Справа № 11-1042/11 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Доповідач: Марітчак Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.,
суддів апеляційного судуВовка А.С. та Березюка О.Г.,
секретаря судовогоСемчишин М.Б.,
за участю прокурораШахрайчук Н.І.,
потерпілихОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8,
засудженогоОСОБА_9,
виправданогоОСОБА_10
та його захисниківОСОБА_11 і ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2011 року, -

встановила:

цим вироком:

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця та мешканця АДРЕСА_1 (без реєстрації), громадянина України, розлученого, середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, 26.04.1991 р. н. Львівським обласним судом за ст. 861 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 20.04.2000 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 04.07.2005 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст. 15 -ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, -

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяці та 6 (шість) днів позбавлення волі.

ОСОБА_9 в пред'явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України виправдано.

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовозобов'язаного, раніше не судимого, працюючого до затримання на посаді дільничного інспектора Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, -

в пред'явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 364 КК України визнано невинним та по суду виправдано.

Вироком суду запобіжний захід стосовно виправданого ОСОБА_10 -тримання під вартою скасовано, а ОСОБА_10 звільнено з-під варти, з залу суду негайно.

Вироком суду постановлено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 22.05.2008 року.

Вироком суду також постановлено звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно, з залу суду, у зв'язку з відбуттям ним призначеного судом покарання.

Цивільний позов ОСОБА_13 залишено без розгляду, а цивільний позов ОСОБА_7 (ТзОВ "Колізей") - залишено без задоволення.

Речові докази у справі (т. 7, а.с. 151, 163), які були вилучені в "Ломбард скарбниця" та були здані на комісію ОСОБА_10, а саме ноутбук ЄКР 15,4 PENTIUM M 1,7 GHC"серійний номер 519096 номер предмета 67-108079, мобільний телефон 6300"серійний номер НОМЕР_1 номер предмету 67-104832, DVD плеєр DVR 5960"серійний номер, номер предмету 67-107225, DVD-плеєр XENON серійний номер, номер предмету 67-107224, ланцюг золото 583, вагою 13,29 гр. номер предмету 67-105894, браслет золото 583 вага 12,18 гр. номер предмету 67-109157, золота каблучка вагою 1,97 гр., вироком суду постановлено повернути у "Ломбард скарбниця".

Речовий доказ ноутбук "Асер", переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_14, вироком суду постановлено передати в її розпорядження, а речові докази монітор "LG", оптичну мишку та клавіатуру марки "Клео макс", що на зберіганні в потерпілої ОСОБА_15, постановлено передати в її розпорядження.

Речові докази (т. 7, а.с. 15) модем "Делін", блок живлення "Делін", монітор "Самсунг", системний блок сірого кольору, ксерокс 3119, передані на зберігання представнику ТзОВ "Професійна ліга" ОСОБА_8, постановлено передати в розпорядження ТзОВ "Професійна ліга".

Речові докази (т. 7, а.с.68) вилучені з квартири ОСОБА_9 на АДРЕСА_1, згідно з протоколом огляду місця події від 21 та 22.05.2008 року, викрадення яких не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні постановлено повернути засудженому ОСОБА_9.

Органом досудового слідства ОСОБА_9 та ОСОБА_10, останній будучи службовою особою, дільничним інспектором Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, обвинувачувалися в тому, що 14.05.2008 року близько 00.30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, попередньо вступивши в зговір між собою, повторно, у АДРЕСА_3, діючи спільно та узгоджено між собою, проникли в приміщення "Інформаційно-сервісного центру", який належить підприємцю ОСОБА_16, звідки умисно, таємно, викрали її особисте майно: парфуми загальною вартістю 334 грн., креми 10 штук -2 000 грн., 3 набори "Алоє" -370 грн., креми "Едельвейс" 3 шт. -600 грн., очищувач води "Тянши" -1 300 грн., апарат для лікування шкіри "Тянши" -3 200 грн., лікувальну подушку "Тянши" -530 грн., корекційний пояс "Тянши" -370 грн., ноутбук марки "HP" з проводом живлення та шкіряною сумкою -8 500 грн., гроші в сумі 500 дол. США, що станом на момент викрадення становить 2 525 грн., а також сонцезахисні окуляри в пластиковому футлярі вартістю 350 грн., а всього майна на суму 20 719 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, 17.05.2008 року близько 00.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попереднім зговором між собою, на невстановленому слідством автомобілі під керуванням невстановленого водія, на АДРЕСА_7, де розташована нотаріальна контора приватних нотаріусів ОСОБА_17 та ОСОБА_18, через незачинене вікно, пошкодивши решітку, повторно проникли в приміщення нотаріальної контори, звідки таємно викрали майно ОСОБА_18: 6 десертних вилок з керамічною ручкою вартістю 150 грн., десертні ложечки з білою керамічною ручкою 12 шт. -300 грн., чоловічий золотий годинник в замшевому футлярі 5 020 грн., золотий жіночий ланцюжок вагою 9 гр. -1 620 грн., ланцюжок вагою 10 гр. -1 800 грн., золотий жіночий браслет білого та жовтого кольорів вагою 10 гр. -2 000 грн., сережки з діамантами вагою 4 гр. - 4 000 грн., жіноче золоте кільце з діамантами вагою 5 гр. -3 500 грн., золоте кільце з діамантами вагою 4 гр. -2 000 грн., 2 золоті підвіски з зображенням Божої матері вагою 2 гр. -360 грн., золоте кільце з цирконієм вагою 3 гр. -700 грн., золоті сережки з цирконієм вагою 5 гр. -800 грн., 3 золоті хрестики з розп'яттям вагою 3 гр. -540 гр., золота обручка вагою 3 гр. - 540 грн., така ж обручка вагою 8 гр. -1 440 грн., золоті коронки вагою 30 гр. -5 400 грн., кільце печатка вагою 8 гр. -1 440 грн., золоте жіноче кільце з цирконієм вагою 4 гр. - 720 грн., сережки з цирконієм вагою 6 гр. -110 грн., 3 золотих ланцюжки загальною вагою 3 гр. і вартістю 540 грн., підвіска "голубе око" вагою 1 гр. -180 грн., хрестик у вигляді серця вагою 1 гр. -180 грн., золоту підвіску у вигляді єврейської зірки з червоним камінцем вагою 3 гр. -540 грн., набір кульково-чорнильних ручок вартістю 300 грн., статуетка у вигляді черепахи вартістю 35 грн., а також гроші в сумі 9 000 дол. США, що згідно з курсом НБУ на 17.05.2008 року становить 45 450 грн.; 1 000 євро, що згідно курсу НБУ становить 7 000 грн. та 5 800 грн., а всього на загальну суму 93 815 грн.

