У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Жука В.Г. і Вус С.М.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 18 березня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимого,

засуджено за ч. 1 ст. 175 КК України
до штрафу у розмірі 1700 грн. в доход держави.

ОСОБА_1
засуджено за те, що він, будучи директором ТОВ “Еко-страви”, розташованого в м. Дніпропетровську, проспект Правди,3, в
силу покладених на нього організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських обов'язків, передбачених ст.ст.15, 24 Закону
України “Про оплату праці”, в період часу з 1 січня по 1 травня 2006 року
безпідставно не виплатив заробітну плату працівникам ТОВ “Еко-страви” на
загальну суму 5834,45 грн.

В
апеляційному порядку справа не розглядалася.

У
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування постановленого
судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки суд, призначаючи
покарання засудженому за ч. 1 ст. 175 КК України, всупереч ст. 65 КК України,
не призначив додаткове покарання, що
передбачене зазначеною статтею.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Перевіркою
матеріалів справи встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини
справи і дав правильну кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_1, що прокурором не
оспорюється.

Істотних
порушень кримінально-процесуального закону, які б вплинули на правильність
прийняття рішення у справі, не вбачається.

Проте,
як видно з вироку та зазначено у касаційному поданні, суд, призначивши
засудженому покарання у виді штрафу, не призначив додаткового покарання у виді
позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Відповідно
до ст.55 КК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24
жовтня 2003 року №7 “Про практику призначення судами кримінального покарання”
позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю
застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення
злочину було пов'язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною
діяльністю. Це покарання призначається в межах, установлених санкцією статті,
за якою підсудний визнаний винним, а якщо не передбачене - в межах,
установлених ст.55 КК України (на строк від одного до трьох років).

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 злочин вчинив, будучи директором ТОВ
“Еко-страви”, його дії були пов'язані з посадою та заняттям ним певною
діяльністю. Крім того, санкцією ч.1 ст.175 КК України передбачено, що додаткове
покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною
діяльністю обов'язково повинно бути приєднано до будь-якого основного
покарання. Тому призначення зазначеного додаткового покарання у даному випадку
є обов'язковим.

Проте, суд, не дотримавшись вищенаведеної норми закону, призначив
засудженому покарання, яке фактично є більш м'яким, ніж передбачено законом, не
застосувавши при цьому ст.69 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винного суд може не призначати додаткового покарання, що
передбачене в санкції статті Особливої частини цього кодексу, як обов'язкове.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65
КК України визначив ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, який є
злочином невеликої тяжкості, дані про особу засудженого, який характеризується
задовільно, вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, має узгоджене зобов'язання по погашенню заборгованості, а також
відсутність обставин, що обтяжують покарання, але суд не врахував їх повністю
при призначенні ОСОБА_1 покарання.

У зв'язку з цим, колегія суддів з урахуванням вищенаведених обставин,
вважає необхідним призначити засудженому покарання із застосуванням ст.69 КК
України.

Тому, вирок у частині призначення засудженому покарання підлягає зміні.

Керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити частково.

Вирок
Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада
2006 року щодо ОСОБА_1 в частині призначення засудженому покарання змінити та
призначити за ч.1 ст.175 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання
у виді штрафу в сумі 1700 гривень.

В
решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Глос
Л.Ф. Вус С.М.