Справа
№1-64
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня
2007 року смт.
Рожнятів

Рожнятівський
районний суд Івано-Франківської
області

в
складі: головуючого-судді Пулика
MJB.

з участю: секретаря Семків Л.Й.

прокурора Люкляна
О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Рожнятів кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с.
Карижин Віньковського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1, українця,
освіта професійно-технічна,
одруженого, на утриманні
неповнолітня дитина, підприємця, раніше не судимого, громадянина України, в пред'явленому обвинуваченні за ст.
ст. 150 ч.1, 172 ч.2 КК України, суд -

встановив:

обвинувачений
ОСОБА_1. експлуатував дитину, яка не
досягла віку, з якого
законодавством, дозволяється
працевлаштуванні, шляхом використання її
праці з метою отримання прибутку, а
також грубо порушив законодавство про працю щодо неповнолітнього.

Злочини вчинено
за таких обставин.

Підсудний
ОСОБА_1., зареєструвавшись 15.02.1996 року в Рожнятівській районній
адміністрації, як фізична особа
-підприємець, займався підприємницькою
діяльністю, пов'язаною із реалізацією
населенню Рожнятівського району будівельних матеріалів, а саме цегли,
цементу, кахелю, шиферу із наявних в нього автомобілів марки
МАЗ та КАМАЗ та зі складу, розташованому
на території ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка» та отримував від цього
відповідні прибутки.

В травні
2006 року познайомившись із потерпілим ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.н., жителем АДРЕСА_2
підсудний ОСОБА_3., грубо порушивши
вимоги ст. 188 КЗпП України, знаючи,
що потерпілому не виповнилось 16 років,
усвідомлюючи, що працевлаштування
неповнолітніх у віці від 14 до 16 років можливе лише на легку роботу за умови
згоди на працевлаштування дитини хоча б одного з батьків, незаконно. З метою отримання прибутку від
праці дитини працевлаштував ОСОБА_2.
грузчиком.

В
порушення ст. 24-1 КЗпП України, Наказу Міністерства праці та соціальної
політики № 260 від 08.06.2001 року "Про затвердження Форми трудового
договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації

2

трудового договору між працівником та фізичною особою" підсудний ОСОБА_1. умисно не
зареєстрував в Рожнятівському районному центрі зайнятості трудової угоди, виплачував заробітну плату потерпілому без
відомості, не вніс запис в трудову
книжку, не подавав звітності в державні
контролюючі органи та не перераховував внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в Пенсійний фонд України,
державне соціальне страхування на випадок безробіття в Фонд
загальнообов'язкового державного соціального страхування України, в Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Грубо порушуючи ст. 190 КЗпП
України, наказ міністерства охорони

здоров'я України „Про затвердження граничних норм підіймання і переміщення

важких речей неповнолітніми" № 183/1208 від 16.03.1996 року підсудний

ОСОБА_1., усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, залучав

неповнолітнього ОСОБА_2. на роботи,
пов»язані із підійманням,
утриманням

та переміщенням важких речей-цегли,
мішків з цементом, шиферу, каменю.

При цьому тривалість його робочого тижня перевищувала при допустимій

нормі для підлітків 16-17 років 36 годин на тиждень становила 48
годин, робота

з вантажами була більшою 1/3 робочого часу. '

Використовуючи
найману працю дитини з порушенням вимог законодавства про працю, підсудний ОСОБА_1. усвідомлював, що він експлуатує дитину, систематично отримував прибуток від його
праці, який привласнював не проводячи
його офіційного обліку.

Своїми
умисними діями, які виразились в
експлуатації дитини, яка не досягла
віку, з якого законодавством
дозволяється працевлаштування шляхом використання її праці з метою отримання
прибутку підсудний ОСОБА_1. вчинив злочин,
передбачений ст. 150 ч.1 КК
України.

Підсудний
ОСОБА_1., зареєструвавшись 15.02.1996
року в Рожнятівській районній адміністрації,
як фізична особа -підприємець,
займався підприємницькою діяльністю,
пов'язаною із реалізацією населенню Рожнятівського району будівельних
матеріалів, а саме цегли, цементу,
кахелю, шиферу із наявних в нього
автомобілів марки МАЗ та КАМАЗ та зі складу,
розташованому на території ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка» та
отримував від цього відповідні прибутки.

В травні
2006 року познайомившись із потерпілим ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2.н., жителем АДРЕСА_2
підсудний ОСОБА_1., грубо порушивши
вимоги ст. 188 КЗпП України, знаючи,
що потерпілому не виповнилось 16 років,
усвідомлюючи, що працевлаштування
неповнолітніх у віці від 14 до 16 років можливе лише на легку роботу за умови
згоди на працевлаштування дитини хоча б одного з батьків, незаконно. З метою отримання прибутку від
праці дитини працевлаштував ОСОБА_2. грузчиком.

В
порушення ст. 24-1 КЗпП України, Наказу Міністерства праці та соціальної
політики № 260 від 08.06.2001 року "Про затвердження Форми трудового
договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового
договору між працівником та фізичною особою підсудний ОСОБА_1. умисно не
зареєстрував в Рожнятівському районному центрі зайнятості трудової угоди, виплачував заробітну плату потерпілому без
відомості, не вніс запис в трудову
книжку, не подавав звітності в державні контролюючі органи

з

та не перераховував внески
на загальнообов'язкове державне

пенсійне
страхування в Пенсійний фонд України,
державне соціальне страхування на випадок безробіття в Фонд
загальнообов'язкового державного соціального страхування України, в Фонд соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Грубо
порушуючи ст. 190 КЗпП України, наказ міністерства охорони здоров'я України
„Про затвердження граничних норм підіймання і переміщення важких речей
неповнолітніми" № 183/1208 від 16.03.1996 року підсудний ОСОБА_1., усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, залучав неповнолітнього ОСОБА_2. на
роботи, пов»язані із підійманням, утриманням та переміщенням важких
речей-цегли, мішків з цементом, шиферу,
каменю. При цьому тривалість його робочого тижня перевищувала при
допустимій нормі для підлітків 16-17 років 36 годин на тиждень становила 48
годин, робота з вантажами була більшою
1/3 робочого часу.

Після
виповнення неповнолітньому ОСОБА_2. 16 років,
підсудний і надалі використовував працю неповнолітнього з порушенням
чинного законодавства про працю.

Допустивши вищенаведені грубі порушення законодавства про працю,

підсудний ОСОБА_1., порушив конституційні права неповнолітнього

ОСОБА_2. на соціальний захист, що
включає в себе право на пенсійне

забезпечення, на забезпечення в разі
втрати непрацездатності, на випадок

безробіття та на відпочинок.

Своїми
умисними діями, які виразились в грубому
порушенні законодавства про працю щодо неповнолітнього підсудний ОСОБА_1. вчинив
злочин, передбачений ст. 172 ч.2 КК України.

За
сукупністю ОСОБА_1. вчинив злочини, передбачені
ст. ст. 150 ч.1. 172 ч.2КК
України.

Підсудний
ОСОБА_1. свою винуватість
у вчинених злочинах визнав у повному об'ємі і не заперечив, що вчинив їх при вищевикладених обставинах.
При цьому, підсудний заявив клопотання, просить закрити кримінальну справу за вчинені
ним злочини передбачені ст. 150 ч.
1, 172 ч.2 КК України, на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007., оскільки він вперше вчинив
злочини за які передбачено покарання менше як п'ять років позбавлення волі і
має на утриманні неповнолітню дитину.

Потерпілий
ОСОБА_2. та законний представник потерпілого ОСОБА_2. будучи допитані в
судовому засіданні ствердили, що вони
жодних претензій до підсудного не мають і не заперечують відносно закриття
даної кримінальної справи внаслідок акта амністії.

Суд, оглянувши матеріали справи, вислухавши потерпілого та його законного
представника, які не заперечили проти
клопотання ОСОБА_1. та висновок прокурора про задоволення клопотання
підсудного, вважає, що клопотання останнього є підставним і
підлягає до задоволення з таких підстав.

У
відповідності до п. «б» ст. 1 Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007р.,
який набрав чинності 19.06.2007р.,
підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний
строк та від інших покарань, не
пов'язаних з позбавленням волі,
особи, засуджені за умисні
злочини, за які законом передбачено
покарання менш суворе, ніж позбавлення
волі на строк не більше п'яти років.

4

Підсудний ОСОБА_1. вперше вчинив умисні
злочини за які

передбачено
покарання до шести місяців арешту, має
неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., що підтверджується копією свідоцтва про його
народження і дав письмову згоду на закриття даної кримінальної справи внаслідок
акта амністії.

На
підставі ст. 85 КК України, п. «б»
ст. 1, ст. 6 Закону України «Про
амністію» від 19.04.2007р. та керуючись ст;6 п.4 КПК України, суд -

постановив:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ст.
ст. 150 ч.1, 172 ч.2 КК України
закрити внаслідок акта амністії.

Обраний
до ОСОБА_1. запобіжний
захід у виді перебування на підписці про невиїзд - скасувати.

На
постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подано апеляцію до
Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд.