У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Жука В.Г. і Канигіної Г.В.,

за участю прокурора

Драгана В.М.,

засудженої

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні 15 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок апеляційного суду Вінницької
області від 26 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки с. Василівка Тиврівського

району Вінницької області,

раніше не судимої,

засуджено
за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27 і п. п. 1,
6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України на 11
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_1 за вироком суду визнано винною
за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_1 в лютому 2007 року організувала
готування умисного, з корисливих мотивів, вбивства на замовлення двох осіб -
свого племінника ОСОБА_2 та його колишньої дружини ОСОБА_3.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з двома дітьми 1998 та 2002 років
народження після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка була сестрою
ОСОБА_1, проживали в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1.

З липня 2003 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за
законом, власником зазначеної квартири, як спадкоємець став ОСОБА_2

В 2005 році рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був розірваний, а ухвалою
того ж суду від 07.04.2005 року визнано право
власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2
в рівних долях
на квартиру АДРЕСА_1
в м. Вінниці, яка належала ОСОБА_2.

Після розлучення ОСОБА_2 перейшов
проживати до своєї тітки ОСОБА_1, яка запропонувала йому свою допомогу в
поновленні права на квартиру через суд.

ОСОБА_2 погодився і 17.03.2006 року довіреністю ВСР № 046288, уповноважив ОСОБА_1 бути його представником з
усіма необхідними повноваженнями при вирішенні питань, що його стосуються, а
13.05.2006 року, довіреністю ВСТ № 414885 уповноважив ОСОБА_1 продати належну
йому квартиру АДРЕСА_1, а для цього в розпорядженні ОСОБА_1 були особисті
документи ОСОБА_2, серед яких були паспорт та ідентифікаційний код.

Маючи відповідні повноваження, в грудні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до
свого знайомого ОСОБА_5 з проханням посприяти їй у виписці та виселенні ОСОБА_3
з квартири з метою її подальшого продажу.

Однак в січні 2007 року ОСОБА_2 помирився з ОСОБА_3 і повернувся проживати
в свою квартиру, повідомивши ОСОБА_1 про те, що він не хоче продавати квартиру
і просив повернути його документи.

Дізнавшись про це ОСОБА_1, викликана в середині січня 2007 року в
Тиврівський РВ УМВС України у Вінницькій області відмовилась віддавати ОСОБА_2.
його документи, зокрема, паспорт, та почала висловлювати на його адресу
погрози.

На початку лютого 2007 року, зустрівшись з ОСОБА_5, ОСОБА_1 заявила йому,
що з метою заволодіння квартирою ОСОБА_2 та
наступного її продажу, вона має намір позбавити життя ОСОБА_2 і запитала
ОСОБА_5 чи є в нього знайомі, які могли б це зробити.

Однак, ОСОБА_5, повідомив про це в
міліцію, і запропонував ОСОБА_1 кандидатуру ОСОБА_6, як особи, котра зможе
виконати її замовлення. ОСОБА_1 погодилась.

Для реалізації свого злочинного наміру
ОСОБА_1 13.02.2007 року в м. Вінниця, біля пам'ятника Радянським
льотчикам, зустрілась з ОСОБА_6, і, не знаючи, що він працівник міліції і діє
відповідно до Закону “Про оперативно-розшукову діяльність” з метою розкриття її
злочинних дій, замовила йому вбивство ОСОБА_2, за винагороду в розмірі 2 000
доларів США.

В подальшому ОСОБА_1 передала ОСОБА_6 ксерокопію паспорта ОСОБА_2 з фотографією
останнього, адреси, по яким його можна знайти, номер свого телефону для
підтримання зв'язку, домовилась, яким чином вона переконається, що племінник
мертвий, а також передала кошти в сумі 200 доларів США для виконання
замовлення, а решту обумовленої суми мала сплатити ОСОБА_6, після продажу
квартири ОСОБА_2

Усвідомлюючи, що вбивство одного ОСОБА_2 не дасть їй змоги заволодіти
квартирою, оскільки на неї може претендувати також ОСОБА_3, яка там проживає з дітьми, 20.02.2007 року ОСОБА_1
21.02.2007 року в м. Вінниці біля пам'ятника Радянським льотчикам знову
зустрілась з ОСОБА_6 і замовила йому вбивство ОСОБА_3 за винагороду в розмірі 1
500 доларів США, домовившись, що підтвердженням виконання замовлення буде
фотокартка вбитої ОСОБА_3, а гроші за замовлення вона віддасть після продажу
квартири.

