Провадження № 1-кс/161/3057/13
У Х В А Л А

м. Луцьк
24 грудня 2013 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Ковтуненко
В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу
голови групи громадської організації
«Волинська правозахисна група» ОСОБА_1,
членів групи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на постанову слідчого
прокуратури Луцького району Гуцуляк
Т.Ю. від 01 липня 2013 року про закриття
кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

Голова групи громадської організації
«Волинська правозахисна група» ОСОБА_1,
членів групи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаною
скаргою. В обґрунтування скарги
посилається на те, що 01 липня 2013 року
слідчий прокуратури Луцького району
Гуцуляк Т.Ю. розглянувши матеріали
кримінального провадження виніс
постанову про закриття кримінального
провадження. Вважає, що постанова про
закриття кримінального провадження
винесена без всебічного, повного та
об'єктивного вивчення обставин справи
з підстав, викладених в скарзі.

Просить скасувати постанову про
закриття кримінального провадження.

Фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів не
здійснювалось у відповідності до вимог
ч. 1 ст. 107 КПК України.

Скаржники в судовому засіданні скаргу
підтримали з підстав, в ній викладених,
просили скаргу задовольнити. В
подальшому в судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду скарги повідомлялися
належним чином, про причини своєї
неявки до суду не повідомляли, від них
до суду не надходило заяви про розгляд
скарги у їх відсутності.

З метою дотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
розгляду справи упродовж розумного
строку, встановленого законом, розгляд
скарги проводиться за відсутності
скаржників.

Слідчий в судовому засіданні скаргу не
визнав, просив відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржників,
слідчого, дослідивши письмові
матеріали скарги, кримінальне
провадження, приходжу до висновку про
відмову в задоволенні скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України
завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України
доказами в кримінальному провадженні є
фактичні дані, отримані у
передбаченому цим Кодексом порядку, на
підставі яких слідчий, прокурор,
слідчий суддя і суд встановлюють
наявність чи відсутність фактів та
обставин, що мають значення для
кримінального провадження та
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України
належними є докази, які прямо чи
непрямо підтверджують існування чи
відсутність обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальному
провадженні, та інших обставин, які
мають значення для кримінального
провадження, а також достовірність чи
недостовірність, можливість чи
неможливість використання інших
доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у
кримінальному провадженні підлягають
доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення
(час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення кримінального
правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у
вчиненні кримінального
правопорушення, форма вини, мотив і
мета вчинення кримінального
правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням, а також
розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, характеризують особу
обвинуваченого, обтяжують чи
пом'якшують покарання, які виключають
кримінальну відповідальність або є
підставою закриття кримінального
провадження;

5) обставини, що є підставою для
звільнення від кримінальної
відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні,
перевірці та оцінці доказів з метою
встановлення обставин, що мають
значення для кримінального
провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України
обов'язок доказування обставин,
передбачених статтею 91 цього Кодексу,
за винятком випадків, передбачених
частиною другою цієї статті,
покладається на слідчого, прокурора та,
в установлених цим Кодексом випадках, -
на потерпілого. Обов'язок доказування
належності та допустимості доказів,
даних щодо розміру процесуальних
витрат та обставин, які характеризують
обвинуваченого, покладається на
сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за
результатами розгляду скарг на
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
чи прокурора постановляється ухвала
згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами
розгляду скарги на рішення, дії чи
бездіяльність під час досудового
розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи
прокурора;

2) зобов'язання припинити дію;

3) зобов'язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 01
липня 2013 року слідчим прокуратури
Луцького району Гуцуляком Т.Ю. було
винесено постанову про закриття
кримінального провадження. В
обґрунтування постанови посилається
на те, що в ході досудового
розслідування кримінального
провадження №0000015 від 15.03.2013 не
встановлено фактів, які б свідчили про
вчинення працівниками органів
прокуратури Волинської області
кримінального правопорушення.

Також при розгляді скарги встановлено,
що слідчим для встановлення обставин,
вказаних в заяві скаржників вчинено
ряд необхідних слідчих дій. Зокрема,
допитано голову групи громадської
організації «Волинська правозахисна
група» ОСОБА_1 та членів громадської
організації «Волинська правозахисна
група» ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, старшого

прокурора прокуратури Волинської
області з питань внутрішньої безпеки
ОСОБА_11, старшого помічника прокурора
м. Луцька ОСОБА_12, старшого слідчого
прокуратури м. Луцька ОСОБА_13,
працівників Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку ОСОБА_14,
ОСОБА_15 та ОСОБА_16 Також слідчим
прокуратури Луцького району Гуцуляком
Т.Ю. проведено ряд перевірок, якими
повністю досліджено вказані
заявниками обставини.

Таким чином слідчий прокуратури
Луцького району Гуцуляк Т.Ю. установив
всі фактичні обставини, на підставі до
казів, яким було дано належну правову
оцінку, правомірно виніс оскаржувану
постанову.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що слідчий прокуратури
Луцького району Гуцуляк Т.Ю. установив
всі фактичні обставини, на підставі
доказів, яким було дано належну правову
оцінку, правомірно виніс оскаржувану
постанову, яка відповідає вимогам ст. 110
КПК України. А тому за таких обставин,
приходжу до висновку відмову в
задоволенні скарги.

Керуючись ст. 307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити голові групи громадської
організації «Волинська правозахисна
група» ОСОБА_1, членам групи ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в задоволенні
скарги на постанову слідчого
прокуратури Луцького району Гуцуляк
Т.Ю. від 01 липня 2013 року про закриття
кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку безпосередньо до
апеляційного суду Волинської області
протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
В.В. Ковтуненко