Справа № 1-4/2008 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді -
Бойко М.Є.

при секретарі -
Тарасенко Т.В.,

за участю прокурора -
Шпак С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова
Каховка Херсонської області справу по обвинуваченню

ОСОБА_1
, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Берислав,
Херсонської області, українця,
громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, запобіжний захід - підписка про невиїзд;

за ст.ст. 367 ч.2, 366 ч.1 КК України ;

ОСОБА_2
, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Берислав Херсонської області,
українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого,
не судимого, проживаючого за адресою:АДРЕСА_2, запобіжний захід - підписка про
невиїзд,

за ст.ст. 367 ч.2,
366 ч.1 КК України ;

ОСОБА_3
, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця с.Новорайське Бериславського району, Херсонської області, українця,
громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_3, запобіжний захід - підписка про невиїзд,

за ст.ст. 191 ч.1, 366
ч.1, 213 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого
державного виконавця з повноваженнями начальника відділу Державної виконавчої
служби Бериславського районного управління юстиції в Херсонській області і
будучи службовою особою, неналежно
виконував свої службові обов”язки внаслідок несумлінного ставлення до них, що
спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам
окремих громадян та виявилось у заподіянні матеріальної шкоди підприємству.

Так, в квітні місяці 2005 року ОСОБА_1,
завідомо знаючи про відсутність у нього передбаченої законодавством ліцензії на
здійснення операцій з металобрухтом, в
порушення вимог ст. 61 Закону України „Про виконавче провадження” від
21.04.1999 року, згідно якої реалізація арештованого майна здійснюється
спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній основі, познайомив
ОСОБА_3 з головою ВАТ «Мичуринець» ОСОБА_4, яка дозволила останньому порізати
на металобрухт належні ВАТ металеві вироби вагою 7 тонн по ціні 60 коп. за
кілограм в рахунок погашення виконавчого збору в сумі 4000 грн. ОСОБА_3 погодився
на цю пропозицію ОСОБА_1, привіз ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ВАТ «Мичурінець», де останні протягом 16
та 18 квітня 2005 року порізали на металобрухт різні металеві вироби, а саме:
сіялку, розукомплектований причеп та інші розукомплектовані частини техніки, а
також димохідну трубу котельні. За вказаний час було вирізано металобрухту
загальною вагою 6675 кг. Вирізаний металобрухт
ОСОБА_3 здав на пункт прийому металобрухту АОЗТ НОП „Втормет” в м.
Таврийськ по ціні 73 коп. за 1 кг на загальну суму 9143,8 грн.. Ці кошти у встановленому законом порядку на
розрахунковий рахунок ВДВС Бериславського РУЮ або до каси ТОВ „Мічурінець” не
надходили.

2. ОСОБА_1, перебуваючи на посаді старшого
державного виконавця з повноваженнями начальника відділу Державної виконавчої служби
Бериславського районного управління юстиції в Херсонській області, а ОСОБА_2 -
на посаді державного виконавця цього відділу
і будучи службовими особами, неналежно виконували свої службові
обов”язки внаслідок несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки
охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та
виявилось у заподіянні матеріальної шкоди підпрємству.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, достовірно знаючи
про те, що згідно рішення 18 сесії Бериславської міської ради 23 скликання №
125 від 30.03.2000 року та п. 4.2 Статуту ДКП „Бериславтеплокомуненерго”,
котельня № 3, як і все інше майно ДКП „Бериславтеплокомуненерго” є комунальною
власністю територіальної громади міста Берислав і його відчуження без дозволу
Бериславської міської ради заборонено, в порушення ч. 1 ст. 64 Закону України “ Про виконавче
провадження” від 21 квітня 1999 року № 606-XIV та п.6 п.п 6.2 Інструкції про
порядок проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції
України № 745 від 15.12.1999 року, за якими - “ у разі відсутності у боржника
- юридичної особи коштів, достатніх для покриття заборгованості, стягнення
звертається на інше майно боржника, належне боржникові - юридичної особи на
праві власності або закріплене за ним ( за винятком майна, виключеного з
обороту або обмеженого в обороті)”, в порушення вимог ст. 61 Закону України
„Про виконавче провадження” від 21.04.1999 року, згідно якої реалізація
арештованого майна здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються
на тендерній основі, передали на зберігання ОСОБА_3 майно котельні № 3 ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» , а саме : ємкість підживлююча, вартістю 200 грн.
без інвентарного номеру; котел НПСТУ-5, вартістю 911 грн., інвентарний номер
0041;котел НПСТУ-5 вартістю 5449,56 грн., інвентарний номер 0042; котел
НПСТУ-5, вартістю 1123,40 грн., інвентарний номер 0043; котел НПСТУ-5, вартістю
1123,40 грн., інвентарний номер 0044;димову трубу, вартістю 3093,70 грн.,
інвентарний номер 0067; шафу силову, вартістю 110,10 грн., інвентарний номер
0059; лічильник газовий на суму 3036 грн., інвентарний номер 0076, а всього на
суму 15047, 16 грн. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_3 на зберігання обладнання котельні «Славутич», а саме: :
газову горілку котла „Ельга” вартістю 3000 грн.; газовий лічильник (
електронний) вартістю 10000 грн.; електродвигун ( потужністю 4 кВт) в кількості
5 штук, по ціні 700 грн. за штуку, загальною вартістю 3500 грн.; насос К 2030
в кількості 3 штук, загальною вартістю 2000 грн.;трубу діаметром 300мм довжиною
35 погонних метрів ( вартість 1 метру - 100 грн.), загальною вартістю 3500
грн., а всього на загальну суму 22000 грн.,, хоча їм було достовірно відомо, що
згідно рішення 20 сесії 24 скликання Бериславської міської ради № 226 від
08.06.2004 року ДКП „Бериславтеплокомуненерго” надано дозвіл на продаж основних
засобів, а саме - газової котельні „ Славутич”.

ОСОБА_1 особисто приїхав на котельню № 3 11
травня 2005 року, коли керівництво ДКП «Бериславтеплокомуненерго» відмовилося
надавати дозвіл на порізку обладнання котельні і, використовуючи свій авторитет начальника ВДВС
Бериславського РУЮ та усвідомлюючи незаконність своїх дій, запевнив керівництво
ДКП «Бериславтеплокомуненерго» про законність проведення вирізки обладнання
котельні №3.

ОСОБА_2, перебуваючи
весь час поки проводилася порізка на металобрухт обладнання у котельні №3,
особисто контролював процес порізки
. Також, ОСОБА_2 11-12 травня 2005 року, після
порізки обладнання котельні №3 на
металобрухт особисто супроводжував його у кількості 14580 кг до м. Таврійськ
Херсонської області.

3. ОСОБА_3, домовившись з начальником пункту
прийому металобрухту, який розташований в річпорті м.Таврійськ Новокаховської
міськради - Свиридовим О.О. про прийом металобрухту, 11-12 травня вирізав
вищевказане обладнання котельні № 3 та відвіз його на АОЗТ НОП „Втормет” в м.
Таврийськ, де реалізував вказаному
підприємству, яке не є спеціалізованою організацією, за попередньою
домовленістю по ціні 0,56 грн за 1 кг на загальну суму 8164,8 грн..

Також,
ОСОБА_3, домовившись з ОСОБА_7
про демонтаж обладнання котельні «Славутич» та перевезення його на територію
приватного підприємства «Зард», за допомогою його та своїх працівників,
зварника - ОСОБА_5 у період часу з 13 по
20 травня 2005 року демонтував та
перевіз обладнання цієї котельні на територію приватного підприємства «Зард» :
газову горілку котла „Ельга” вартістю 3000 грн.; газовий лічильник (
електронний) вартістю 10000 грн.; електродвигун ( потужністю 4 кВт) в кількості
5 штук, по ціні 700 грн. за штуку, загальною вартістю 3500 грн.; насос К 2030
в кількості 3 штук, загальною вартістю 2000 грн.;трубу діаметром 300мм довжиною
35 погонних метрів ( вартість 1 метру - 100 грн.), загальною вартістю 3500
грн., а всього на загальну суму 22000 грн