Крім цього викрали майно потерпілої ОСОБА_17: дві картки інтернет-рахунку вартістю 50 грн., гроші в сумі 500 грн., дві чорнильні ручки вартістю 400 грн., металеву коробку з грошима в сумі 5 000 грн., колекцію євромонет вартістю 300 грн., копійки різних країн вартістю 100 грн., бронзову статуетку у вигляді жінки-плавця вартістию 60 грн. та шахового короля вартістю 10 грн., керамічну статуетку у вигляді кота вуартістю 15 грн., а всього на загальну суму 6 435 грн.

21 травня 2008 року близько 01.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попереднім зговором між собою, повторно, на вул. Зеленій, 2, в м. Львові, відключивши сигналізацію в приміщенні 4-ої державної нотаріальної контори м. Львова, таємно викрали майно потерпілої ОСОБА_19: ноутбук "Асер" з шнурами з"єднання, вартістю 750 дол. США, що згідно курсу НБУ становить 3 800 грн., комп'ютерну мишку вартістю 120 грн., а всього майна на суму 3 920 грн.; майно потерпілої ОСОБА_15: комп'ютерний монітор LG вартістю 1 500 грн., комп'ютерну мишку з клавіатурою вартістю 200 грн., комп'ютерну флеш пам'ять "Good driver" вартістю 80 грн., ручку "Паркер" вартістю 800 грн., шарф-накидку вартістю 200 грн., а всього майна на загальну суму 2 780 грн., а також майно потерпілої ОСОБА_20: ноутбук "Соні"з блоком живлення вартістю 5 300 грн., комп'ютерну флеш пам'ять вартістю 80 грн., а всього майна на загальну суму 5 380 грн.; особисте майно потерпілої ОСОБА_21: комп'ютерний блок живлення вартістю 200 грн., сумку для ноутбука вартістю 200 грн., а всього майна на загальну суму 400 грн.; викрали сейф державної нотаріальної контори вартістю 2 000 грн., в якому знаходились офіційні документи нотаріальної контори, а саме гербова печатка державної нотаріальної контори вартістю 115 грн., державний реєстр вартістю 60 грн., журнал вихідної кореспонденції вартістю 5 грн., журнал надання додаткових послуг вартістю 5 грн., обліку нотаріальних бланків вартістю 5 грн., два нотаріальні бланки вартістю 13,90 грн., сертифікати та коди для роботи із спадковим реєстром вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 14 709 грн.

Окрім цього підсудний ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 6 лютого 2008 року близько 13.00 год. повторно, умисно, таємно викрав, проникнувши в квартиру за АДРЕСА_4 майно потерпілого ОСОБА_22, а саме фотоапарат "Олімпус" вартістю 1 049 грн., гроші в сумі 600 грн. та 550 євро, що по курсу НБУ становить 4 077,92 грн., а всього на загальну суму 5 726,92 грн.

18 лютого 2008 року близько 00.00 год. ОСОБА_9, проникнувши в приміщення салону краси "ІНФОРМАЦІЯ_3", на АДРЕСА_8, належному підприємцю ОСОБА_23, умисно, таємно, повторно, викрав мобільний телефон "Самсунг" вартістю 1 300 грн., гроші в сумі 2 500 грн., належні потерпілій ОСОБА_24, гроші в сумі 1 000 грн. належні потерпілій ОСОБА_25, гроші в сумі 2 000 грн. належні потерпілій ОСОБА_26, машинку для нарощування волосся вартістю 2 500 грн., 2 машинки для татуажу вартістю відповідно 2 100 та 2 500 грн., фен вартістю 500 грн., телевізор вартістю 6 000 грн., джинси належні потерпілій ОСОБА_27 та грошові кошти в сумі 10 200 грн.

12 березня 2008 року близько 13.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом підбору ключа, проник в квартиру за АДРЕСА_6, потерпілого ОСОБА_28, звідки умисно, таємно, викрав золоте кільце вагою 2 гр. у вигляді хвилі вартістю 400 грн., кільце вагою 5 гр. у вигляді зірочки вартістю 1 000 грн., жіночі чоботи вартістю 800 грн., а всього майна на загальну суму 2 200 грн., завдавши потерпілому значної матеріальної шкоди.