21.02.2007 року на автовокзалі в смт. Тиврів, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1
нібито про виконання замовлення і передав останній фотокартки начебто вбитої
ОСОБА_3. Після чого ОСОБА_1 передала йому 20 гривень і вони домовились, яким
чином зустрінуться після продажу нею
квартири для остаточного розрахунку.

Таким чином ОСОБА_1 створила всі необхідні умови для вчинення вбивства двох
осіб, з корисливих мотивів, на замовлення, однак вбивство потерпілих не було
вчинено з незалежних від неї причин, оскільки ОСОБА_6 являвся працівником
міліції відповідно до Закону “Про оперативно-розшукову діяльність” діяв з метою
викриття злочинних дій ОСОБА_1.

В той же день ОСОБА_1 була затримана працівниками міліції і в неї були
вилучені дві фотокартки з зображенням начебто вбитої ОСОБА_3

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку та просить
пом'якшити покарання і призначити покарання не пов'язане з позбавленням волі.
На її думку, суд не врахував обставини,
які пом'якшують покарання та недостатньо врахував дані про її особу. У доповненнях до
касаційної скарги засуджена просить перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 115 КК
України, не вказуючи при цьому на яку саме статтю. Зазначає, що її спровокували
на замовлення вбивства потерпілих
ОСОБА_2. Крім того, просить скасувати вирок в частині конфіскації майна.

Заслухавши доповідача, засуджену
ОСОБА_1, яка підтримала свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок
постановлено законно і обгрунтовано, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який її засуджено, обґрунтовані
сукупністю досліджених і належно оцінених доказів, які відповідають фактичним
обставинам справи.

Так, про винуватість ОСОБА_1 показали
потерпілі ОСОБА_2, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та винність засудженої
підтверджується і іншими доказами.

Так сама засуджена ОСОБА_1 визнала себе
винною та показала, що через те, що її племінник ОСОБА_2 не хоче продавати
квартиру, щоб повернути їй гроші, котрі вона витратила щоб отримати паспорт у
підприємця ОСОБА_8, якому заборгував ОСОБА_2, то своєму знайомому ОСОБА_5 вона
запропонувала, щоб хтось “прибрав” ОСОБА_2 і ОСОБА_5 запропонував їй кілера, з
яким вона зустрілася 13.07.2007 року

На наступний день після зустрічі вона
передала кілеру, як потім з'ясувалось, його прізвище ОСОБА_6, ксерокопію
паспорта ОСОБА_2 з його фотокарткою та аркуш з адресами, де ОСОБА_2 може
знаходитись.

21 лютого 2007 року вона зустрілася із
ОСОБА_6 і запропонувала йому вбити і
ОСОБА_3. За виконання цього замовлення вона передала ОСОБА_6 в рахунок авансу
20 грн., а раніше передала 200 доларів США.

Остаточно вона мала розрахуватися із
ОСОБА_6 після вбивства ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а як доказ виконання замовлення
домовились про те, що ОСОБА_6 пред'явить фотокартки трупів.

Потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 показали,
що жили в квартирі АДРЕСА_1, яку отримали у спадок після смерті матері.

В січні 2007 року стало відомо про те,
що їх тьотя ОСОБА_1 хоче продати їх квартиру, не віддає паспорт ОСОБА_2, який
знаходився у неї.

ОСОБА_2 уточнив, що він заборгував
приватному підприємцю, а тітка повернула підприємцю гроші і забрала паспорт
собі.

За пропозицією тітки він оформив на неї
доручення та представництво на продаж квартири. Оскільки тітка не віддавала
паспорт, то він був вимушений в січні 2007 року звернутись до міліції, а коло
міліції тітка йому сказала, якщо він не поверне їй 12 000 грн., то жити
йому залишиться кілька місяців.

ОСОБА_3 також показала, що в лютому
2007 року вона взнала від працівників міліції про те, що
її життю загрожує
небезпека, що їх
тітка ОСОБА_1 замовила вбивство її і чоловіка ОСОБА_2.

На пропозицією працівників міліції була інсценована її смерть.

Свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_2 працював продавцем в його магазині і
допустив недостачу на 500 грн. Він сказав ОСОБА_2, що віддасть його паспорт,
коли той поверне гроші.

Через деякий час тітка ОСОБА_2 - ОСОБА_1 повернула борг за ОСОБА_2 і він
віддав їй його паспорт.

Свідок ОСОБА_5 показав, що на початку
лютого 2007 року
ОСОБА_1 сказала йому, що ОСОБА_2 не бажає продавати квартиру і запитала,
чи нема в нього людей, які б могли “прибрати” ОСОБА_2. Він спочатку сказав, що
таких людей нема, а коли ОСОБА_1 сказала, що вона все одно когось знайде, щоб
ОСОБА_2 вбити, він зрозумів, що ОСОБА_1 налаштована на серйозний злочин і
повідомив про це в Вінницьке УБОЗ. Після звернення до УБОЗу він більше з
ОСОБА_1 не зустрічався, а потім узнав, що її заарештовано.