3.
Також, ОСОБА_2, за попередньою змовою з
ОСОБА_1 та за співучастю ОСОБА_3,
в ході проведення прокуратурою Бериславського району перевірки щодо законності
вилучення та продажу майна ДКП «Бериславтеплокомуненерго», склав та вніс в офіційні документи державної
виконавчої служби Бериславського РУЮ завідомо неправдиві відомості для
приховування незаконного демонтажу та реалізації майна територіальної громади
міста Берислав, яке знаходиться в оперативному управлінні ДКП
«Бериславтеплокомуненерго». Так, ОСОБА_2 склав акт опису й арешту майна серії
АА №644310 від 03.05.2005р. та його копії вже після вилучення обладнання
котельні №3 та котельні «Славутич», вказавши дату його винесення - 03.05.2005
року та понятих - працівників ДВС - ОСОБА_8 та ОСОБА_9; акт державного виконавця
від 20 травня 2005 року про вилучення металобрухту з котельні №3; акт
державного виконавця від 20 травня 2005 року про передачу вилученого
металобрухту в котельні №3 на відповідальне зберігання ОСОБА_3;акт державного
виконавця від 20 травня 2005 року про підтвердження передачі металобрухту
котельні № 3 на відповідальне зберігання ОСОБА_3, в які вніс завідомо
неправдиві відомості, датуючи їх 20 травня 2005 року та вказавши, що обладнання
котельні №3 було вирізано на металобрухт 20 травня 2005 року в кількості 9 300
кг та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3, а в подальшому ним
знову вилучено, хоча на той час
обладнання котельні №3 було вже вирізано на металобрухт. Також, у якості понятих
він вписав ОСОБА_8 та ОСОБА_10, хоча останні
при вилученні обладнання котельні №3 присутніми не були ;акт державного
виконавця від 25 травня 2005 року про вилучення та передачу на відповідальне
зберігання котельні «Славутич»;акт державного виконавця від 25 травня 2005 року
про підтвердження передачі котельні «Славутич» на відповідальне зберігання
ОСОБА_3, ., хоча на той час її обладнання
було вже демонтовано та знаходилось на території приватного підприємства
«Зард». Також, у якості понятих вписані ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , хоча вони при вилученні обладнання котельної «Славутич»
присутніми не були. Вказані документи ОСОБА_2 в подальшому надав до прокуратури
Бериславського району, чим наніс істотну
шкоду державним інтересам, що мало вираз в приниженні авторитету органів
державної влади .

Крім того, державний виконавець ОСОБА_2,
достовірно знаючи про проведення прокуратурою району перевірки законності
вилучення майна в ДКП «Бериславтеплокомуненерго», вмовив директора ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» ОСОБА_13 підписати акти з зазначенням в них дати та
інших фактичних обставин про вилучення та отримання майна які не відповідають
дійсності Також, ОСОБА_2 запропонував поставити свої підписи в актах державного
виконавця ОСОБА_3 про передачу йому на зберігання котельні «Славутич» від
25.05.2005 року та акт державного виконавця про передачу ОСОБА_3 на зберігання
металобрухту котельні №3 від 20.05.2005 року, хоча майно йому на зберігання
було передане раніше, та акт державного виконавця про залишення на котельні №3
після вилучення майна, а саме 12 гідрантів та повний газовий устрій від
20.05.2005 року. Усвідомлюючи незаконність своїх дій та дій ОСОБА_2 ОСОБА_3
поставив свій підписи на вказаних документах.

В ході судового слідства підсудний ОСОБА_1
свою вину визнав частково. Пояснив, що з
23.05.2005 року працював на посаді
начальника ВДВС Бериславського районного управління юстиції. До цього був
старшим державним виконавцем, а кілька
разів виконував обов'язки начальника.
Зведене виконавче провадження про стягнення грошових сум з ВАТ
«Мічурінець» перебувало у провадженні державного виконавця ОСОБА_11, а з ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» - у державного виконавця ОСОБА_2

Кредиторська
заборгованість ВАТ «Мичурінець» складає приблизно біля 300000 гривень, в т.ч. по заробітній
платі більш 200000 гривень. Заборгованість не погашалась протягом тривалого
часу, але потім голова правління ВАТ ОСОБА_12 написала заяву щодо добровільного
виконання рішень судів з проханням надати згоду на реалізацію майна для
погашення заборгованості по заробітній платі . В 2005 році ОСОБА_4 було
реалізовано: ангар, сільгосптехніка підприємства, та приблизно сплачено заборгованість робітникам підприємства по
заробітній платі більш 40000 гривень.
Металобрухт ОСОБА_12 з його дозволу продавала ОСОБА_3, він з нею розраховувався,
а вона за них самостійно погашала борг. Про те, що потрібно сплатити з
вищевказаної суми виконавчий збір - 4000 грн. або про те, що ОСОБА_3 вже
заплатив за ВАТ ці кошти і йому на цю суму слід надати можливість вирізати
металобрухт він ОСОБА_12 не казав.
ОСОБА_3 купити металобрухт в ВАТ «Мічурінець» не пропонував; що у ОСОБА_3 немає
ліцензії на зайняття закупкою та продажем металобрухту не знав. Познайомив його
з ОСОБА_4 дійсно він, оскільки сам ОСОБА_3 його про це попросив. ОСОБА_2
жодного відношення до виконавчого провадження по ВАТ «Мічурінець» не мав, ніяких виконавчих дій не проводив.

Також підсудний пояснив, що йому не було
відомо про те, що майно ДКП «Бериславтеплокомуненерго» є комунальною власністю,
а тому він вважав, що рішення сесії на його реалізацію не потрібно . Котельня
„Славутич” також була описана державним виконавцем ОСОБА_2 та передана на
відповідальне зберігання ОСОБА_3 У
травні 2005 року він та ОСОБА_2 виїхали
на місце до котельної № 3 , а потім на котельню „Славутич” , де оглянули виділене майно під
кредиторську заборгованість. Директор ДКП „Бериславтеплокомуненерго” ОСОБА_13
показав яке майно потрібно описувати.
Через деякий час ОСОБА_2 виїхав
до котелень № 3 та „Славутич” , де проводив виконавчі дії на протязі приблизно місяця. Директор ДКП „Бериславтеплокомуненерго”
ОСОБА_13 постійно з державним
виконавцем ОСОБА_2 спілкувались
щодо майна котелень, яке було
описано; директор сам запропонував яке саме майно слід вирізати на металобрухт.
При демонтажі котельні «Славутич» він присутнім не був, чи був там ОСОБА_2 - не
знає. ОСОБА_3 купити котельню «Славутич» та метал котельні №3 не пропонував, він просто знайомив його з
керівниками.

При вирізці металу котельної № 3 присутнім
також не був, хоча й приїжджав до неї раніше. Вказівку контролювати хід
проведення вирізки на металобрухт обладнання котельні №3 ОСОБА_2у не давав.Чи
був присутнім ОСОБА_2 при порізці металобрухту на котельні №3 йому не відомо.
Гроші від реалізації металобрухту котельні №3 на рахунок ВДВС Бериславського
РУЮ надійшли, але скільки точно сказати не може, трохи більше 2 000 гривень. За вирізаний
металобрухт котельні №3 гроші в сумі 5 600 грн. від ОСОБА_3 не отримував.
Всі гроші ОСОБА_2 забирав на
підприємстві готівкою, а потім вони їх перераховували у Пенсійний фонд.

Акти опису й арешту майна та акти державного
виконавця оформлялися пізніше, оскільки на момент проведення цих дій можливість
їх скласти була відсутня, хоча всі виконавчі дії були дійсно проведені у
зазначені в цих документах дати.

Підсудний ОСОБА_2 в ході
судового слідства свою вину також визнав частково. Пояснив, що зведене
виконавче провадження про стягнення коштів з ВАТ «Мичуринець» перебувало на
виконанні державного виконавця ОСОБА_11, він же жодних виконавчих дій по ньому
не проводив, у с. Зміївка не виїжджав і з приводу реалізованого металу, який
належав цьому підприємству, йому нічого не відомо.

В нього на виконанні перебувало зведене
виконавче провадження про стягнення грошових сум з ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» на користь фізичних та юридичних осіб, а тому він,
додержуючись вимог ст.ст. 5, 55 Закону України «Про виконавче провадження» та
виконуючи рішення Бериславської міської ради від 03.05.2005 року, в присутності
директора - ОСОБА_13 та двох понятих - ОСОБА_8 і ОСОБА_9., а також з відома
органів місцевої влади склав акт опису та арешту майна боржника, а саме:
котельні № 3 та котельні «Славутич», але вже після проведення вказаних
виконавчих дій. Вартість майна у зазначеному акті він не вказав, оскільки воно
перебувало у разукомплектованому стані; з метою її визначення та у
відповідності із ст.. 14 ЗУ «Про виконавче провадження» ним було призначено
експерта. Але 19.05.2005 року експерт виніс постанову про неможливість
проведення оцінки цього майна, а тому воно підлягало вилученню як металобрухт.
Оскільки відповідні торгівельні організації на той час не мали ліцензії на його
продаж, металобрухт самостійно реалізував директор підприємства - боржника -
ОСОБА_13 Продовжуючи виконувати рішення судів, 20.05.2005 року в присутності ОСОБА_13,
понятих - ОСОБА_8, ОСОБА_10 та з відома
Бериславської міської ради він також вилучив з котельні № 3 металобрухт та
передав його ОСОБА_3, з яким раніше його познайомив ОСОБА_1, на відповідальне
зберігання для перевезення в АОЗТ НОП «Втормет». В цей же день металобрухт був зданий ОСОБА_13, отримані за це кошти він
у останнього вилучив, вніс їх на депозитний рахунок Бериславського районного
управління юстиції, потім їх перерахували у Бериславський ПФУ. Кошти вилучав
двічі: перший раз - 2000 грн., другий - 500 грн. Крім того, ОСОБА_13 звернувся
до ДВС з письмовою заявою про те, що мешканці м. Берислав розкрадають майно
котельні «Славутич». В зв»язку з цим 25.05.2005 року у відповідності із ст.ст.
5, 55 ЗУ «Про виконавче провадження» цю котельню демонтовано, перевезено на
охоронювану територію та передано ОСОБА_3 на відповідальне зберігання для
подальшої її реалізації через торгівельну організацію; всі акти щодо вказаних
дій є достовірними та правдивими, але складені пізніше, оскільки під час
виконання не було умов для їх складання .