4 квітня 2008 року близько 12.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом підбору ключів, проник у квартиру за АДРЕСА_5, що належить потерпілим ОСОБА_29 та ОСОБА_30, звідки умисно, таємно, викрав програвач "Томпсон" вартістю 759 грн. належний ОСОБА_29, гроші в сумі 2 000 грн., 100 дол. США, 50 євро та 10 фунтів стерлінгів, належних ОСОБА_30, що згідно курсу НБУ становить 997 грн., а всього майна на загальну суму 3 756 грн.

7 квітня 2008 року близько 01.00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник в приміщення майстерні по ремонту годинників "Контіка" державного підприємства побутового обслуговування на вул. Герцена, 5, звідки таємно викрав годинник "Восток" вартістю 50 грн., "Женева" -200 грн., "Даха" -100 грн., "Польот" -150 грн., два годинники "Орієнт" по 190 грн. кожен, "Орієнт" з сірим циферблатом -190 грн., "Романсон" - 600 грн., а також належні директору підприємства ОСОБА_31 годинники "Ланджин" вартістю 300 грн., "Восток" -80 грн., 4 годинники "Польот" по 50 грн. кожен, "Сікура" -150 грн., 4 годинники "Орієнт" загальною вартістю 240 грн., 300 заготовок до годинників -200 грн., 500 гвинтів до годинників -200 грн., 50 батарейок -50 грн., 5 металевих браслетів -50 грн., 50 ремінців -50 грн., тонометр -10 грн., напильник та пінцет по 10 грн. кожен, гроші в сумі 300 грн., а всього заволодів майном потерпілого на загальну суму 3 180 грн. завдавши значної матеріальної шкоди;

18 квітня 2008 року близько 12.30 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом підбору ключа, проник в квартиру за АДРЕСА_9, що належить потерпілій ОСОБА_32, звідки умисно, таємно, викрав фотоапарат "Кодак" вартістю 1 000 грн., золоте кільце вагою 2 гр. з цирконієм вартістю 400 грн., золоте кільце вагою 4,5 гр. вартістю 750 грн., золоте кільце вагою 2 гр. з камінцями вартістю 350 грн., золоте кільце вагою 3,6 гр. з цирконієм вартістю 556 грн., кільце вагою 2,5 гр. з діамантом вартістю 2 000 грн., кільце вагою 2,5 гр. з цирконієм вартістю 400 грн., сережки вагою 1,5 гр. вартістю 162 грн., одну сережку у вигляді знаку зодіаку "овен"вартістю 500 грн., а всього майна на загальну суму 6 202 грн., завдавши значної матеріальної шкоди потерпілій.

1 травня 2008 року маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник в квартиру за АДРЕСА_10 де розташований офіс Львівської філії ТзОВ "Колізей", звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7, а саме ноутбук "НР" вартістю 2 500 грн., ноутбук "Тошиба" вартістю 7 850 грн., телефон "Моторолла" вартістю 500 грн., два системних блоки до комп'ютера вартістю 4 000 грн., монітор "Самсунг" вартістю 800 грн., монітор "LG" вартістю 400 грн., два стабілізатори напруги вартістю 580 грн., дві комп'ютерні колонки вартістю 30 грн., дерев'яні колонки вартістю 80 грн., ламінатор "Сігма" вартістю 300 грн., музичний центр "Дік" вартістю 150 грн., телефон "Панасонік" вартістю 800 грн., "Філіпс" вартістю 400 грн., 100 ДВД дисків вартістю 100 грн., веб камеру вартістю 70 грн., ліцензовані компакт диски "Віндовс" вартістю 700 грн., флеш пам'ять вартістю 150 грн., електрочайник вартістю 50 грн., два картриджі "Кенон" вартістю 400 грн., косметику вартістю 500 грн., дві копілки вартістю 100 грн., посуд вартістю 450 грн., столові прибори вартістю 400 грн., сканер "Мастек" вартістю 200 грн., мобільний телефон до сигналізації "Сіменс" вартістю 100 грн., а всього викрав майна на загальну суму 21 053 грн., завдавши значної матеріальної шкоди потерпілому.

5 травня 2008 року близько 13.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, проник в квартиру за АДРЕСА_11 потерпілого ОСОБА_33, звідки умисно, таємно, викрав гроші в сумі 3 500 грн., завдавши значної матеріальної шкоди потерпілому.

6 травня 2008 року близько 06.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом підбору ключів, проник в приміщення ТзОВ "Професійна ліга", що на проспекті Шевченка, 23, у м. Львові, де розташована редакція Львівського тижневика "Суботня пошта", звідки таємно викрав майно підприємства та особисті речі працівників: два адаптери вартістю 210 грн., точку доступу "Вірелес Ассес Поїнт" вартістю 210 грн., ноутбук "НР" вартістю 3 313 грн., 3 оптичні мишки вартістю 198 грн., ксерокс вартістю 817 грн., 2 монітори "Самсунг" вартістю 3 886 грн., 3 системні блоки вартістю 13 383 грн., 3 блоки безперебійного живлення вартістю 675 грн., диктофон "Оптімус" вартістю 350 грн., сумку для ноутбука вартістю 240 грн.; майно потерпілого ОСОБА_8: розкладний ніж та флягу для напоїв вартістю 25 грн.; майно потерпілого ОСОБА_35: сумку для ноутбука вартістю 80 грн. з кредитною карткою комерційного банку "Дельта банк" з залишком коштів 1 500 грн. та кодом доступу до картки, з якої в подальшому були зняті кошти, а всього майна на загальну суму 29 881 грн., завдавши значної матеріальної шкоди.

