Справа № 357/8388/14-к
1-кп/357/16/15 Для винесення вироку суд виходить в нарадчу кімнату
до 23.02.1015 - 12:00 годин
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102, по обвинуваченню ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скрипалі, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС - 4 категорії, працює головним лікарем Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_12 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України(в редакції зі змінами від 16.03.2014р.).

Під час судового розгляду прокурором змінено обвинувачення щодо ОСОБА_12 , який обвинувачується в умисних протиправних діях, які полягають в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданого службового становища, поєднаних з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України при таких обставинах.

ОСОБА_12 , будучи наказом міського відділу охорони здоров`я ОСОБА_13 від 03.01.2006року призначеним на посаду головного лікаря Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання, який наділений правами та обов`язками організації медичної допомоги населенню відповідно до сучасних технологій на основі клінічних протоколів і стандартів медичної допомоги з урахуванням її економічної діяльності; забезпечення адміністративної, кадрової, господарської, фінансової діяльності лікувально-профілактичного закладу Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання, відповідно до посадової інструкції головного лікаря Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання у своїй діяльності повинним керуватись законодавством України про охорону здоров`я, Кодексом Законів про працю України та нормативно правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, 14.03.2014 року, перебуваючи в місті Біла Церква, Київської області, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, будучи службовою особою, використовуючи своє

«2»

службове становище, проявляючи ініціативу, з метою отримання неправомірної вигоди, довів до ОСОБА_14 , що для отримання довідки про проходження курсу лікування у Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об`єднанні, де будуть зазначені відомості про те, що останній не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, необхідно передати ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США.

12.05.2014р. у денний час, ОСОБА_14 на вимогу ОСОБА_12 , знаходячись в приміщенні службового кабінету, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , передав останньому вищевказані грошові кошти в сумі 1 300 доларів США, після чого ОСОБА_12 , одержавши від ОСОБА_14 зазначені грошові кошти у якості неправомірної вигоди за видачу довідки про проходження курсу лікування у Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об`єднанні, видав останньому довідку про те, що він перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об`єднанні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 368 ч.3 КК України не визнав та суду показав, що він дійсно займає посаду головного лікаря Білоцерківського ПНТМО і в його посадові обов`язки крім загального керівництва закладом входить візування довідок про проходження курсу лікування хворими в медичній установі, які видаються хворим на їх прохання безкоштовно.

В березні 2014 року до нього звернувся незнайомий йому чоловік, який попросив «пролікувати» його племінника ОСОБА_14 , який зловживав алкогольними напоями. З цим чоловіком на його прохання він обговорив можливість продовження лікування ОСОБА_14 після проходження курсу стаціонарного лікування від алкоголізму, для чого були необхідні ліки - «Вівітрол», строки дії ліцензії зазначених ліків закінчились, однак він в силу своєї роботи та знайомств мав можливість придбати вказані ліки в м.Києві, про що повідомив дядька ОСОБА_14 , повідомивши при цьому, що ліки коштують близько 600-700 доларів США за одну упаковку на місяць, реабілітаційний курс приймання ліків становив близько двох- трьох упаковок, а дядько Навроцького погодився надати йому ці кошти для придбання ліків та подальшого лікування племінника з тим, щоб потім влаштувати свого племінника до себе на роботу в м.Москва.

На другий день, 14.03.2014 року до нього прийшов ОСОБА_14 , якому він пояснив порядок проходження курсу лікування, з чим ОСОБА_14 погодився, пройшов курс лікування з 17.03.2014 року по 26.03.2014 року, про що отримав відповідну довідку по закінченню курсу лікування, про що зазначено в історії хвороби ОСОБА_14 .

Потім до нього на роботу знову прийшов ОСОБА_14 та попросив ще одну довідку, яку йому видали 12.05.2014 року, а ОСОБА_15 після отримання довідки знову прийшов до нього в кабінет та дав йому гроші в якій кількості він не знав, але вважав, що для придбання ліків «Вівітрол» для продовження його лікування. Після передачі грошей в кабінет зайшли працівники міліції, які вилучили грошові кошти і яким він пояснював, що це не його гроші, йому їх надали для передачі іншому чоловіку, з якою метою не пояснював, так як був розгублений, йому не було відомо, чи не притягнуть його до кримінальної відповідальності за «Вівітрол», строки дії ліцензії в Україні на який закінчився.