Підсудний ОСОБА_3 в ході
судового слідства свою вину визнав повністю. Пояснив, що він не працює та, не маючи на це ліцензії,
приблизно рік заробляв купівлею та перепродажем металобрухту. Був знайомий із ОСОБА_1 та у квітні 2005 року останній
запропонував йому скуповувати металобрухт у підприємств - боржників з метою
виконання державними виконавцями судових рішень. Ця розмова відбулась також у
присутності ОСОБА_2 Коли він погодився
ОСОБА_1 повідомив, що метал розташований в с.Зміївка, він може його
забрати, а всі необхідні документи вони оформлять самі. Їздив у с. Зміївка він
разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_14, там останній познайомив його з ОСОБА_12, домовились з нею за 10 тон металобрухту по 60
коп. за 1 кг. При цьому ОСОБА_1 повідомив їй, що виконавчий збір - 4000 грн. за ВАТ
«Мічурінець» сплатив він (ОСОБА_3), а тому саме він і буде забирати
металобрухт. Разом із зварювальником - ОСОБА_5 та вантажником - ОСОБА_6 на
автомобілі ГАЗ 53 під керуванням ОСОБА_17 він приїхав у ВАТ «Мічурінець», і 16
та 18 квітня 2005 року вони вирізали металобрухту загальною вагою 6675 кг, який
він здав на пункт прийому металобрухту АОЗТ НОП «Втормет» в м. Таврійськ по 73
коп. за 1 кг., тобто на 9143,8 грн. З них 4000 грн. він передав ОСОБА_1 .
Також, ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_2 жодного разу у ВАТ «Мічурінець» не приїжджав,
з приводу вирізки в ньому металу він спілкувався тільки з ОСОБА_1

В кінці другого дня вирізки металобрухту він на ваговій розплатився з ОСОБА_4 заплативши їй за
вирізаний металобрухт біля 2800 гривень. Момент передачі грошей бачили водій
ОСОБА_17 та знайома ОСОБА_14, яка бачила
як він гроші забирав з бардачку автомобіля.

Як і раніше
з ОСОБА_12 домовлявся купляти
металобрухт за кілограм по 40 копійок.

Виконавчий збір за ВАТ «Мичуринець» в сумі
4000 грн. він на рахунок ВДВС не клав. Метал який вирізав у ВАТ „Мічурінець” здав до пункту прийому металобрухту
м.Таврійськ у річ порту, домовившись, що за метал забере готові металеві вироби
у співвідношенні 1:3. У подальшому забрав близько 2,3 тони готових металевих
виробів.

На початку травня 2005 року йому на мобільний телефон
зателефонував ОСОБА_1, а коли він приїхав у ВДВС, повідомив, що є робота, а
саме: потрібно порізати на метал дві котельні, одна з яких розташована біля
лікарні, а інша - біля автозаправки по вул.Пархоменко в м. Берислав. ОСОБА_1
сказав, що всі необхідні документи вони оформлять самі, а він може забрати
метал. При цьому ОСОБА_1 достовірно знав, що в нього немає ліцензії на закупку
металобрухту. Вони домовилися, що він купуватиме метал по ціні 40 коп./кг,
знайде людей, які поріжуть метал та завантажать його, знайде машину та здасть
метал, а отримані за це гроші віддасть ОСОБА_1 Також останній повідомив, що
пізніше будуть ще різати котельню „Славутич” . Оглянувши цю котельню, він вирішив купити її як металобрухт, а продати
як готовий виріб. З ОСОБА_1 домовився, що купить її за 10 000 грн. як
металобрухт, по ціні: 60 коп. за 1 кілограм. В свою чергу він запропонував
ОСОБА_7 купити цю котельню за 15 тисяч грн., на що той погодився. Вранці 11
травня 2005 року він, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, приїхав у виконавчу служби, а
потім разом з ним та ОСОБА_2 приїхав на
котельню №3, що розташована біля лікарні в м.Берислав. Приїхавши туди помітив, що там знаходяться працівники ДКП
„Бериславтеплокомуненерго”. Після цього ОСОБА_1 дав вказівку різати метал і
його робітники приступили до порізки. ОСОБА_2 залишився контролювати роботу, а
він з ОСОБА_1 поїхали назад. Він зателефонував до автобази і домовився про
оренду автомобіля марки „КАМАЗ”. Метал вирізали два дні, директор підприємства
- ОСОБА_13 та бухгалтер намагались перешкодити цьому, але ОСОБА_1 з ОСОБА_2 поспілкувались з ним та повідомили,
що питання вирішено. ОСОБА_2 з водієм „Камазу” їздив в річ порт м.Таврійськ
здавати метал, оскільки на Каховській ГЕС є пост ДАЇ і машину з
металобрухтом можуть не пропустити.
Наступного дня ОСОБА_2 повідомив, що здав 7 тон металу. Через деякий час
йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив,
щоб він привіз гроші за котельню „Славутич”, а саме 5 тис. гривень. Він поїхав
додому, взяв 4000 грн. та у присутності свої знайомої - ОСОБА_14 віддав їх
ОСОБА_1 При цьому той пояснив, що їде до м.Херсон щоб купити товар у свій
магазин з прокату відеопродукції, а тому потрібні кошти. Через кілька днів він
домовився з ОСОБА_7, що той купить котельню за 15000 грн. Разом вони приїхали
до неї «Славутич», працівники останнього у присутності ОСОБА_2 демонтували її
та перевезли.

Приблизно в кінці травня
2005 року приїхав до виконавчої служби і
в кабінеті ОСОБА_1 віддав йому другу частину грошей в сумі 6 000 грн. за
котельню „Славутич”. Просив надати на
неї документи, але ОСОБА_1 відповів, що документи поки що не готові, але
ОСОБА_2 їх неодмінно зробить і немає
чого хвилюватися.

Приблизно 01.06.2005р. подзвонив ОСОБА_1, вони
зустрілись на станції техобслуговування в м. Берислав, там ОСОБА_2 написав акти
про передачу йому на відповідальне зберігання 9300кг металобрухту та котельні
«Славутич», в цей же день ОСОБА_2 написав 2 окремих акти про прийняття ОСОБА_2
майна, яке знаходилось у нього на
відповідальному зберіганні, всі ці акти він підписав, копії цих актів ОСОБА_2
йому в той день не дав, копію акту від 20.05.2005р. про прийняття від нього 9300кг металобрухту для подальшої здачі в річпорт
дав ОСОБА_2 03.06.2005р. Підписуючи чотири акти державного виконавця, а саме
акт про передачу на зберігання
металобрухту з котельні №3 та акт про те, що вони забрали метал назад, а також
акт про передачу на зберігання котельні
„Славутич” та акт про те, що державні виконавці забрали її назад, розумів, що даними діями підробляє офіційні документи, але державні
виконавці говорили, що за це нічого не
буде і це просто дооформлення документів, які не оформили спочатку.

Акти про прийняття на
зберігання 9300кг металобрухту та
котельні «Славутич» підписав тому, що
ОСОБА_2 пояснив , що в цей же день він складе документи про прийняття від нього
цього майна.

Всього за участі
державних виконавців ОСОБА_2 та ОСОБА_1
провів три операції з порізки металобрухту, а саме: порізка металу в
с.Зміївка у ВАТ „Мічурінець”, порізка котельні №3 та покупка котельні
„Славутич”.

