Справа №1-39/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року Романівський районний суд Житомирської області в
складі: головуючого -
судді Бабича СВ., при секретарі ПапушіГ.С, з участю прокурора Коцюби С.А.,
захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
смт. Романові кримінальну справу
по обвинуваченню:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, освіта середня-спеціальна,

одруженого,
раніше не судимого, відповідно до ст. 89 КК України за ст. 263 ч. 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Приблизно у
вересні 2006 року після проведення вибухових робіт на території кар»єру ТОВ «Граніт», що неподалік
смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, ОСОБА_1., знайшов та
привласнив, тобто, без передбаченого законом
дозволу придбав, вибухову речовину на основі гексогену (пластит) з домішками алюмінієвої пудри, який
супроводжується детонуючим шнуром з гексогеновим
спорядженням масою 1980 грам та, без передбаченого законом дозволу переніс вищевказану вибухову речовину до гаража
свого домогосподарства по АДРЕСА_1, де, без передбаченого законом дозволу, зберігав
до 28 листопада 2006 року.

28 листопада
2006 року, приблизно в 11.00 год., ОСОБА_1., в своєму домогосподарстві,
всупереч встановленому законом порядку, безоплатно передав вищевказану
вибухову речовину ОСОБА_3 тобто, без передбаченого законом дозволу, збув вказану вибухову
речовину.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у скоєному злочині
визнав повністю і показав, що в вересні 2006 року після проведення вибухових
робіт на території кар»єру ТОВ «Граніт», де він працював водієм, знайшов
предмет, який виявився вибуховою речовиною. Даний предмет він переніс до свого
домогосподарства та сховав в гаражі. 4 листопада 2006 року вказану
вибухову речовину випадково побачив
брат його дружини - ОСОБА_3, з яким вони тоді ж домовились про безоплатну
передачу останньому даної вибухової речовини. 28 листопада близько 11.00 год., він віддав вищевказану вибухову
речовину ОСОБА_3

Вина підсудного, крім його показань,
підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_3, показав, що 4 листопада 2006 року, знаходячись в гаражі
домогосподарства ОСОБА_1, під час розмови з останнім, він випадково побачив на полиці
предмет округлої форми з запальником з однієї з сторін, ОСОБА_1. пояснив йому,
що це вибухова речовина - пластит і, що він може віддати йому дану вибухову
речовину. Він погодився безоплатно забрати вищевказану вибухову речовину, але
пізніше. Після цього він почав шукати особу, якій мав намір її продати.
Знайшовши таку особу - ОСОБА_4, 28 листопада 2006 року, близько 11.00 год., він приїхав до ОСОБА_1 додому, де
останній безоплатно передав йому вибухову речовину.

Крім цього вина підсудного ОСОБА_1
стверджується наступними доказами, які є в матеріалах кримінальної справи:

- актом огляду покупця від 28 листопада 2006 року, в ході якого
чоловіку під

вигаданим прізвищем ОСОБА_5 були видані гроші для оперативної
закупівлі, зазначені

серії та номера купюр, які
були йому видані (а.с. 11);

·
протоколом
оперативної закупівлі від 28 листопада 2006 року, під час якої чоловік з
вигаданим прізвищем ОСОБА_5, якому
було доручено проведення вказаного оперативно-розшукового заходу, купив у
ОСОБА_4 вибухову речовину за 6 000 грн. (а.с.19);

·
протоколом
огляду місця події від 28 листопада 2006 року, в ході якого у ОСОБА_4 були
вилучені гроші, які були видані чоловіку з вигаданим прізвищем ОСОБА_5
для проведення
оперативної закупівлі (а.с.20-21);

·
протоколом
відтворення обстановки та обставин події від ЗО січня 2007 року з участю
обвинуваченого ОСОБА_1, в ході якого останній показав приміщення де зберігав
вибухову речовину та розповів про інші обставини скоєного ним злочину
(а.с.140-141);

·
протоколом
огляду від 12 січня 2007 року, в ході якого було оглянуто частину вибухового
пристрою (а.с.89);

·
висновком
судової вибухотехнічної експертизи № 2226 від 18 січня 2007 року, згідно якої
предмет, вилучений у ОСОБА_5, є
частиною бризантної вибухової речовини (на
основі гексогену з домішками алюмінієвої пудри) - пластиту нормальної
потужності, спорядженої додатковим детонатором, який містить в собі
флегматизований гексоген бризантної дії, підвищеної потужності, здатна до
вибухового перетворення, проведення вибуху, загальною вагою 1980 грам. Фрагмент
секції детонуючого кабелю типу ДКРП-4 відноситься частково до пластичної
бризантної вибухової речовини нормальної потужності типу пластит та, частково,
до бризантної вибухової речовини підвищеної потужності на основі гексогену, здатний
до вибухового перетворення (проведення вибуху) (а.с. 114-121);

·
висновком
судової експертизи вибухових речовин № 1228 від 23 січня 2007 року, згідно
якого предмет, вилучений у ОСОБА_5, споряджений
пластичною бризантною вибуховою речовиною на основі гексогену (пластитом) з
домішками алюмінієвої пудри та супроводжується детонуючим шнуром з гексогеновим
спорядженням є вибуховою речовиною бризантної дії, придатна до вибуху, може
бути використана для проведення підривних робіт (а.с. 126-127);

Суд, дослідивши всі зібрані по справі
докази, оцінивши їх в своїй сукупності приходить до висновку, що вина
підсудного ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні.

Дії підсудного ОСОБА_1, які
виразились у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вибухової речовини суд
кваліфікує за ст. 263 ч. 1 КК України.

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує, що злочин, скоєний ним є
середньої тяжкості, за місцем проживання та роботи підсудний характеризується
позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку,
обставину, яка пом"якшує покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю
злочину, тому суд вважає доцільним і достатнім обрання йому покарання в вигляді
позбавлення волі, з випробуванням, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Суд відмовляє в задоволенні
клопотання, заявленого захисником підсудного в ході судового
засідання, про передачу підсудного ОСОБА_1 на поруки трудового колективу,
оскільки з клопотання про передачу його на поруки вбачається, що дане рішення
прийняте лише трьома чоловіками, а не загальними зборами трудового колективу, що
викликає сумнів в належних заходах виховного характеру та контролі за його поведінкою з боку трудового
колективу.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат немає.

Речовий доказ знищений в ході полігонних випробувань.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 263 ч.
1 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити
засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом
іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає
покладений на нього, передбачений ст. 76 КК України обов»язок -
періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому до
вступу вироку в законну силу залишити попередній
- підписку про невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через
Романівський райсуд протягом 15-ти
діб з моменту його проголошення.