Справа № 367/1887/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/462/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 21.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника Ірпінського ВЦ № 132 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засужденного ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого щодо його умовно дострокового звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:
До Ірпінського міського суду Київської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

24 березня 2015 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області в задоволені клопотання ОСОБА_7 , було відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки мав ряд порушень, які мають регулярний характер, вчинив умисні злочини невеликої, середньої тяжкості та особливо тяжкий умисний злочин.

Не погоджуючись з даним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2015 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити подане ним клопотання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування апеляції зазначає, що при винесенні рішення судом першої інстанції не було в повній мірі враховано той факт, що він вину свою визнав повністю, щиро розкаюється, неодноразово був заохочений адміністрацією виправної колонії за сумлінну працю, а також має на утриманні тяжко хвору матір, в якої нікого не має більше з рідних.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляції, засудженого який підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу та представника Ірпінського ВЦ № 132, який також не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 , було засудженого 11.04.2005 року апеляційними судом Житомирської області за ст.ст. 115 ч. 2 п. 4,6,9,12;122 ч.2;146 ч.3;296 ч.2;357 ч.2;358 ч.2,3;70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Верховного суду України від 25.08.2005 року вирок змінено, вважається засудженим за ст. ст. 115ч.2п. 4,6,12; 122 ч.2; 357 ч.3; 27 п. 5; 358 ч.2;146 ч.2; 146 ч.2,70 КК КК Україна до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2014 року замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Апеляційного суду Житомирської області від 11.04. 2005 року на обмеження волі на невідбутий строк 4 роки 10 місяців 22 дні.
Відповідно до вимог п.8 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.
Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання
більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено
згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду,
фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи
з покарання, встановленого актом амністії, помилування або
рішенням суду.
А тому, враховуючи дану норму закону та виходячи з ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2014 року, за якою засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Апеляційного суду Житомирської області від 11.04. 2005 року на обмеження волі на невідбутий строк 4 роки 10 місяців 22 дні та беручи до уваги положення п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", та засади ч.3 п.3 ст. 81 КК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки засуджений станом на 24 березня 2015 року не відбув ? строку призначеного покарання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 і підстав для його заміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 537 КПК України колегія суддів
У ХВ А Л И Л А :
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно - дострокове звільнення залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4