За металобрухт в
кількості 7 тон в с.Зміївка у ВАТ „Мічурінець”
віддав голові правління ОСОБА_12 гроші в сумі 2800 грн., факт передачі грошей бачив водій автомобіля
ГАЗ-53, яким перевозили метал. Гроші їй віддати сказав ОСОБА_1 За металобрухт котельні №3 віддав ОСОБА_1 гроші в сумі 5600 грн біля
приміщення виконавчої служби. Факт передачі грошей бачила ОСОБА_14 За котельню
„Славутич” віддав ОСОБА_1 гроші в сумі
10 000 грн., а саме 4 000 грн. віддав
12.05.2005р. біля приміщення котельні №3, факт передачі грошей бачила ОСОБА_14
та через кілька днів віддав в приміщенні
виконавчої служби ОСОБА_1 залишок грошей в сумі 6 000 грн. Всього купив у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та здав у річпорт
м.Таврійськ металобрухту загальною кількістю 21 тонна. За них повинен був отримати 7 тон готових виробів
металу. На даний час метал так і не
забрав. ОСОБА_1 віддавав власні гроші,
які отримав займаючись підсобним господарством. Таким чином передав державному виконавцю ОСОБА_1 гроші в
сумі 15600 грн. Куди пішли дані гроші не
знає, гадає, що їх поділили між собою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Також заплатив гроші різникам металу в сумі 280 грн
кожному, за порізку металу в с.Зміївка та котельні №3, 200 грн за перевозу
металу з с.Зміївка та 300 грн. за перевозу металу котельні №3.

Вина обвинувачених
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних злочинів, повністю
підтверджується зібраними по кримінальній справі доказами.

Так, свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що
працює на посаді голови правління ВАТ „Мічурінець” з 16.06.2000 року. У 2003
року через борги по заробітній платі держвиконавцями ВДВС Бериславського міського управління
юстиції був накладений арешт на майно
підприємства без права його реалізації. У 2004 році з дозволів держивконавців
частина майна була реалізована, а заборгованість погашена частково, приблизно
на суму 45 000 грн. З цієї суми ВАТ
повинно було заплатити ще 10% виконавчого збору. З цією метою вона домовилась з ОСОБА_1, що вони будуть вирізати
неробочу пилораму, а якщо металу буде замало, то заберуть розукомплектовані
частини техніки. Щоб погасити 4000 грн.
необхідно було 7 тонн металобрухту, оскільки по досягнутій із ОСОБА_1
домовленості його ціна складала: 60 коп за кілограм. Через деякий час до
неї приїхав ОСОБА_1, познайомив з
чоловіком на ім'я ОСОБА_3 і повідомив, що
він буде вирізати метал. Як потім
їй стало відомо, це був ОСОБА_3. ОСОБА_3
з людьми, які приїхали разом з ним, почав
вирізати метал і різали його кілька днів. Вони самі вантажили різаний метал в
автомобіль який пригнав ОСОБА_3 Будь яких документів на вивезення металобрухту
з території господарства з відділу
виконавчої служби м . Берислав у ОСОБА_3 з собою не було і в господарстві,
окрім книги, в якій вказується зважування металу, більше немає документів, що
підтверджували б вивезення металобрухту. Акт
вилучення майна також не складався. Порізку металевих конструкцій було
проведено приблизно у період з 15 по 18 квітня 2005 року . Всього металобрухту
було вирізано в кількості 6.675 тон на загальну суму 4005 гривень. Вона була
присутня, коли вирізали розукомплектовані частини техніки, оскільки
контролювала, щоб не було порізано на метал щось цінне з металевих виробів. Коли
різали на метал пилораму, присутня не
була, а тільки дала вказівку пропустити
ОСОБА_3 до неї, а також сказала бути присутнім відповідальній особі за даний
участок - ОСОБА_15 Після вирізки з ОСОБА_3 зважували метал на ваговій.

Після
цього ОСОБА_3, на її пропозицію, ще один раз купував у ВАТ металобрухт - 4660
кг, а саме: 3 труби з системи зрошення, контейнера, старі кабіни з автомашин,
різні діжки, стелажі, запчастини з тракторів та інше. Всього на суму 2796 грн.,
гроші віддав їй особисто.

Таким чином, документів які б підтвердили,
що ОСОБА_3 вирізав у ВАТ „Мічурінець” металобрухт вагою 4 тони немає. Виконавча служба актів про вилучення
майна не надавали. По будь-яким документам ВАТ „Мічурінець” вирізаний ОСОБА_3
металобрухт, окрім вагової книги де вказано коли та скільки зважено
металобрухту, не проходить. Також, немає жодного документа, по якому можна
встановити, що саме за майно було вирізано на металобрухт ОСОБА_3 Також вона
додала, що ОСОБА_3були порізані на метал зписані частини техніки, вартість яких
було нульова, тому вони були брухтом чорних металів.

Свідок ОСОБА_11 в ході судового слідства
пояснив, що працював державним виконавцем ВДВС Бериславського РУЮ з квітня 2004
року та займався примусовим виконанням зведеного виконавчого провадження про
стягнення заборгованості з ВАТ „Мічурінець” на користь фізичних та юридичних
осіб, сума якої дорівнювала 280000 грн. Опис та арешт майна ВАТ «Мичуринець» у
2005 році державною виконавчою службою не проводився. Наприкінці березня 2005
року голові правління ВАТ на її відповідну заяву було надано дозвіл згідно
ст.30 Закону України „Про виконавче провадження” на реалізацію майна для добровільного
погашення боргу по виконавчим документам. Після надання цього дозволу ОСОБА_4 в
кінці травня- на початку червня була надана довідка про реалізацію майна на
суму 39 000 грн. та погашення боргів по 59 виконавчим документам.

ОСОБА_3 він бачив в
приміщенні ВДВС Бериславського РУЮ приблизно разів десять, знає, що він
займається закупівлею металобрухту. ОСОБА_3 постійно заходив до кабінету
ОСОБА_1 і вони спілкувались, але про що саме
не відомо. Також з особистої розмови із ОСОБА_3 йому відомо, що він у ВАТ „Мічурінець” різав на

металобрухт пилораму.

Свідок ОСОБА_15 пояснив,
що працює на посаді старшого охоронця
ВАТ „Мічурінець”. На початку квітня 2005
року голова господарства ОСОБА_12 повідомила, що за вказівкою держвиконавців
будуть різати метал на пилорамі.

Наступного дня приїхав
ОСОБА_3разом з двома робітниками. За вказівкою ОСОБА_12 він відкрив пилораму і
вони почали різати метал. В розмові ОСОБА_3 повідомив , що гроші за метал вже
заплачені і він тепер його забирає. Працювали

вони приблизно до 17:00 год. вечора. Порізаний метал вантажили до автомобіля „КАМАЗ”, який приїхав
з ними, державний номер не відомий.
Скільки металу вони порізали не
відомо. Наступного дня бачив, як ті ж
самі люди різали на метал димохідну трубу котельні, але він постійно там не був
присутнім і куди вони її вантажили не бачив. Також знає, що вони різали на
метал розукомплектовану техніку.
Приблизно через тиждень бачив як
ОСОБА_3 з робітниками різали на метал металеві контейнера та інші речі, що
розташовані на господарському дворі, але скільки саме вони вирізали металу не відомо і постійно там присутнім він не
був.

Свідок ОСОБА_16 в ході
судового слідства надав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_15 про те, що
ОСОБА_3 різав метал у ВАТ «Мичуринець», оскільки заплатив за останнього борг по
виконавчому збору.

Свідок ОСОБА_18 в
судовому засіданні також підтвердив, що в квітні 2005 року у ВАТ «Мічурінець» з
дозволу ОСОБА_12 різали металеву раму, розукомплектовану техніку та пилораму на
метал

Свідок ОСОБА_19 в ході досудового слідства
пояснив, що в нього є автомобіль ГАЗ-53.
На початку квітня 2005 року до нього звернувся ОСОБА_3 ОСОБА_3 і запропонував
заробити грошей, а саме повідомив,
що потрібна машина для того щоб забрати
металобрухт та доставити його в порт м.Таврійськ. Він погодився і двічі забирав
метал у с. Зміївка у присутності голови ВАТ «Мічурінець», що показувала, який
метал можна різати та вантажити. Вантажили розукомплектовані частини техніки та
різний дрібний металобрухт ( куски заліза, різні деталі). Після завантаження
його зважували та потів відвозили у річпорт в м. Таврійськ ( т.3 а.с. 81-82).