Свідок ОСОБА_6- співробітник УБОЗу, показав, що він, виконуючи завдання
керівництва, і, діючи відповідно до Закону України “Про
оперативно-розшукову діяльність”, на
підставі відповідних документів, 13 лютого 2007 року зустрівся з
ОСОБА_1 з метою перевірки оперативних даних про те, що ОСОБА_1 шукає особу для
вчинення вбивства на замовлення, документування та розкриття її злочинних дій.

Зустрілися вони в м. Вінниці по вул. Космонавтів, біля літака., де ОСОБА_1
повідомила йому, що в неї є племінник - ОСОБА_2, якому вона допомогла
“відсудити” квартиру у бувшої дружини, в зв'язку з чим понесла матеріальні
затрати. В них була попередня домовленість з племінником, що вони продадуть квартиру.
Тепер ОСОБА_2 не хоче продавати квартиру і повертати їй гроші, а тому вона
вирішила замовити вбивство племінника, щоб заволодіти квартирою.

Вони домовились, що ОСОБА_1 заплатить йому за виконання вбивства ОСОБА_2 2
000 доларів США, а до цього передасть 500 доларів на підготовку. На
підтвердження виконання роботи, ОСОБА_1 сказала зробити фотокартки мертвого
ОСОБА_2.

Потім ОСОБА_1 передала йому ксерокопію паспорта ОСОБА_2 з фотокарткою,
написала адреси, де він може перебувати, повідомила контактні телефони.

В смт. Тиврів ОСОБА_1 показала йому помешкання тещі ОСОБА_2 по вул.
Гагаріна, повідомивши, в якому із трьох будинків може перебувати ОСОБА_2, та
повідомила йому інші обставини, які могли сприяти найшвидшому виконанню її
замовлення.

Пояснивши, що зараз в неї скрутно з грошима, ОСОБА_1 передала йому лише 200
доларів США і вони домовились, що остаточно вона розрахується після продажу
квартири.

20 лютого 2007 року ОСОБА_1 призначила йому
термінову зустріч на ранок 21
лютого 2007 року.

При зустрічі ОСОБА_1 повідомила йому, що в разі вбивства одного ОСОБА_2
вона не зможе заволодіти квартирою і замовила йому вбивство ОСОБА_3, яка
проживала в квартирі з двома неповнолітніми дітьми, домовившись за таку ж
винагороду, як і за вбивство ОСОБА_2, надання фотокарток вбитої ОСОБА_3, а
розрахунок після продажу квартири. Вона повідомила йому, з ким проживає
ОСОБА_3, а також інші подробиці, які мали сприяти виконанню її замовлення. Всі
зустрічі з ОСОБА_1, за відповідним дозволом компетентного органу фіксувалися
технічними засобами.

Під час цієї зустрічі ОСОБА_1 почала говорити, що її “достав” також брат
ОСОБА_3, і він зрозумів, що злочинну діяльність ОСОБА_1 слід негайно припиняти.

Ввечері того ж дня він зустрівся з ОСОБА_1 в смт. Тиврові, де передав їй
фотокартки нібито вбитої ОСОБА_3, а ОСОБА_1 передала йому 20 грн. Після
зустрічі ОСОБА_1 була затримана.

Свідок ОСОБА_7 - дільничний інспектор в Тиврові показав, що до нього
звертався ОСОБА_2, який заявив, що його тітка ОСОБА_1 не повертає йому паспорт
та інші документи і намагається з допомогою їх заволодіти його квартирою у
Вінниці. ОСОБА_1, яка була присутня при цьому, почала кричати на ОСОБА_2 і
сказала, що документів йому не поверне, поки він з нею не розрахується. Він
порадив ОСОБА_2 звернутися до суду.

Показання ОСОБА_6 підтвердили і свідки.

Зокрема, свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 показали, що вони були присутні як
поняті, коли 15.02.2007 року ОСОБА_6 видав
працівникам міліції 200 доларів
США, які отримав від ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 156-157, 158-159);

Свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 показали, що вони були присутні при видачі
ОСОБА_6 21.02.2007 року 20 грн., отриманих від ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 160-161,
162-163);

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 показали, що вони були присутні 21.02.2007 року
під час вилучення у ОСОБА_1 двох фотокарток з зображенням особи жіночої статі з
ознаками тілесних ушкоджень та насильницької смерті. Як пояснила ОСОБА_1 ці
фотокартки їй передав незнайомий чоловік. (т. 1 а.с. 168-171).