Зазначає, що визнає, що отримав він ОСОБА_15 грошові кошти для придбання ліків, однак ніяких грошових коштів в якості винагороди у ОСОБА_14 він не вимагав, вважав, що гроші йому передав через ОСОБА_15 дядько для придбання ліків та йому було все рівно, скільки грошей би йому не передали, стільки упаковок ліків він би і придбав.

Судом допитані за клопотанням прокурора, як доказ вини ОСОБА_12 свідки, які пояснили наступні відомі їм обставини по кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні, показав, що вилікуватись від алкоголізму він вирішив сам, так як хотів влаштуватись на роботу в м. Дніпропетровськ через

«3»

свого знайомого ОСОБА_16 , прізвище та місце проживання якого йому невідоме, мобільний телефон він втратив, а тому зв`язку з ОСОБА_16 також не має, куди саме хотів влаштуватись на роботу не повідомив. Саме ОСОБА_16 запропонував йому надати довідку про те, що він не перебуває на обліку в нарколога, на обліку в психонаркологічному диспансері він не був, однак вирішив сам пролікуватись, після отримання довідки він на роботу не влаштовувався. Коли він на роботі у Надточія з ним познайомився, то обвинувачений дав йому зрозуміти, точно не пам`ятає, чи показав рукою, чи написав на аркуші паперу, що для отримання довідки потрібно сплатити 2000доларів США, так як такі довідки не видають. Він сплатив 1800 грн. за лікування та йому видали чек про сплату коштів, після проходження лікування почав шукати грошові кошти, однак мав всього лише 200 доларів США, а тому через «Інтернет» взнав місце розташування обласного управління МВ на вул.Хрещатик в м.Києві, куди звернувся з заявою про вимагання у нього хабара, так як розумів, що ОСОБА_12 діє протиправно. Під час обумовлення суми грошей та отримання довідки він два чи три рази бачився з Надточієм. Коли працівники вже встановили відео контроль та прилаштували йому приховану камеру, приходив до ОСОБА_17 та повідомив, що дасть всього 1300 доларів США, так як прорахував цю суму з врахуванням курсу долара сам, на що йому ОСОБА_17 кивнув. Всього він отримав одну довідку, про існування якогось дядька, який начебто домовлявся з обвинуваченим про лікування він нічого не знає і розмови з ОСОБА_17 про дядька не вів.

12.05.2014 року він передав ОСОБА_18 1300 доларів США за видачу довідки, спочатку віддав гроші, а потім ОСОБА_17 дав йому довідку. Він особисто ходив ставити печатку в інше приміщення диспансеру, а потім повернувся з довідкою до кабінету головного лікаря, дав її ОСОБА_17 , який начебто поставив там свій підпис, а потім її видав. Розбіжності щодо обставин та порядку отримання довідки з відеозаписом фіксування отримання неправомірної вигоди обвинуваченим пояснити не може.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що був присутній як понятий під час вилучення грошей в кабінеті обвинуваченого ОСОБА_12 , в якому працівники міліції вилучили близько 1900 доларів США купюрами по 100 доларів, а ОСОБА_17 пояснював, що ці гроші йому передав хтось із знайомих.

Аналогічні показання дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , який був понятим під час обшуку кабінету обвинуваченого та показав, що ОСОБА_12 під час обшуку і вилучення грошових коштів з шухляди столу в кабінеті казав, що гроші йому передали щоб він їх комусь передав. Було приблизно 1300 доларів США.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що він був присутній як понятий при тому, як працівниками оглядались, помічались та вручались ОСОБА_15 близько 1000доларів США для передачі хабара, з яких всього 200 доларів були справжніми.

Свідок ОСОБА_22 , допитана в судовому засіданні показала, що працює старшою медичною сестрою Білоцерківського ПТНМО, в чиї повноваження входить оформлення довідок про проходження лікування хворими. ОСОБА_14 вона оформлювала та видавала дві довідки- першу після закінчення лікування у лікаря, який лікував ОСОБА_14 , яку підписали у завідуючого відділенням ОСОБА_23 , видавали десь у березні 2014 року, другу підписав Надточій. Видача довідок реєструється в історії хвороби та вона також веде собі облік виданих довідок в зошиті несуворої звітності. В довідці обидва рази було зазначено тільки те, що хворий пройшов курс лікування, що відповідає дійсності.

«4»

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду показала, що в Білоцерківському ПТНМО проходив лікування її чоловік, з ОСОБА_12 вона не знайома. Коли чоловік пройшов лікування за направленням міліції, ніяких коштів вони не платили.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показала, що проходила курс лікування в Білоцерківському ПТНМО, після чого їй видали відповідну безкоштовну довідку для отримання соціальної допомоги.

В судовому засіданні також допитані за клопотанням сторони захисту свідки, з яких свідок ОСОБА_26 суду показала, що була лікуючим лікарем ОСОБА_14 , який проходив лікування в БЦ ПТНМО з 17.03.по 26.03.2014 року. Під час проходження лікування ОСОБА_15 казав, що йому потрібна довідка для дяді, щоб закодуватись від вживання алкоголю, дядько живе в м.Києві, ним опікується та змусив його пройти курс лікування. Після проходження лікування ОСОБА_15 отримав довідку інформаційного змісту, яка видається всім бажаючим на їх прохання, є «формальною».

Свідок ОСОБА_27 суду показав, що він працює лікарем-психіатром Білоцерківського ПТНМО, займає посаду завідуючого відділенням. Головний лікар ОСОБА_12 направив до нього ОСОБА_14 для проходження лікування і він пройшов курс лікування протягом 10 днів. Казав що хоче сам пройти лікування, хоча ознак алкоголізму у нього не було, казав, що хоче пролікуватись добровільно, анонімно та хотів залишити 1800 грн. в його сейфі на лікування. Після проходження лікування ОСОБА_15 отримав одну довідку про проходження лікування, в травні 2014 року отримав довідку повторно. За пів року в закладі було видано близько 8 довідок, які використовуються по місцю вимоги осіб, які проходили лікування - в ЖЕК, для виплати допомоги по місцю роботи.

Свідок ОСОБА_28 показала, що працює секретарем ОСОБА_12 , та бачила, що ОСОБА_14 під час отримання довідки про проходження курсу лікування в медичному закладі тричі заходив до головного лікаря, який видав йому довідку в приймальній, а ОСОБА_14 взяв довідку і знову зайшов до Надточія.

Судом досліджені письмові докази, які надані прокурором в підтвердження вини ОСОБА_12 , а саме:

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 08.04.2014 року ( т.1 а.с. 38-41);

- заява ОСОБА_14 від 08.04.2014 року на ім`я першого заступника начальника СУ ГУ МВС України в Київській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, вимагання неправомірної вимоги ОСОБА_12 у розмірі 2000 доларів США за надання довідки про проходження курсу лікування та не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, в якій допущено виправлення дати вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.с. 94);

- квитанція № 19711394 від 20.03.2014 року про сплату ОСОБА_14 1782,18 грн. благодійної допомоги на користь БЦ ПНТМО(т.1 а.с. 97)

- Положення про надання платних послуг юридичним та фізичним особам працівниками Білоцерківського ПНТМО, відповідно до якого довідка про проходження курсу лікування в об`єднанні не входить до переліку платних послуг, які надаються ПНТМО(т.1 а.с.104-109);

- постанова про визнання речовим доказом картки хворого ОСОБА_14 (т.1 а.с. 110-111) та медична картка хворого ОСОБА_14 №263, з відомостей у якій вбачається, що ОСОБА_14 проходив курс лікування в Білоцерківському ПНТМО з 17.03.2014 року по 24.03.2014 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, який встановлений лікарем ОСОБА_26 , вказано, що ОСОБА_14 було видано довідку №4 про термін

«5»

лікування та 12.05.2014 року видано дублікат довідки за №8, медична картка містить заяву ОСОБА_14 від 17.03.2014 року, містить епікріз ОСОБА_14 , засвідчений завідуючим відділенням та лікарем, в якому зазначено, що ОСОБА_14 пройшов флюорографію 13.03.2014 року, тобто до вступу його до лікарського закладу (т.1, а.с.112-129);

- витяг з табеля використання робочого часу ОСОБА_12 (т.1 а.с.132), згідно якого ОСОБА_12 12.05.2015 року перебував на робочому місці;

- протокол обшуку від 12.05.2014 року, згідно відомостей у якому під час обшуку робочого кабінету ОСОБА_12 надав грошові кошти, заявив, що коштів, які отримані злочинним шляхом не має, було вилучено 200 доларів США купюрами по 100 доларів та 11 купюр, схожих на грошові кошти, долари США номіналом 100 доларів кожна з позначкою «Сувенір»(т.1.а.с.144-147);

- протокол обшуку від 12.05.2014 року без зазначення місця проведення обшуку (т.1а.с.148-152);

- протокол огляду, помітки та вручення грошових коштів від 12.05.2014 року(т.1.а.с.160-165), згідно відомостей у якому ОСОБА_14 вручено грошові кошти в сумі 200 доларів США двома купюрами по 100 доларів та 11 імітаційних засобів з написами «НВ Сувенір»; які помічені люмінесцентним порошком «Промінь-1» в пачці, яка перев`язана гумовою стрічкою;

-постанова про визнання речовим доказом довідки про перебування ОСОБА_14 на лікуванні(т.1.а.с.166-167) з медичною довідкою Білоцерківського ПНТМО №8 від 12.05.2014 року, згідно відомостей в якій ОСОБА_14 знаходився на стаціонарному лікуванні з

17.03.2014 року по 26.03.2014 року, довідка посвідчена підписами головного лікаря ОСОБА_12 та завідуючого відділення ОСОБА_27 , мається відбиток печатки ПНТМО(т.1 а.с.168);

- протокол огляду 2-х компакт дисків з відео файлами про проведення обшуку у службовому кабінеті БЦ ПНТМО(т.1, а.с.169) та постанова про визнання їх речовими доказами від 28.05.2014 року (т.1 а.с. 175-176); 2 компакт диски, які опечатані печаткою для довідок №13 в паперових конвертах(т.1.а.с. 177);

- посадова інструкція головного лікаря БЦ ПНТМО(т.1 а.с.170-174);

- протокол огляду мобільного телефона «Нокиа 3600» з сім карткою від 28.05.2014 року, постановою про визнання речовим доказом телефона та розпискою ОСОБА_12 про передання його на зберігання(т.1 а.с.178-182);

- постанова про призначення комплексної експертизи від 19.05.2014 року та висновками експерта №541-ВКЕ від 29.05.2014 року, та № 569СВЕ від 05.06.2014 року згідно яких грошові знаки номіналом 100 доларів США у кількості 2 штук відповідають аналогічним дійсним грошовим знакам, які знаходяться в офіційному обігу США, зображення лицевої та зворотної сторін аркушів паперу, що ззовні схожі на грошові знаки номіналом 100 доларів США з написом «Сувенір» у кількості 11 штук нанесені плоским офсетним способом друку з використанням растрових форм, містять нашарування хімічної речовини «Промінь-1», на ватних тампонах зі змивами з долонь ОСОБА_12 , які вилучені під час обшуку 12.05.2014 року нашарувань не містять, постанови про визнання змивів з рук, грошових коштів та імітаційних засобів речовими доказами (т.1, а.с. 183-207);

- нетаємний протокол про результати здійснення негласних слідчих(розшукових) дій від 28.05.2014 року, згідно відомостей в якому отримано відомості про вимагання та отримання хабара в розмірі 1200 доларів США ОСОБА_12 за отримання довідки про проходження лікування у лікарні(т.1, а.с. 209);

- два носії інформації «Мікро-СД» в двох поліетиленових пакетах, (т.1 а.с.210) з протоколом огляду та перегляду носіїв від 10.06.2014 року(т.1 а.с.210-217), постанова про визнання носіїв інформації, карток пам`яті інв. № 441т, інв..№430т речовими доказами.

- розсекречена ухвала слідчого судді Апеляційного суду м.Києва про надання дозволу на проведення негласної слідчої( розшукової) дії, аудіо, відеоконтролю ОСОБА_12 від 17.04.2014 року(т.2а.с.37-38).

«6»

Судом також досліджені письмові докази, які надані стороною захисту в підтвердження невинуватості ОСОБА_12 , а саме:

-повідомлення Білоцерківського підприємства «Аптека№245» №24 від 10.06.2014 року щодо відсутності препарату «Вівітрол» в аптеках міста, орієнтовна вартість препарату 8544-9699грн.(т.1,а.с.231);

-витяг з мережі «Інтернет» щодо лікарського препарату «Вівітрол», з додатком 1 до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 02.02.2009 року №50 про перелік лікарських засобів, які внесені до державного реєстра, згідно якого дія реєстрації «Вівітрол» встановлена у 5 років(т.1 а.с.232-249).

Вислухавши сторони кримінального провадження, допитавши свідків, оцінивши надані суду письмові докази на їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, який мотивує наступним чином.

У відповідності до ст.ст. 91,92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладається на прокурора.

Прокурор вважає, що вина ОСОБА_12 підтверджується зібраними доказами, зокрема, показаннями свідків сторони обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , які були допитані в судовому засіданні, посилаючись на те, що свідки повністю підтримали надані ними під час досудового розслідування показання, тоді як у відповідності до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Показання ж свідків обвинувачення ОСОБА_29 та ОСОБА_25 , свідків захисту ОСОБА_27 , ОСОБА_30 та ОСОБА_28 прокурор вважає такими, що не мають значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні шляхом допиту вказаних свідків встановлено, що обвинувачення фактично ґрунтується на суперечливих показаннях свідка ОСОБА_14 , який до того ж, з самих його показань був алкозалежною особою, під час судового розгляду дав показання, які суперечать фактичним обставинам справи, письмовим та речовим доказам, які були досліджені в судовому засіданні, протоколам огляду та перегляду носіїв від 10.06.2014 року, відео зйомці, яка проводилась на підставі ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 17.04.2014 року, і яка була переглянута в судовому засіданні, де ОСОБА_14 вказував про існування дядька, до якого після лікування міг би переїхати, вказував на те, що вже отримував одну медичну довідку, однак йому потрібна ще одна. Після отримання довідки 12.05.2014 року ОСОБА_14 з одного корпусу, де знаходиться робочий кабінет ОСОБА_12 з підписаною головним лікарем довідкою ходив ставити печатку в інший корпус Білоцерківського ПНТМО, після чого, не маючи необхідності повертатись до головного лікаря, все ж таки повернувся та передав обвинуваченому грошові кошти, тобто його показання в судовому засіданні щодо вимагання у нього неправомірної вигоди ОСОБА_12 спростовуються наданими самим-же прокурором письмовими та речовими доказами. Крім цього, як вбачається з показань ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_12 вимагав у нього 2000 доларів США, однак вказане суперечить самим же показанням ОСОБА_14 , який особисто встановив розмір неправомірної винагороди в 1300 доларів США, інших доказів вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_14 , окрім його суперечливих посилань на це в показаннях, прокурором суду не надано.

«7»

У суду також виникають сумніви щодо достовірності показань ОСОБА_14 в частині того, що медична довідка йому була необхідна для влаштування на роботу через свого знайомого, якого він в дійсності не знає, не повідомив суду прізвища, місця проживання свого знайомого, номерів його телефону, крім цього, на обліку в Білоцерківському ПНТМО ОСОБА_14 не перебував, тобто фактично міг отримати таку довідку не проходячи курсу лікування в медичному закладі, однак звернувся добровільно про проходження курсу лікування від алкогольної залежності, довідку про те, що не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога так і не отримав, тоді як отримав довідку про те, що пройшов курс лікування, яку не використав.

Показання ОСОБА_14 також суперечать показанням свідків ОСОБА_22 , яка з її показань оформлювала та видавала дві довідки ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , яка була лікуючим лікарем ОСОБА_14 і якій він казав, що йому потрібна довідка для дяді, щоб закодуватись від вживання алкоголю, дядько живе в м.Києві, ним опікується та змусив його пройти курс лікування, свідка ОСОБА_27 в частині того, що після проходження лікування ОСОБА_15 отримав одну довідку про проходження лікування, в травні 2014 року отримав довідку повторно, медичній картці ОСОБА_14 , в якій зазначено, що ним отримано дві медичні довідки- спочатку №4, а потім дублікат- №8. До того ж, в епікризі хвороби ОСОБА_14 зазначено, що флюорографія ним пройдена ще 13.03.2014 року, тобто до вступу його до лікарського закладу, 17.03.2014 року, що узгоджується з позицією обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обставин зустрічі та перемовин з невідомим чоловіком, «дядьком» ОСОБА_14 про його лікування.

Показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , які були понятими під час проведення обшуку в кабінеті ОСОБА_12 , вручення мічених грошових знаків ОСОБА_14 , узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_12 щодо обставин подій, так як ним не заперечується факт отримання від ОСОБА_14 грошових коштів для придбання йому ліків.

У суду відсутні підстави сумніватись в показаннях всіх свідків, які допитані в судовому засіданні, окрім ОСОБА_14 , так як підстави сумнівів в їх достовірності у суду відсутні, показання зазначених свідків та обвинуваченого ОСОБА_12 узгоджуються між собою, а тому вважаються судом достовірними та такими, що відповідають дійсності, є належними та допустимими, тоді як показання ОСОБА_14 не приймаються судом до уваги, є недопустимими.

Крім цього, окрім нелогічних, непослідовних посилань свідка ОСОБА_14 , суду не надано жодних доказів того, що грошові кошти ним передавались ОСОБА_12 за отримання саме довідки про проходження курсу лікування в БЦ ПНТМО, а не за щось інше. Отримання довідки ОСОБА_14 зі змістом про термін проходження лікування, суперечить його заяві до правоохоронних органів від 08.04.2014 року, в якій допущено виправлення дати вчинення кримінального правопорушення, і в якій він повідомив про вимагання у нього неправомірної вигоди за довідку про проходження курсу лікування та не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога, а тому зазначена заява від імені ОСОБА_14 від 08.04.2014 року на ім`я першого заступника начальника СУ ГУ МВС України в Київській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, вимагання неправомірної вимоги ОСОБА_12 у розмірі 2000 доларів США за надання довідки про проходження курсу лікування та не перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога визнається судом неналежним та недопустимим доказом, всі ж інші письмові докази, які надані суду прокурором, є похідними від звернення ОСОБА_14 , отримані внаслідок оперативно-розшукової діяльності, слідчих дій, і хоча прямо підтверджують існування обставин щодо передачі грошових коштів ОСОБА_12 , що ним не заперечується, є належними і допустимими, так як отримані у встановленому законом порядку, однак вказані докази не доводять в повній мірі обставин, які підлягають доказуванню, мають значення в кримінальному провадженні.

«8»

Суд не приймає як належний доказ винуватості ОСОБА_12 за ст. 368 ч.3 КК України протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.05.2014 року, так як в протоколі зазначено відомості про отримання фактичних даних, вимагання та отримання хабара ОСОБА_12 від ОСОБА_14 в розмірі 1200 доларів США, що не відповідає дійсності, а також не вважає належними доказом протокол огляду мобільного телефона «Нокиа 3600» з сім карткою від 28.05.2014 року, постанову про визнання речовим доказом телефона , так як ніяких слідчих дій з даним речовим доказом не проводилося, він був переданий на зберігання ОСОБА_12 .

Суд зазначає та вказує також на невідповідність розміру грошової винагороди в 2000 доларів США начебто за отримання довідки інформаційного характеру, яка видається безкоштовно Білоцерківським ПНТМО всім бажаючим за їх зверненням, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в показаннях свідка обвинувачення ОСОБА_25 , яка проходила лікування та отримала дану довідку безкоштовно, а тому вважає вказане сумнівним, всі сумніви в кримінальному провадженні розцінюються судом на користь сторони захисту.

Крім цього, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_12 в частині отримання неправомірної винагороди в розмірі 1300 доларів США не відповідає дійсності, обставинам справи, так як в дійсності ОСОБА_14 було передано 200 доларів США та 11 імітаційних засобів- надрукованих купюр по 100 доларів США з написом «Сувенір», які не мають матеріальної цінності, тобто фактично відсутній предмет кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України, тоді як розмір винагороди, яка повинна мати реальну вартість, впливає на правильну кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд критично розцінює та також не приймає до уваги показання ОСОБА_12 в частині того, що ним отримані грошові кошти для придбання ліків «Вівітрол» для подальшого лікування ОСОБА_14 , так як назване суперечить обставинам вилучення у ОСОБА_12 під час обшуку грошових коштів та імітаційних засобів на носії інформації, які відтворені під час судового розгляду, його поведінці та поясненням, де він зазначав, що отримав грошові кошти від знайомого без мети, а тому вказане розцінюється судом як позиція захисту обвинуваченого.

Таким чином, суд, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, вважає їх такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_12 у одержанні як службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, так як в суді не доведено, що мало місце вимагання неправомірної вигоди, недоведено, що грошові кошти в розмірі 200 доларів США та 1100 імітаційних купюр «Сувенір» були передані ОСОБА_14 . ОСОБА_12 як незаконна винагорода саме за отримання довідки про проходження курсу лікування в Білоцерківському ПНТМО, тобто стороною обвинувачення не надано суду докази, які безперечно підтверджують вину ОСОБА_12 , а тому суд вважає недоведеною належними доказами винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

Проаналізувавши в сукупності всі докази, які досліджені в судовому засіданні, виходячи з положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на свободу та особисту недоторканість», у відповідності до вимог ст. 337 КПК України розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині

«9»

зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається, а тому ОСОБА_12 необхідно виправдати із-за недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч.3 КК України.

Речові докази по справі медичну картку ОСОБА_14 , довідку про проходження лікування ОСОБА_14 , два компакт диски з відео файлами обшуку, дві картки пам`яті з відео спостереженням- слід залишити при справі, мобільний телефон «Нокіа-3600» з сім карткою, яка зберігається ОСОБА_12 залишити ОСОБА_12 , змиви з рук ОСОБА_12 та імітаційні засоби доларів США в кількості 11 штук номіналом по 100 доларів США слід знищити, 200 доларів США повернути ОСОБА_14 ..

Заходи забезпечення кримінального провадження, арешт майна, грошових коштів, частини квартири, розрахункових рахунків ОСОБА_12 , накладений згідно ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва від 13.06.2014 року, 16.05.2014 року слід скасувати, заставу в розмірі 97440 грн. згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.05.2014 року слід повернути ОСОБА_12 ..

Судові витрати в розмірі 983 грн. 84 коп. за проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), ст. 62 Конституції України, ст.ст. 17, 373, 374 КПК України суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_12 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Речові докази по справі медичну картку ОСОБА_14 , довідку про проходження лікування ОСОБА_14 , два компакт диски з відео файлами обшуку, дві картки пам`яті з відео спостереженням- залишити при справі, мобільний телефон «Нокіа-3600» з сім карткою, яка зберігається ОСОБА_12 залишити ОСОБА_12 , змиви з рук ОСОБА_12 та імітаційні засоби доларів США в кількості 11 штук номіналом по 100 доларів США знищити, 200 доларів США повернути ОСОБА_14 ..

Заходи забезпечення кримінального провадження: арешт майна, грошових коштів, частини квартири, розрахункових рахунків ОСОБА_12 , накладений згідно ухвал слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва від 13.06.2014 року, 16.05.2014 року - скасувати, заставу в розмірі 97440 грн. згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.05.2014 року - повернути ОСОБА_12 ..

Судові витрати в розмірі 983 грн. 84 коп. за проведення експертиз - віднести на рахунок держави.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1