12 травня 2008 року маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом підбору ключів, проник в будинок за № 5 на вул. Січових Стрільців у м. Львові в приміщення Львівської територіальної первинної організації "УТОС"звідки умисно, таємно, викрав членські внески учасників товариства в сумі 2 029 грн., комп'ютерний тифлокомплекс вартістю 9 985 грн., цифровий диктофон вартістю 831 грн., цифровий диктофон "Олімпус" вартістю 385 грн., два тифломагнітофони вартістю 296 грн., радіо телефон "Панасонік" вартістю 180 грн., тонометр "Мікролайф" вартістю 60 грн., блок безперервного живлення вартістю 400 грн., Браелівські годинники для незрячих в кількості 21 шт. фірми "Луч"загальною вартістю 2 562 грн., МР-3 плеєр вартістю 385 грн., 50 комп'ютерних дисків вартістю 100 грн., дві пляшки коньяку вартістю 70 грн., дві пляшки вина вартістю 50 грн., дві пляшки шампанського вартістю 40 грн., 3 коробки цукерок вартістю 50 грн., каву "Якобс" вартістю 15 грн., каву "Маккофі" вартістю 10 грн., а всього майна на загальну суму 17 430,20 грн., завдавши значної матеріальної шкоди.

Дії підсудного ОСОБА_9 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, підсудного ОСОБА_10 -за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 364 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подав апеляцію, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2011 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор покликається в апеляції на те, що твердження суду першої інстанції про неналежність доказів наведених обвинуваченням в підтвердження вини ОСОБА_9 не відповідає матеріалам кримінальної справи, оскільки під час досудового розслідування справи жодних порушень вимог КПК України допущено не було, а позиція суду побудована виключно на показах самого ОСОБА_9 про його непричетність до вчинення вказаних злочинів, що є неповнотою судового слідства.

В мотивувальній частині вироку суд жодним чином не мотивував свої висновки про відсутність в діях ОСОБА_10 складу злочинів за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 357 КК України.

На думку апелянта висновки викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, при винесенні вироку були допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, а також неправильно застосовано кримінальний закон.

В доповненні до апеляції прокурор покликається на те, що судом першої інстанції при постановленні вироку порушено вимоги ст.ст. 323, 334 КПК України і у вступній частині вироку не вказано хто саме вчинив злочини чи обвинувачувався у вчиненні злочинів за епізодами від 21.05.2008 року, 12.03.2008 року, 04.04.2008 року, 07.04.2008 року, 18.04.2008 року, 01.05.2008 року, 05.05.2008 року, 06.05.2008 року та 12.05.2008 року.

В запереченні на апеляцію прокурора від 21.09.2011 року виправданий ОСОБА_10 та його захисники ОСОБА_11 і ОСОБА_12 просять апеляцію прокурора залишити без задовольнення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2011 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Виправданий ОСОБА_10 та його захисники покликаються на те, що вимагаючи в апеляції скасувати вирок на підставі ст.ст. 367, 369 КПК України, прокурор не зазначив конкретно у чому полягає невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, не зазначив у чому полягає неправильне застосування кримінального закону. На думку Н. половича та його захисників, постановлений виправдувальний вирок суду законний і обґрунтований. Суд першої інстанції під час розгляду даної справи ретельно дослідив докази зібрані органом досудового слідства та надані захистом, приймав усі можливі заходи для заповнення прогалин, допущених органом досудового слідства.

Викладені в апеляції обставини, щодо неправильної оцінки судом доказів виходять за межі підстав для скасування вироку, перелічених у ст. 367 КПК України.

В додаткових запереченнях на апеляцію прокурора від 23.11.2011 року виправданий ОСОБА_10 та його захисники ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вказують на те, що оскільки вимогами ст. 112 КПК України передбачено підслідність кримінальної справи щодо працівника правоохоронного органу (ОСОБА_10) органам прокуратури, то дії працівників Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області по розслідуванню 2-х епізодів крадіжки на АДРЕСА_3, та на АДРЕСА_7, не відповідають вимогам закону. Крім цього, на їх думку, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що в помешканні ОСОБА_9 21.05.2008 року проводився не огляд місця події, а незаконний обшук та про отримання не уповноваженими особами з застосуванням фізичного та психічного насильства повинних заяв та пояснень від ОСОБА_9. Допит підозрюваного ОСОБА_9 проведено не уповноваженою особою, без роз'яснення підозрюваному його прав, передбачених ст. 431 КПК України, з порушенням його права на захист.

Твердження прокурора в апеляції про те, що при проведенні досудового слідства не було допущено порушень вимог КПК України не відповідає дійсності, а наведені в обвинувальному висновку докази суд першої інстанції обґрунтовано визнав неналежними та недопустимими.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про скасування вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і направлення справи на новий судовий розгляд, потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд, засудженого ОСОБА_9 про залишення вироку суду першої інстанції без змін, виправданого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про залишення оскаржуваного вироку без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задовольнення із наступних підстав.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_10 та виключення з обвинувачення ОСОБА_9 за епізодом таємного викрадення майна з приміщення інформаційно-сервісного центру, який належить підприємцю ОСОБА_16 та знаходиться у АДРЕСА_3, кваліфікуючих ознак "проникнення в приміщення"і вчинення злочину "за попередньою змовою групою осіб", суд першої інстанції покликався на те, що протоколи огляду місця події -квартири на АДРЕСА_1, у м. Львові, у якій проживав ОСОБА_9, від 21 та 22 травня 2008 року є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки, на думку суду першої інстанції, насправді двічі проведено не огляд, а обшук житла без відповідної постанови суду.