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами.

Так, з довідок УБОЗу у Вінницької області від 20.03., 21.03, 12.07.2007
року видно, що 12 лютого 2007 року ОБОЗ УМВС у Вінницькій області під час
проведення оперативно-розшукових заходів було отримано інформацію про те, що
ОСОБА_1 планує замовлення вбивства свого племінника. 13.02.2007 року з метою перевірки інформації,
пошуку і фіксації протиправних діянь та розкриття злочину було заведено
оперативно-розшукову справу, категорії “Захист”, і проведені відповідні заходи,
в результаті яких було отримано підтвердження злочинних намірів ОСОБА_1 Відповідно до подання УБОЗ № 29/313,
апеляційним судом Вінницької області було надано дозвіл на застосування
оперативно-технічних засобів стосовно ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 4, 153).

З даних протоколу огляду та вилучення від 14.02.2007 року, вбачається, що
ОСОБА_6 видав: аркуш паперу з адресами у Вінниці та Тиврові, ксерокопію першої
сторінки паспорта ОСОБА_2 з фотокарткою, які передала йому ОСОБА_1 (т. 1 а.с.
12-14), які були оглянутими судом, аркушем паперу в клітинку з написом
«АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, проживают 4 челов. двое супругов, 2 детей» (а.с. 110), ксерокопією паспорта;

- висновком почеркознавчої експертизи відповідно до якого вище наведений
напис, виконаний ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 101-115);

- даними протоколу огляду та вилучення
від 15.02.2007 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 видав дві купюри по 100
доларів США, які він отримав від ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 17-18);

- висновком криміналістичної
експертизи, з якого видно, що ці купюри виготовлені виробником грошових знаків
ФБР США (т. 2 а.с. 94-99);

- протоколом огляду та вилучення від
21.02.2007 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 видано 20 грн., отриманих від
ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 32-33);

- даними протоколу огляду та вилучення від 21.02.2007 року, з якого
вбачається, що у ОСОБА_1 з кишені було вилучено дві фотокартки з зображенням
особи жіночої статі з ознаками насильницької смерті, котрі були оглянуті в
судовому засіданні (т. 1 а.с. 31).;

- змістом протоколу від 21.02.2007 року обшуку в помешканні ОСОБА_1, під
час якого були вилучені особисті документи ОСОБА_2, в тому числі і паспорт,
який ОСОБА_1 відмовлялася повертати ОСОБА_2 і, ксерокопію якого передала
ОСОБА_6 для виконання вбивства (т. 1 а.с. 46, 12-14, 80-81);

- копіями судових рішень та виконавчих документів щодо власності на
квартиру АДРЕСА_1 в м. Вінниці (т. 1 а.с. 53-56, т. 2 а.с. 55-60);

- дорученнями, виданими ОСОБА_2 ОСОБА_1 на представництво його інтересів та
продаж квартири (т. 1 а.с. 75-76);

- прослуханими в судовому засіданні магнітофонними касетами з записами
розмов ОСОБА_1 та ОСОБА_6, з яких випливає, що саме ОСОБА_1 організувала
готування умисного вбивства на замовлення, з корисливих мотивів свого
племінника - ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3;

- роздруківками
цих розмов (т. 2 а.с. 143-152).

Відповідно до висновків стаціонарної судово-психолого-психіатричної
експертизи ОСОБА_1 не страждає на будь-яке психічне захворювання, перебувала і
перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності,
могла і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а такі індивідуально-психологічні
особливості , як егоїстичність, нещирість, цинічність, аморальність могли
зумовити характер її протиправних дій.

Мотиваційними чинниками поведінки ОСОБА_1 під час скоєння злочину були
образа та прагнення задовольнити свої матеріальні потреби, нехтуючи
загальноприйнятими нормами поведінки (т. 2 а.с. 117-119).

Всебічно та об'єктивно дослідивши, та належним чином оцінивши докази, суд
правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 6, 11
ч. 2 ст. 115 КК України як організація готування умисного вбивства двох осіб з
корисливих мотивів на замовлення.

Посилання у касаційній скарзі на неправильну кваліфікацію дій є
необґрунтованими.

При призначенні покарання судом у відповідності зі ст. 65 КК України
враховано тяжкість вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винуватої
та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд у відповідності із законом ч. 2 ст. 115 КК України, правильно
призначив додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Призначене покарання, на думку суддів колегії, є справедливим і відповідає
тяжкості скоєного.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області від
26 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

А.М. Скотарь В.Г. Жук Г.В. Канигіна