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що працює головним бухгалтером ВАТ «Мічурінець».
В її функціональні обов'язки входить ведення бухгалтерського обліку та здача
звітності по обов'язковим платежам. В середині квітня 2005 року дізналась від ОСОБА_12, що приїздили державні виконавці, щоб порізати на
металобрухт неробочу техніку в рахунок погашення виконавчого збору в сумі 4 000
грн. Що саме вирізалося не відомо. Весь
хід робіт контролювала ОСОБА_12 Будь-яких документів з виконавчої служби до
бухгалтерії не надходило. 23.06.2005 року до каси ВАТ «Мічурінець» надійшли та
були оприбутковані гроші в сумі 2790 грн. Зі слів ОСОБА_12 це гроші за
металобрухт і вони для закупки палива та запчастин. Документи, що підтверджують
витрату вказаних грошей, знаходяться в бухгалтерії ВАТ «Мічурінець».

Згідно із записами у ваговій книзі ВАТ
«Мічурінець» 16.04.2005 року зважено металобрухт вагою 3560 кг; 18.04.2005 року
- 3115 кг; 25.04.2005 року - 4660 кг.

У відповідності із актом
взаємозвірки по реалізованому майну ВАТ «Мичуринець» та розподілу коштів,
виручених від реалізації даного майна за період з 01.04.2005 року по 01.07.2005
року, їх нестача складає 4000 грн., які на рахунки ВАТ «Мичуринець» або на
депозитний рахунок ВДВС Бериславського РУЮ не надходили ( т.1 а.с. 183).

З Акту ревізії №04-16/24
вбачається, що в порушення вимог ст. 44 Закону України “Про
виконавче провадження” при наданні дозволу голові правління ВАТ
“Мічурінець” для задоволення всіх вимог
за виконавчими документами порушено черговість виплат стягувачам, встановленої
вищезазначеною статтею. Перевіркою також встановлено, що по бухгалтерському обліку
ВАТ «Мичуринець» в чеврні 2005 року проведено реалізацію металобрухту ОСОБА_3
по ціні 60 коп. за 1 кг на загальну суму 2796 грн.; ці кошти використані ВАТ
«Мічурінець» на придбання паливно-мастильних матеріалів. Грошові кошти від
реалізації металобрухту, який був зважений 16.04.2005 року та 18.04.2005 року
на загальну суму 4005 грн. (6675 кг по 60 коп. за 1 кг.) на рахунок ВАТ не
зараховувались та в касу не надходили. ( т.2 а.с. 19-34 ).

З протоколу очної ставки між ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_12 підтвердила, а ОСОБА_1 не заперечував проти
того, що в рахунок погашення ВАТ «Мичуринець» виконавчого збору ОСОБА_3 за
погодженням з ОСОБА_1 вивіз з підприємства майже 7 тонн металу ( т.3 а.с.
169-170 ).

З протоколу виїмки від
12.08.2005 року вбачається, що у ВАТ «Мичуринець» вилучено вагову книгу за
період 2002-2005 рр; документи, складені держвиконавцями про арешт та опис
майна підприємства, відсутні (т.4 а.с. 16).

В протоколах огляду
місця події від 27.07.2005, 17.08.2005 року, 12.08.2005 року зафіксовано відсутність та місцезнаходження
вирізаного на металобрухт майна ВАТ «Мичуринець» (т.4 а.с. 17-18, 24, 25)

В протоколах огляду місця події від
29.07.2005 року зафіксовано відсутність та місцезнаходження вирізаного на
металобрухт майна ВАТ «Мичуринець» (т.4 а.с. 19, 20-21).

Згідно із протоколами виїмок від 16.08.2005
року, 12, 17 та 19.08.2005 року у ВДВС Бериславського РУЮ вилучено виконавче
провадження про стягнення заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб
з ВАТ „Мічурінець”, а у ВАТ «Мічурінець» бухгалтерські документи ( т.4 а.с.
6-9; 11-12, 14 );

В протоколах від 27.07.
- 12,17.08 2005 року зафіксовано огляд місця події території ВАТ „Мічурінець” (
т.4 а.с. 17-18,24, 25 ), а в протоколі від 30.08.2006 року -огляд документів,
вилучених у ВАТ „Мічурінець”, які визнані речовими доказами ( т.1 а.с. 315-316
)

Копії прийомо - здавальних актів АОЗТ НОП „Втормет” за
15-18.04.2005 року підтверджують здачу
на металобрухт майна ВАТ «Мичуринець» ( т.1 а.с. 267-270).

В ході досудового та судового слідства
свідок ОСОБА_5 пояснив, що в травні 2005 року ОСОБА_3 запропонував йому заробити грошей, сказавши, що для цього
потрібно порізати на метал якійсь котельні, на що він погодився. Приблизно
через тиждень, 10-11 березня, він, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 поїхали на автомашині
ОСОБА_3 приїхали до котельні поблизу
лікарні в м. Берислав. Почекали держвиконавців - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та почали
різати метал. ОСОБА_1 поїхав, але кілька разів повертався подивитись як йдуть
роботи. ОСОБА_2 весь час був з ними.
Інженера підприємства, який заперечував проти вирізки, ОСОБА_1 запевнив,
що все законно і є відповідні папери. Порізали 2 котла в котельні , обрізали
труби до них, стола та сейфу, були ще
якихось 3 ящики, які не різали, а просто винесли. Після закінчення вирізки
метал завантажили в автомобіль „КАМАЗ” Директор підприємства був присутній в
котельні цілий день, а також 2 його
робочих та електрик. Спочатку директор показував, що можна вирізати, потім приїхала головний бухгалтер зі списком, і вона
вказувала, що можна брати. Наступного дня,
вранці, вони в такому ж складі під'їхали до цієї ж котельні, там вже були робочі. Коли
приїхали виконавці, підійшов директор підприємства, після розмови з ним ОСОБА_2 наказав йому
різати трубу котельні довжиною біля 25м. Він порізав, її погрузили на
автомашину КАМАЗ”, а його забрав ОСОБА_3 та

відвіз додому.

Повністю аналогічні вищенаведеним пояснення
надав суду також свідок ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_21 в ході
судового слідства , пояснила,
що працює на посаді головного
бухгалтера ДКП „Бериславтеплокомуненерго”. 11.05.2005 року до обідньої перерви
до неї підійшов начальник ОСОБА_13 і повідомив, щоб вона їхала на котельню №3,
бо державні виконавці її вирізають. Вона приїхала і побачила там ОСОБА_2, ОСОБА_1
та робітників, які вирізали обладнання котельні. Також, поруч стояв автомобіль
„КАМАЗ” і частина обладнання вже лежала поруч нього, кількість металу ніким не
зважувалась. Вона запитала на якій підставі вони вирізають котельню і
повідомила, що це - комунальна власність, а рішення сесії Бериславської міської
ради про надання дозволу на її реалізацію немає, більш того, все майно
підприємства перебуває у податковій заставі та вже виставлено на продаж. Але
держвиконавці на ці застереження не відреагували ОСОБА_2 відповів, що вони
діють згідно їх законодавчих актів, а ОСОБА_1 сказав, що наявність дозволу
- це не її проблема, і що вони будуть
продовжувати вирізати котельню. Вона також повідомила, що біля котельні №2 є тепломережа
на яку є дозвіл, але держвиконавці відповіли, що тепломережа їх не цікавить.
Після цього поїхала до свого місця
роботи, залишивши працівника ОСОБА_22

На котельню „Славутич”
рішення сесії про надання дозволу є, але не як металобрухту, а як виробу. В ДКП
„Теплокомуненерго” немає жодного документу які б стосувалися демонтажу котельні
№3 та котельні „Славутич”.

Свідок ОСОБА_23 в ході досудового слідства пояснив, що 10.05.2005 року до нього підійшов
незнайомий чоловік та запропонував
роботу: перевезти метал з м.Берислава до м.Таврійськ. Він погодився і написав
на ім'я начальника АТП -2104 2 заяви на виписку автомашини, йому виписали
подорожній лист №969704 на 10.11.05.2005 року, на „КАМАЗ”, держномер 31-42 ХОО.
11.05.2005 року, він приїхав до котельні, яка знаходиться в районі лікарні, там
був зварювальник, вантажники, представник „Теплокомуненерго” , пізніше під'їхав
державний виконавець ОСОБА_2 Він також супроводжував «Камаз» після закінчення
завантаження металу до річпорту м.Таврійська, домовлявся, коли машину зупинили
працівники міліції. В річпорту
автомашину з металобрухтом було зважено на ваговій, яка вага
металобрухту він не знає, всі документи оформлював ОСОБА_2 Точно таким же чином
він вивозив метал з котельні і наступного дня. Загальна приблизна вага
металобрухту, який відвезли в м.
Таврійськ складає 14 тон.( т. 3 а.с. 107-108).

Свідок ОСОБА_14 в ході судового слідства
пояснила, що після 9 травня 2005 року
вона разом із ОСОБА_3 їздила в м. Берислав. При ній останній біля приміщення, в
якому розташоване управління юстиції, зустрівся із начальником ВДВС ОСОБА_1
попередньо йому зателефонувавши, та передав
гроші в двох пачках купюрами номіналом по 20 грн. Між ними була коротка
розмова, але про що - вона не чула. ОСОБА_1 поклав гроші до кишені сорочки та
пішов назад в приміщення юстиції, а вони поїхали по своїх справах. Потім
ОСОБА_3 розповів їй, що віддав ОСОБА_1 гроші за метал котельні, який у нього
купив . Вона також була присутня у травні 2005 року в котельні біля центральної
лікарні в м. Берислав; зі слів ОСОБА_3 зрозуміла, що виконавча служба описала
майно котельні і ОСОБА_1запропонував йому купити металобрухт. Там вже був ОСОБА_2, але метал їм не дали різати
начальник котельні та якась жінка з ними. ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_1, той
приїхав, виконавці поспілкувались із керівництвом котельні та дозволили різати
метал.Наступного дня, в обідній час, вона з ОСОБА_3 знову приїхали до котельні
і привезли робітників. Там вже був ОСОБА_2, який чекав на них. Вона бачила, як
ОСОБА_1 про щось розмовляв з ОСОБА_3, але як останній передавав гроші ОСОБА_1 -
не бачила. ОСОБА_14 також пояснила, що разом з ОСОБА_3 неодноразово приїздила
до виконавчої служби. ОСОБА_3 заходив до ОСОБА_1, а вона залишалася в
машині. Також він неодноразово спілкувався з ОСОБА_1 по
телефону. Зміст їх розмов їй невідомий.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив,
що у травні 2005 року він дізнався, що
здійснюється порізка на металобрухт обладнання котельні, яка розташована біля
лікарні і що її порізкою займається ОСОБА_3 Оскільки він на підприємстві будував
котельню, то поїхав до ОСОБА_3 з метою купити щось з потрібного
обладнання. Той повідомив, що все вже здано на металобрухт, але скоро він буде
різати на металобрухт іншу котельню і якщо
щось потрібно з обладнання, то
зможе купити його. Через деякий час він разом з ОСОБА_3 приїхав на
котельню «Славутич», оглянув її та вирішив
купити. Домовився з ОСОБА_3, що
придбає її як готовий вироб за ціною металобрухту. 20 травня 2005 року він привіз робітників до котельні «Славутич». Там вже перебував ОСОБА_3
зі своїм зварювальником. Через деякий час прийшов начальник ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» ОСОБА_13, а невдовзі приїхав державний виконавець
ОСОБА_2 Демонтаж котельні продовжувався два дні, а саме: 21-22 травня 2005
року. Він періодично приїздив туди і бачив, що роботи по демонтажу ведуться в
присутності ОСОБА_3 Котельню демонтували й
його
робітники. Після демонтажу котельню «Славутич» було доставлено на територію
його підприємства. Доставка здійснювалась за його рахунок, а супроводжував її
ОСОБА_3 Будь-яких документів ОСОБА_3 на
котельню «Славутич» не надав; обіцяв що вони будуть трохи пізніше. Приблизно
визначили, що вага котельні становить 16
тон і він купить її в межах 15 000 гривень.
Потім він просив ОСОБА_3 забрати котельню, оскільки документів на неї
так і не було, а той, в свою чергу повідомив, що державні виконавці ввели його
в оману: документи на котельню так і не
оформили.

В ході досудового слідства свідок ОСОБА_24
пояснив, що працював начальником
складу АОЗТ МОП „Втормет”, який
орендується в Новокаховському річному порту
м. Таврійськ Новокаховської міськради. Згідно із ваговою книгою 14 тон металобрухту привезли на майданчик 11 та 12 травня 2005
року. В перший день привезли 6920 кг металобрухту автомобілем «КАМАЗ» д/н 31-42
ХО, на другий день привезли тією ж самою
машиною 7660 кг металобрухту. Також повідомляє, що якщо металобрухт проходить
через вагову книгу, то він оформлює товаро-транспортну накладну, яку привозять
разом з металобрухтом. Підробити їх, на його думку, неможливо, оскідьки
накладні - це бланки суворої звітності і вони виписуються саме в той день, коли
надійшов металобрухт. Металобрухт
привозять вже з накладними, і він
тільки вказує в них його вагу (т. 3 а.с.149-150 ).

Свідок ОСОБА_25 в ході
судового слідства пояснив, що займається
експертною оцінкою по визначенню ринкової вартості майна. Приблизно у
квітні 2005 року до нього прийшов директор ДКП „Бериславтеплокомуненерго” та
попросив зробити оцінку комплектуючих котельні №3, що розташована поблизу
лікарні. Він погодився, оглянув її, сфотографував комплектуючі, але висновку
про їх ринкову вартість не зробив в зв»язку з відсутністю технічної
документації. Також, від ОСОБА_13 не надійшло письмового листа про проведення
оцінки, без якого він не міг її надати
.Через деякий час отримав постанову
держвиконавця про призначення експерта щодо визначення оцінки цього ж майна,
але у зв'язку з відсутністю на нього технічної документації 19.05.2005р. виніс
постанову про неможливість надати експертну оцінку ринкової вартості
обладнання.

Свідок ОСОБА_10 в ході судового слідства
пояснив, що у травні 2005 року, після 10
числа повертався з дачі після 13:00 год. і біля
котельні поблизу лікарні його зупинили ОСОБА_1 та ОСОБА_2, пред'явили
свої посвідчення працівників виконавчої служби, повідомили, що їм потрібен
понятий та попросили підписати акт опису металу котельні. Він погодився і
підписав, не читаючи, приблизно 4 акти. Поруч із виконавцями стояв вантажний
автомобіль з металобрухтом. При описі майна котельні „Славутич” він присутнім
не був і не знає, навіть, де вона знаходиться, а тому яким чином його підпис є
на акті опису її майна - не відомо.
Можливо, він підписав його у перший раз
за вищезазначених обставин.

Свідок ОСОБА_17 в
судовому засіданні пояснив, що 11.05.2005 р зранку разом із ОСОБА_26 та
ОСОБА_22 приїхав у котельню № 3 для перевірки її стану, оскільки працював
інженером. Потім поїхав, а коли через 15- 20 хвилин повернувся, побачив біля
котельні своїх робітників, а сторонні
люди різали металеві труби. Хвилин через 10 під'їхали на автомобілі „Газель”
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та незнайомий йому чоловік. Він запитав у ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
на якій підставі вони вирізають метал, ОСОБА_1 відповів, що на законних . Після
цього він поїхав до адміністрації, там зустрів
ОСОБА_13 та все йому розповів. ОСОБА_13 відповів, що йому про це відомо,
але свого дозволу на це він не давав і сказав, щоб ОСОБА_1 подзвонив до
ОСОБА_27 - заступника міського голови і запитав дозволу у нього. Він передав
ОСОБА_1 слова ОСОБА_13, але той відповів, що вже телефонував ОСОБА_27 і має
його дозвіл. Приблизно о 13:00 год. він
знову приїхав до котельні і побачив там ОСОБА_13, головного бухгалтера
ОСОБА_21 та ОСОБА_2 Також були робітники, які різали метал. Порізаний метал
вони вантажили до автомобіля „КАМАЗ”. Побачивши, що котельню продовжують
різати, поїхав до контори і більше до котельні №3 не приїздив. Зі слів
співпрацівників знає, що котельню №3
різали на метал кілька днів, після порізки залишилася лише будівля.

Свідок ОСОБА_28 в ході
судового слідства пояснив, що 20.05.2005
року за дорученням керівника - ОСОБА_7, з ОСОБА_3 та керівником
ДКП „Бериславтеплокомуненерго” ОСОБА_13 він прибув на котельню „Славутич” для
демонтажу даної котельні і переміщення її на „Кулінарний комбінат” (м.
Берислав, вул. Херсонська, 213). По прибутті на територію котельні ОСОБА_13 оглянув її і, давши словесну згоду на демонтаж, покинув її
територію. Після цього, люди найняті
раніше, розпочали демонтаж. На протязі усього часу ОСОБА_3 спостерігав за процесом, іноді кудись
від'їжджав ненадовго, а потім все одно повертався. Приблизно о 10.00 годині
біля воріт котельні з'явився чоловік з папкою. На протязі, приблизно 2-х годин,
він спілкувався з ОСОБА_13 та ОСОБА_3, вони ходили біля котельні, щось обговорювали
та роздивлялись якісь документи. Чи був з ними ще хтось і чи складали вони
якісь документи, не пам'ятає. Демонтаж
котельні проводився два дні, при цьому чи були там ще якісь особи пов'язані з роботою, що
проводилась, окрім вищевказаних, не
пам'ятає, тому що займався виключно питанням демонтажу котельні з найменшими
втратами її цілісності, і не звертав увагу на те хто і навіщо туди приходив чи
приїжджав.