Однак при цьому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не було дано оцінку тому, що огляд житла проведено за письмовим дозволом ОСОБА_9, який у ньому проживав. Крім цього суд першої інстанції не дав оцінки тому, за яких обставин проводився огляд житла і чи мали можливість працівники органу дізнання за даних конкретних обставин (телефонний дзвінок ОСОБА_9 про те, що "личаківці"на хвості) звернутися до суду для отримання відповідної згоди. Суд також у своєму вироку не обгрунтував невідповідність проведеного огляду вимогам ч. 5 ст. 190 КПК України.

Разом з тим, як убачається з ч. 1 ст. 190 КПК України, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з'ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи. Отже, кримінально-процесуальним законом передбачено проведення огляду приміщення з метою виявлення речових доказів.

Частиною 2 ст. 190 КПК України передбачено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи, а ч. 5 цієї ж статті передбачено, що у невідкладних випадках, пов'язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а також за письмовою згодою володільця огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено без постанови суду.

Разом з тим, приймаючи рішення про визнання неналежними та недопустимими доказами у справі доказів здобутих під час проведення огляду приміщення на АДРЕСА_1, у м. Львові суд належним чином не встановив статус цього приміщення, оскільки з матеріалів справи вбачається, що квартира ОСОБА_9 була продана, а їм залишилось підвальне приміщення.

Порядок проведення огляду регламентовано ст. 191 КПК України, і відповідно до вимог цієї статті огляд проводиться в присутності не менше двох понятих і, як правило удень. Даною статтею також регламентується огляд предметів і документів, вилучених під час огляду місця події, при виїмці або обшуку, а також пред'явлення їх підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому та іншим особам слідчий проводить на місці події, обшуку або виїмки, а у випадках, коли це неможливо, за місцем провадження у справі.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, при проведенні огляду житла ОСОБА_9 21 та 22 травня 2008 року працівники міліції діяли у відповідності до вимог ст. 190, 191 КПК України.

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції передчасно визнав протоколи огляду місця події -приміщення на АДРЕСА_1, у м. Львові, у якій проживав ОСОБА_9, від 21 та 22 травня 2008 року неналежними та недопустимими доказами у справі, не взяв до уваги вилучені речові докази під час проведення даного огляду, внаслідок чого прийняв необгрунтоване рішення про виправдання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні низки злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України.

Пославшись у вироку суду на те, що кримінальна справа за даним епізодом проти ОСОБА_10 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України не порушувалась, суд першої інстанції не врахував того, що 26 травня 2008 року слідчим СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_37 за фактом таємного викрадення чужого майна з приміщення офісу "Інформаційно-сервісного центру"порушено кримінальну справу за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України (т. 4, а.с. 89), а 25 червня 2008 року за цим епізодом порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_9 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України (т. 4, а.с. 152), копія якої вручена ОСОБА_9 26 червня 2008 року (т. 4, а.с. 153). Крім того 17 липня 2008 року старшим слідчим прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_38 порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_10 за епізодами таємного викрадення 21.05.2008 року з 4-ї державної нотаріальної контори м. Львова та 14.05.2008 року з приміщення офісу "Інформаційний сервісний центр"за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (т. 4, а.с. 185-186).

Таким чином, як висновок суду першої інстанції так і твердження захисту ОСОБА_10 про те, що проти ОСОБА_10 не порушено кримінальну справу за епізодом таємного викрадення з приміщення офісу "Інформаційний сервісний центр"не відповідає фактичним обставинам справи і є надуманим.

Суд першої інстанції також послався у своєму вироку на те, що допит ОСОБА_9 в якості обвинуваченого від 26 червня 2008 року проведено не уповноваженою особою, оскільки слідчий СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_37 не була включена прокурором до складу слідчо-оперативної групи, такий проведено в день, коли ОСОБА_9 не вивозився із слідчого ізолятора, а ОСОБА_9 пояснив що його не підписував, у зв'язку з чим визнав протокол допиту ОСОБА_9 як неналежний та недопустимий доказ.

Однак, як убачається з матеріалів кримінальної справи, слідчий СВ Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_37 займалась розслідуванням окремого епізоду, при цьому кримінальної справи стосовно особи, яка працювала в правоохоронних органах вона не порушувала і не проводила допит такої особи. Після пред'явлення обвинувачення ОСОБА_9 справу надіслала слідчому прокуратури для об'єднання з іншою кримінальною справою стосовно особи, що працювала на час вчинення злочину в правоохоронних органах.

Крім цього, суд першої інстанції, вказуючи у своєму вироку, що на час проведення допиту ОСОБА_9 в кабінеті слідчого в приміщенні Франківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області 26 червня 2008 року останній не вивозився із Львівського СІЗО, не обґрунтував на підставі чого він прийшов до висновку про те, що ОСОБА_9 26 червня 2008 року не вивозився із Львівського СІЗО.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_10 та виключаючи ОСОБА_9 кваліфікуючі ознаки "проникнення в приміщення"та "вчинення злочину за попередньою змовою групи осіб", за епізодом таємного викрадення чужого майна з приміщення офісу "Інформаційно-сервісного центру"також не надав оцінки показанням ОСОБА_9 в суді 26 березня 2010 року, про визнання ним вини у вчиненні злочину за даним епізодом та його поясненню про те, що 14 травня 2008 року, побачивши відкрите вікно в приміщенні будинку за АДРЕСА_3, де знаходиться "Інформаційно-сервісний центр", він проник через нього в приміщення центру, з якого викрав ноутбук та інші предмети (т. 9, а.с. 113). Крім цього, судом першої інстанції не встановлено, у спосіб визначений законом, приналежність ОСОБА_9 підпису на протоколі його допиту, а отже його висновки є передчасними.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_9 визнав себе винним у таємному викраденні майна з приміщення офісу "Інформаційно-сервісного центру"і пояснив, що побачивши відкрите вікно в приміщенні центру, він став на підставку і рукою дотягнувся до ноутбука, якого викрав через вікно. Викрадений ноутбук він позичив ОСОБА_10.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом таємного викрадення майна з "Інформаційно-сервіснго центру", що належить ОСОБА_16, суд першої інстанції у своєму вироку не навів доказів, крім визнавальних показань самого підсудного ОСОБА_9, які б свідчили про вчинення цього злочину засудженим.

Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за епізодом таємного викрадення майна з нотаріальна контора приватних нотаріусів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на АДРЕСА_7 суд першої інстанції прийшов до висновку, що явка з повинною ОСОБА_9 від 24 травня 2008 року про вчинення крадіжки з нотаріальної контори разом з ОСОБА_10 була відібрана з порушенням закону, не уповноваженими особами та із застосуванням фізичного та психічного насильства, у зв'язку з чим суд визнав її неналежним доказом.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку у зв'язку відповіддю начальника ІТТ на відповідний запит суду, відповідно до якого з підозрюваним ОСОБА_9 проводились бесіди оперативними працівниками відділу та управління карного розшуку Львівського міського управління ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, які не були членами слідчо-оперативної групи створеної 22.05.2008 року прокурором Личаківського району і діяли з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, тобто явка з повинною відібрана з порушенням закону, не уповноваженими на те особами.

При цьому суд першої інстанції, не врахував того, що відповідно до вимог ст. 96 КПК України, явка з повинною -це особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення заявником органу дізнання, дізнавачу, слідчому, прокурору, судді або суду про злочин, вчинений чи підготовлюваний ним, до порушення проти нього кримінальної справи, у випадку порушення кримінальної справи за наявністю ознак злочину, таке повідомлення заявником має бути зроблене до винесення постанови про притягнення його як обвинуваченого.

Таким чином із змісту аналізованої статті вбачається, що таке повідомлення особи про вчинений нею злочин може відібрати будь-який працівник органу дізнання чи прокурор, в тому числі і такий, що не входить до слідчо-оперативної групи, створеної прокурором по розслідуванню конкретної кримінальної справи.

Однак, суд першої інстанції, безпідставно визнав явку з повинною ОСОБА_9, як таку що отримана з порушенням кримінально-процесуального законодавства, на підставі чого визнав її неналежним та недопустимим доказом у справі та безпідставно прийняв рішення про виправдання обвинувачених.

Окрім цього, суд першої інстанції безпідставно визнав, що дана явка з повинною відібрана із застосуванням фізичного та психічного насильства. При цьому, як на докази про застосування фізичного насильства суд покликався на пояснення самого ОСОБА_9 в суді та на факт скерування судом листів для проведення перевірки і службового розслідування. Таким чином, з вироку суду вбачається, що покликання ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичного та психічного насильства судом першої інстанції не перевірено, підтверджуючої інформації про це судом не отримано, а отже висновки суду першої інстанції є передчасними.

Виправдовуючи ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину за епізодом крадіжки від 21.05.2008 року матеріальних цінностей з 4-ої державної нотаріальної контори суд першої інстанції покликався на те, що допит ОСОБА_9 в якості підозрюваного від 22.05.2008 року (т. 1, а.с. 50-51) проведено не уповноваженою особою, без роз'яснення підозрюваному його прав передбачених ст. 431 КПК України, з порушенням його права на захист, від зазначених показів ОСОБА_9 в подальшому відмовився як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні.

Однак, як убачається з матеріалів справи, кримінальна справа за фактом крадіжки майна із Львівської нотаріальної контори № 4 за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України порушена за заявою ОСОБА_40 22.05.2008 року слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_41 (т. 1, а.с. 1).

В цей же день, після порушення кримінальної справи за фактом крадіжки майна із Львівської нотаріальної контори № 4, справа прийнята до свого провадження слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_42 та розпочато досудове слідство у справі (т. 1, а.с. 43). В цей же день слідчий ОСОБА_42 за епізодом викрадення майна із Львівської нотаріальної контори № 4 в ніч з 20 на 21 травня 2008 року порушив стосовно ОСОБА_9 кримінальну справу за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України (т. 1, а.с. 44), копію якої в цей же день отримав підозрюваний ОСОБА_9 про що свідчить відповідний протокол (т. 1, а.с. 45).

22 травня 2008 року слідчий СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_42 роз'яснив підозрюваному ОСОБА_9 його права, в тому числі право на захист, про що свідчить відповідний протокол підписаний ОСОБА_9 із власноручним зазначенням про відмову від захисника (т. 1, а.с. 46, 47). Про відмову від участі захисника слідчим ОСОБА_42 22 травня 2008 року винесено відповідну постанову (т.1, а.с. 49).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового рішення про те, що ОСОБА_9 не роз'яснено в чому від підозрюється, про його право давати покази чи відмовитись від них, про право мати захисника та побачення з ним до першого допиту (т. 12, а.с. 208), що спростовується вищенаведеними доводами.

Не відповідає матеріалам справи і посилання суду першої інстанції на те, що протокол допиту ОСОБА_9 від 22.05.2008 року та його пояснення без дати (т. 12, а.с. 208), оскільки відповідно до матеріалів справи пояснення у ОСОБА_9 відібрано ст. оперуповноваженим СКР Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_43 22 травня 2008 року (т. 1, а.с. 24-28) і в цей же день ОСОБА_9 допитаний в якості підозрюваного (т. 1, а.с. 50). В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 пояснив, що доповнення до протоколу його допиту (т. 1, а.с. 51, на звороті) про те, що ОСОБА_10 пропонував йому вчинити крадіжку, зроблено ним власноручно.

В цей же день, 22 травня 2008 року, слідчий СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_42 допитав підозрюваного ОСОБА_9, який пояснив про обставини викрадення ним за попередньою змовою з ОСОБА_10 речей з нотаріальної контори на вул. Зеленій в м. Львові. Крім того, підозрюваний ОСОБА_9 пояснив про те, що 21 травня 2008 року ОСОБА_10 повідомив його, що за місцем його проживання стежать "личаківці"і щоби він утікав з квартири (т. 1, а.с. 50-51).

Не дивлячись на те, що допит підозрюваного ОСОБА_9 проведено слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_42 з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції безпідставно визнав, що такий проведений не уповноваженою особою, без роз'яснення підозрюваному ОСОБА_9 його прав передбачених ст.431 КПК України, з порушенням його права на захист.

Після допиту підозрюваного ОСОБА_9 та отримання в результаті допиту офіційних даних про участь у крадіжці речей з нотаріальної контори на вул. Зеленій в м. Львові працівника міліції, дана кримінальна справа була направлена 22 травня 2008 року начальником СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_44 прокурору Личаківського району, на його усну вимогу, який доручив проведення розслідування у справі слідчим прокуратури ОСОБА_45 та ОСОБА_38 (т. 1, а.с. 54).

В цей же день, 22 травня 2008 року старший слідчий прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_45 прийняв справу до свого провадження, приступив до її розслідування (т. 1, а.с. 55) та порушив кримінальну справу стосовно ОСОБА_10 за ознаками ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 364 КК України (т. 1, а.с. 56).

В цей же день, 22 травня 2008 року прокурором Личаківського району м. Львова створено слідчо-оперативну групу для розслідування кримінальної справи стосовно ОСОБА_9 за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ознаками ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 364 КК України у складі старших слідчих прокуратури Личаківського району м. Львова ОСОБА_45 та ОСОБА_38, слідчих СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_42 та ОСОБА_41, працівників СКР Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48 та ОСОБА_49 (т. 1, а.с. 57).

Виходячи з вищенаведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно та передчасно прийшов до переконання, що допит ОСОБА_9 в якості підозрюваного від 22 травня 2008 року проведено не уповноваженою особою та без роз'яснення підозрюваному його прав, передбачених ст. 431 КПК України.

22 травня 2008 року близько 21.30 год. старшим слідчим прокуратури Личаківського району м. Львова допитано свідка ОСОБА_50 (працівника міліції), який пояснив, що 21 травня 2008 року близько 20.00 год. він приїхав на квартиру до свого знайомого ОСОБА_9. У квартирі останнього він побачив форму і папку ОСОБА_10, а також монітор, комп'ютер та ноутбук. Після приходу працівників міліції, ОСОБА_9 розплакався і повідомив, що все вчинив ОСОБА_10, який його намовив (т. 1, а.с. 65). Однак суд першої інстанції, приймаючи кінцеве рішення у справі, не дав оцінки цим показам у своєму вироку.

Суд першої інстанції також не взяв до уваги протокол відтворення обстановки і обставин події від 23 травня 2008 року за участю підозрюваного ОСОБА_9, який розповів про обставини викрадення ним речей з нотаріальної контори на вул. Зеленій, 2, в м. Львові за попередньою змовою з ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 143-145).

Що ж стосується покликання захисника на незаконність проведення огляду квартири ОСОБА_9, в результаті якого було виявлено низку викрадених речей, то суд першої інстанції не дав належну оцінку протоколу огляду місця події (т. 1, а.с. 16-17) із врахуванням заяви ОСОБА_9 про дозвіл на огляд його помешкання (т. 1, а.с. 15) та вимог кримінально-процесуального закону (ст.ст. 190-191 КПК України) щодо проведення даного роду слідчих дій, не дослідив статус цього приміщення (підвалу).

Крім цього, виправдовуючи ОСОБА_10 за даним епізодом, суд не дав оцінки показанням ОСОБА_9 в суді першої інстанції 26 березня 2010 року про визнання ним своєї вини за епізодом таємного викрадення майна з приміщення нотаріальної контори на вул. Зеленій у м. Львові в ніч з 21 на 22 травня 2008 року, та його показанням про обставини крадіжки та участі ОСОБА_10 в перенесенні речей (т. 9, а.с. 113).

ОСОБА_51 ОСОБА_9 винним за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом таємного викрадення майна ТзОВ "Професійна ліга"тижневика "Суботня пошта", що завдала значної шкоди потерпілому, суд першої інстанції не навів у вироку жодних доказів, крім показів самого ОСОБА_9 про часткове визнання ним своєї вини, які б свідчили про вчинення ним даного злочину.