Димову трубу котельні,
демонтовану 20.05.2005 року, ОСОБА_3 з його водієм на автомобілі ГАЗ- 53
відвезли, а потім доставили на територію „Кулінарного комбінату”. Демонтовану
котельню возили автомобілем „МАЗ”, але її звішування не проводилось. Усі
частини котельні протягом 3-х днів були
завезені на територію „Кулінарного комбінату”. Димохідну трубу демонтував також
ОСОБА_3 зі своїм зварювальником. Саму котельню „Славутич” демонтували
працівники ОСОБА_7

Допитана судом як свідок ОСОБА_29 пояснила, що працює на посаді спеціаліста 1 категорії -
бухгалтера у ВДВС Бериславського районного управління юстиції з червня 1999 року. До функціональних
обов'язків входить ведення бухгалтерського обліку, здача звітності до Херсону.
Відділом державної виконавчої служби
Бериславського РУЮ відкрито депозитний рахунок в Держказначействі, на який надходять кошти згідно рішень суду , щодо
погашення заборгованості підприємствами
по заробітній платі, обов'язковим
платежам. На цей рахунок 23.03.2005 року
надійшли кошти в сумі 4903.90 гривень , за що - вона не знає. Так в березні 2005 року було погашено заборгованість по заробітній
платі ОСОБА_30 в сумі 1000 грн, в Пенсійний Фонд перераховано - 2000грн, виконавчого збору перераховано в
бюджет - 1500 грн , та на виконавчі витрати затрачено та перераховано 473,90
грн.Також на депозитний рахунок ВДВС м. Берислав в травні місяці 2005 року надійшло коштів в сумі 3216.69 гривень , за що надійшли кошти не знає. За їх рахунок погашено
заборгованість: в Пенсійний Фонд перераховано -
2400 грн, та на виконавчі витрати
затрачено та перераховано біля 324 гривень .
В червні 2005 року також в Пенсійний фонд перераховано щодо погашення
заборгованості в сумі 495 гривень .
На депозитний рахунок ВДВС м. Берислав
20.05.2005 року надійшли кошти в сумі
2000 гривень як заборгованість на
користь пенсійного фонду. Хто їх перерахував - невідомо, згідно виписки з банку
вони надійшли на погашення заборгованості по пенсійному фонду від ДКП
„Бериславтеплокомуненерго” (т. 3
а.с.132-133)

У відповідності із листом ВДВС Бериславського РУЮ від 03.06.2005
року вих.. № 0619/3-4624 за підписом ОСОБА_1 20.05.2005 року від здачі
вилученого металобрухту з котельні № 3 боржника ДКП «Бериславтеплокомуненерго»
згідно квитанції № 74 від 25.05.2005 року кошти в сумі 2000 грн. було внесено
на депозитний рахунок відділу ДВС ( т.3 а.с.191).

Згідно із протоколом виїмки від 16.08.2005
року у ВДВС Бериславського РУЮ вилучено виконавчі провадження про стягнення
заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб з ДКП „
Бериславтеплокомуненерго” та з ВАТ «Мичуринець»
( т.4 а.с. 6-9 ).

З протоколу виїмки документів від 19.08.2005
року вбачається, що у ВАТ «Мичуринець» відсутні складені держвиконавцями ВДВС
Бериславського районного управління юстиції у 2005 році акти опису та арешту, а
також вилучення або відчуження майна підприємства (т.4 а.с. 12)

У відповідності із протоколом виїмки
бухгалтерських документів в АОЗТ НОП „Втормет”
від 18.08.2006 року вилучено: товаротранспортну накладну № 534123 від
12.05.2005 року, виписану на водія автомобілю КАМАЗ 31-42 ХО ОСОБА_31; № 534151
від 11.05.2005 року - на водія ОСОБА_32, автомобіль КАМАЗ 31-42 ХО; книгу
обліку металобрухту( т.4 а.с. 14 ).

У відповідності із протоколом виїмки від
12.07.2006 року вилучено зведене виконавче провадження по стягненню коштів з
ДКП „Бериславтеплокомуненерго” в ВДВС Херсонського обласного управління юстиції
на користь юридичних осіб ( т.1 а.с. 241
).

У протоколі огляду місця події від
29.07.2006 року зафіксовано розташування та оглянуто територію, на якій
знаходились котельні № 3 та «Славутич» ДКП «Бериславтеплокомуненерго».

З інвентаризаційного опису основних фондів
котельні № 3 ДКП «Бериславтеплокомуненерго» вбачається, що на 10.08.2005 року
виявлено нестачу, що складається з вилученого підсудними 11-12 травня 2005 року майна цього підприємства, на суму 15047, 16 грн.( т.5 а.с. 21-22).

З переліку основних засобів вбачається, що
котельня № 3 з 01.10.1994 року була передана ПТС «Каховтеплокомуненерго» на
баланс «Бериславтеплокомуненерго» ( т.5 а.с. 26)

Згідно із актом прийому-передачі майно КСП
«Славутич», у тому числі і котельня «Славутич» було передано у ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» ( т.5 а.с. 33)

У відповідності із рішенням 18 сесії 23
скликання Бериславської міської ради Херсонської області № 125 від 30.03.2000
року ДКП «Бериславтеплокомуненерго» передано у комунальну власність
територіальної громади м. Берислав ( т.5 а.с. 43).

Рішенням 20 сесії 24 скликання Бериславської
міської ради № 226 від 08.06.2004 року ДКП «Бериславтеплокомуненерго» надано
дозвіл на продаж газової котельні «Славутич» як цілісного об»єкту за умови її узгодження
з Державною податковою інспекцією для
погашення податкової заборгованості (
т.5 а.с. 45). За таких же умов рішенням цієї ж сесії № 227 ДКП зі змінами,
внесеними рішенням 28 сесії 4 скликання, надано дозвіл на списання з балансу
матеріальних цінностей згідно із відомістю, в якій відсутнє майно, вирізане
11-12.05.2005 на металобрухт.

У відповідності із актом перевірки КРУ та
актом інвентаризації ДКП «Бериславтеплокомуненерго» вартість відсутніх
комплектуючих та обладнання котельні «Славутич» після проведення виконавчих дій
становить 22000 грн., вартість товарно-матеріальних цінностей котельні № 3,
вирізаних на металобрухт, складає 15047,16 грн. (т.2 а.с. 60 - 68, 89).

У протоколі огляду місяця події від
03.06.2007 року зафіксовано перебування котельні «Славутич» на території ТОВ
«Зард» ( т.1 а.с. 35).

Згідно із протоколом огляду від 17.06.2005
року оглянуті численні виконавчі провадження, вилучені у Бериславському ВДВС
про стягнення заборгованості з ДКП „Бериславтеплокомуненерго” (т.1 а.с.40).

У якості речових доказів до матеріалів
справи долучено: товаро-транспортні накладні, акти державного виконавця від
20.05.2005 року та від 25.05.2005 року, акт опису і арешту майна від 03.05.2005
року; вагову книгу АОЗТ НОП «Втормет» ділянка № 9 Новокаховський річпорт;
вагову книгу ВАТ «Мичуринець»; акт взаємозвірки по реалізованому майну; 14
актів державного виконавця ОСОБА_11 по ВАТ «Мичуринець» ( т.1 а.с. а.с.
273-274; 275-277; 278-279; 316; т.3 а. с. 176, 185; )

Здача ОСОБА_3 металобрухту підтверджується
прийомо - здавальними актами АОЗТ НОП „Втормет” за 11-20.05.2005 року ( т.1
а.с. 262-266 , т.3 а.с. 187-188) та
копіями вагової книги АОЗТ НОП «Втормет»( т.3 а.с. 181)

Суд не приймає до уваги пояснення підсудних
про те, що жодного з інкримінованих злочинів вони не скоювали та розцінює їх як
бажання уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються фактичними
обставинами справи та суперечать сукупності вищенаведених доказів, перевірених у ході судового слідства.

Суд ставиться критично
та не приймає до уваги пояснення в судовому засіданні свідків ОСОБА_9., ОСОБА_8
про те, що вони дійсно були присутніми при проведенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконавчих дій по примусовому
виконанні судових рішень про стягнення грошових сум з ВАТ «Мичуринець» та ДКП
«Бериславтеплокомуненерго» і тими ж датами підписали складені останніми
відповідні акти, оскільки вони спростовуються
наявними в матеріалах справи результатами перевірки за заявами цих
свідків про застосування до них органами досудового слідства заходів примусу
недозволеного характеру.

За таких обставин суд
вважає правдивими та достовірними пояснення ОСОБА_9. про те, що вона з
03.03.2003 року працювала друкаркою у ВДВС Бериславського районного управління
юстиції та лише один раз приймала участь у проведенні виконавчих дій - опису
майна боржника у якості понятого в с.
Новорайське. В середині травня 2005 року
до себе у кабінет її викликав державний виконавець ВДВС м.
Берислав ОСОБА_2 , який дав акт
опису й арешту майна, датований
03.05.2005 р. , виконаний на бланку серія АА № 644310 та три копії до цього акту, номери яких не пам'ятає,
та сказав щоб вона його підписала, що в цьому акті нічого кримінального не має , тільки одна дрібниця та що за це нічого не буде. Якщо ж виникнуть по
цьому акту питання , то щоб вона сказала
, що вони дійсно виїжджали (т. 3 а.с.
114-115 ).

За наведених вище
обставин суд вважає достовірними аналогічні вищенаведеним показанням ОСОБА_9.
пояснення в ході досудового слідства свідка ОСОБА_8 про те, що він на прохання
підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово ставив свої підписи у різних
складених останніми про виконавчі дії актах, хоча не був присутнім при їх
проведенні. Зокрема, ОСОБА_2 повідомив,
що він повинен казати, що дійсно
виїжджав на опис та арешт майна ДКП „Теплокомуненерго”, а саме котелень разом з
ним, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 Також ОСОБА_2 повідомив, щоб він у прокуратурі
розповів про те як виїжджав у якості
понятого на виїмку котельні №3 та котельню „Славутич”. Він дійсно був присутнім
як понятий при виїмці котельні №3, що розташована поблизу лікарні, але
відповідний акт підписав вже значно пізніше. При опису та арешту котелень ДКП
„Бериславтеплокомуненерго” він присутнім
не був. Також не був при виїмці котельні
„Славутич”. Дані акти підписав в кабінеті
ОСОБА_2, оскільки останній повідомив, що це формальність (т. 3 а.с. 118-119 ).

В Акті ревізії
№04-16/24 зафіксовано, що в порушення
п.5.7.2 Інструкції “Про проведення виконавчих дій” та ст. 57 Закону України
“Про виконавче провадження” державним виконавцем ОСОБА_2 було складено акт
опису та арешту майна ДКП «Бериславтеплокомуненерго» без зазначення оцінки
взагалі та в розрізі об'єктів і після проведення виконавчих дій відділу
виконавчої служби Бериславського районного управління юстиції (арешту та
вилучення основних засобів та товарно-матеріальних цінностей) ( т.2 а.с. 19-34 );

Оцінивши та перевіривши
в ході судового слідства всі вищенаведені докази по справі, суд вважає, що дії
підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст.366 ч.1 КК України - як
службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей, а також складання завідомо неправдивих
документів та за ст. 367 ч.2 КК України - службова недбалість, тобто
невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов”язків
через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

При цьому, дослідивши та перевіривши докази
по справі, оцінивши їх у сукупності, суд
вважає, що дії підсудних, кваліфіковані досудовим слідством за ч.1 ст. 364, ч.1
ст. 365 КК України та за ч.3 ст. 191 КК України, підлягають перекваліфікації на
ч.2 ст. 367 КК України, оскільки в ході судового слідства встановлено та
підтверджується вищенаведеними доказами, що, порушуючи свої службові
обов»язки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали
корисливих спонукань та прагнень задовольнити свої особисті інтереси або
інтереси третіх осіб, а пояснення ОСОБА_3 про те, що виручені за майно ВАТ
«Мичуринець» та ДКП «Бериславтеплокомуненерго» кошти він поділив з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 жодним з досліджених по справі доказом не підтверджуються, а його показання про це як особи, що особисто зацікавлена у вирішенні справи, не можуть бути беззаперечно прийняті судом
до уваги за відсутності будь-яких інших безсумнівно об»єктивних фактичних
даних.

Суд також вважає, що з обвинувачення
підсудного ОСОБА_2 слід виключити епізод, пов»язаний із реалізацією майна ВАТ
«Мичуринець» оскільки будь-яких достовірних доказів вини останнього у скоєнні
цього злочину в судовому засіданні не здобуто.

Крім того, суд дійшов до висновку, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ст. 213 ч.1 слід виправдати, оскільки обвинувачення в
цьому злочині не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства.

Дії
підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 191 КК України як
привласнення чужого майна та виключає з
його обвинувачення за цієї статтею ознаки: заволодіння, розтрата майна як зайво
застосовані

Також дії ОСОБА_3
В. слід кваліфікувати за ст.366 ч.1 КК України - як службове підроблення, тобто
внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих
відомостей, а також складання завідомо неправдивих документів. При цьому його
дії слід кваліфікувати через ст. 27 КК,
оскільки він не є службовою особою та діяв як співучасник злочину.

Крім того, дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за
213 ч.1 КК України - здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів
без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії) одержання
якого передбачено законом.

Від вимог позову, заявленого в ході
досудового слідства, КП «Бериславтеплокомуненерго» під час судового розгляду
справи відмовилось.

При призначенні виду і
міри покарання підсудним суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпечності скоєних ними злочинів, особи винних, які вперше притягуються до
кримінальної відповідальності, вину свою визнали частково, у вчиненому розкаялись, їх позитивні характеристики,
перебування на утриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неповнолітніх дітей, часткове відшкодування
ОСОБА_3 заподіяної внаслідок злочину шкоди, а також повне визнання ним своєї
вини, ступінь участь та роль кожного з
підсудних у скоєних злочинах та вважає, що покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинно
бути призначене у виді позбавлення волі із позбавленням права займати посади
державного службовця, оскільки їх виправлення неможливе без відбуття покарання,
а у відношенні підсудного ОСОБА_3 до призначеного йому покарання у виді
позбавлення волі можливо застосувати ст. ст.75, 76 КК України, звільнивши його
від відбування покарання з випробуванням, в зв»язку з тим, що його
виправлення можливе без відбування
покарання. При цьому підсудному ОСОБА_3 за ч.1 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК
України слід призначити покарання без позбавлення права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю, оскільки він не є службовою особою.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скоїли злочини до набрання чинності
Законом України «Про амністію» від 23.06.2005 року, мають неповнолітніх дітей,
які проживають разом з ними та перебувають на їх утриманні, згодні на
застосування до них вказаного Закону, суд вважає необхідним звільнити їх від
призначеного судом основного покарання.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати
винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.366ч.1, 367 ч.2 КК України, та
призначити йому покарання:

• по ст. 366 ч.1 КК
України у виді трьох років обмеження волі із позбавленням права займати посади
державного службовця строком на два роки;

• по ч.2 ст. 367 КК України у виді п»яти років
позбавлення волі із позбавленням права займати посади державного службовця
строком на три роки;

• по ч.1 ст.213 КК
України виправдати.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначити ОСОБА_1 покарання у виді п»яти років позбавлення волі із
позбавленням права займати посади державного службовця строком на три роки.

Звільнити ОСОБА_1 від призначеного основного покарання на
підставі ст.ст.1 п. „б” Закону України «Про амністію» від 23.06.2005 року.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд
скасувати.

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.366ч.1, 367 ч.2
КК України, та призначити йому покарання:

• по ст. 366 ч.1 КК
України у виді трьох років обмеження волі із позбавленням права займати посади
державного службовця строком на два роки;

• по ч.2 ст. 367 КК України у виді чотирьох
років позбавлення волі із позбавленням права займати посади державного
службовця строком на три роки;

-
по ч.1 ст. 213 КК України виправдати.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначити ОСОБА_2 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із
позбавленням права займати посади державного службовця строком на три роки.

Звільнити ОСОБА_2 від призначеного основного покарання на
підставі ст.ст.1 п. „б” Закону України «Про амністію» від 23.06.2005 року.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд
скасувати.

ОСОБА_3
визнати винним
у скоєнні злочинів, передбачених ст. 27 ст.366ч.1, 213 ч.1, 191 ч.1 КК України,
та призначити йому покарання:

• по ст.27 ст. 366 ч.1 КК України у виді трьох років
обмеження волі;

• по ч.1 ст. 213 КК України у виді штрафу у
розмірі 3400 грн.;

• по ч.1 ст. 191 КК
України у виді трьох років позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк у виді двох років.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_3 слідуючі обов'язки:

• не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи;

• повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та навчання;

• періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком
чинності залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази: т.2 а.с. а.с. 70, 158, 206,
236, 229, 244, 254, 258, 302, 316, 318, 320, 325, 342, 353, 365, 374, 398, 404
- зберігати в матеріалах справи; т.2 а.с. а.с. 347, 412 - передати за
належністю.

На вирок суду може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд протягом
15 діб з дня його проголошення.

СУДДЯ
М.Є. БОЙКО