Надаючи віри показанням ОСОБА_9 в судовому засіданні про його непричетність до епізодів крадіжок, які мали місце 6.02.2008 року у потерпілого ОСОБА_22, 18.02.2008 року з салону "ІНФОРМАЦІЯ_3" у потерпілої ОСОБА_52, 12.03.2008 року у потерпілої ОСОБА_28, 4.04.2008 року у потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_30, 7.04.2008 року в годинниковій майстерні та потерпілого ОСОБА_31, 18.04.2008 року у потерпілої ОСОБА_32, 01.05.2008 року в ТзОВ "Колізей", 05.05.2008 року у потерпілої ОСОБА_33, 20.06.2008 року РПО "УТОС", 17.05.2008 року у потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18, суд першої інстанції голослівно покликався на те, що визнавальні покази на досудовому слідстві ОСОБА_9 давав під фізичним та психічним тиском, такі були відібрані не уповноваженими особами, оскільки дана кримінальна справа була підслідна прокуратурі після затримання працівника міліції ОСОБА_10, обвинувачення ґрунтувалося на доказах здобутих під час проведення незаконного обшуку. При цьому, твердження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичного та психічного насильства судом першої інстанції не перевірено, підтверджуючої інформації судом не отримано, а твердження суду першої інстанції про те, що визнавальні покази у ОСОБА_9 відібрані не уповноваженими особами, як було уже зазначено вище не ґрунтуються на законі.

Суд також передчасно покликався на те, що вилучені 21 та 22 серпня 2008 року предмети та речі були отримані не уповноваженими особами з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, без дотримання процесуальної форми, статей 178-181, 183, 188, 189 КПК України.

Таким чином, як убачається з вироку суду, суд першої інстанції при постановленні даного вироку грубо порушив вимоги кримінально-процесуального закону, не обґрунтував недоведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочинів за кожним з даних епізодів, що ставились йому у вину органом досудового розслідування. Крім того висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 367 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Крім цього, як убачається з вироку суду першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за епізодом таємного викрадення чужого майна, вчиненого з проникненням в приміщення та за попереднім зговором групою осіб, з нотаріальної контори приватних нотаріусів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на АДРЕСА_7, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку сформулював обвинувачення як визнане судом доведеним в повному об'ємі.

Виправдовуючи ОСОБА_10 та виключаючи з обвинувачення ОСОБА_9 за епізодом таємного викрадення чужого майна з приміщення 4-ої нотаріальної контори м. Львова 21 травня 2008 року, вчиненого з проникненням в приміщення, за попередньою змовою групи осіб та повторно, кваліфікуючі ознаки "вчиненого з проникненням в приміщення"та "за попередньою змовою групою осіб"суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку сформулював обвинувачення як визнане судом доведеним в повному об'ємі.

ОСОБА_53 ОСОБА_9 за епізодом таємного викрадення 18 лютого 2008 року чужого майна з проникненням в приміщення та вчиненого повторно в приміщенні салону красоти "ІНФОРМАЦІЯ_3"на АДРЕСА_8, належній підприємцю ОСОБА_23 суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку сформулював обвинувачення як визнане судом доведеним в повному об'ємі.

ОСОБА_53 ОСОБА_9 за епізодами таємного викрадення: 12 березня 2008 року з квартири за АДРЕСА_6 належній потерпілому ОСОБА_28; 4 квітня 2008 року з квартири за АДРЕСА_5 належній потерпілим ОСОБА_29 та ОСОБА_30; 7 квітня 2008 року з приміщення майстерні по ремонту годинників "Контіки"державного підприємства побутового обслуговування на вул. Герцена, 5, м. Львова; 18 квітня 2008 року з квартири за АДРЕСА_9, належній потерпілій ОСОБА_32; 1 травня 2008 року з квартири за АДРЕСА_10, де розташований офіс Львівської філії ТзОВ "Колізей"майна потерпілого ОСОБА_7; 5 травня 2008 року з квартири за АДРЕСА_11 потерпілого ОСОБА_33; 12 травня 2008 року з будинку за № 5 на вул. Січових Стрільців у м. Львові з приміщення Львівської територіальної первинної організації "УТОС"чужого майна з проникненням в приміщення та вчиненого повторно суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку сформулював обвинувачення як визнане судом доведеним в повному об'ємі, не вказавши при цьому ким воно вчинено.

Таким чином, на думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 334 КПК України.

ОСОБА_54 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду справи пояснили, що суд першої інстанції не повідомив їх про проведення судових дебатів та проголошення вироку, не надіслав їм як потерпілим копії вироку, внаслідок чого вони були позбавлені виступити в судових дебатах та внести апеляцію на вирок суду, чим було істотно порушено їх права. Крім того вони не отримували повідомлення про надходження апеляції прокурора на вирок місцевого суду та про час апеляційного розгляду справи.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що дані потерпілі не повідомлялись судом про проведення судових дебатів, їх не було повідомлено про прийняте рішення у справі, не було вручено копії вироку чим істотно порушено їх права як потерпілих.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції були порушені права потерпілих, що може бути підставою для скасування даного вироку.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущено однобічність та неповноту судового слідства, а висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 367 КПК України є підставами для скасування оскаржуваного вироку суду. Зокрема, однобічністю та неповнотою судового слідства, на думку колегії суддів, є не дослідження процесуальних рішень досудового слідства, в результаті чого суд першої інстанції безпідставно покликався на відсутність постанови про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_10 за епізодом таємного викрадення майна з приміщення "Інформаційно-сервісного центру", що належить ОСОБА_16, не досліджено обставини на які вказував свідок ОСОБА_50, при його допиті 22 травня 2008 року та інші обставини на які вказано в мотивувальній частині ухвали, з'ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирок суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_9 та виправданого ОСОБА_10, на думку колегії суддів, постановлено з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, а тому вищезазначені порушення є підставами для скасування вироку суду першої інстанції на підставі ст. 370 КПК України, з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 362 -377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію прокурора задовольнити, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2011 року про засудження ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців та 6 днів позбавлення волі, виправдання ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 364 КК України скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд, в іншому складі суду.

Судді:

підпис підпис підпис

Марітчак Т.М. Вовк А.С. Березюк О.Г.

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак.