Справа № 11-647. Головуючий у 1
інстанції - Соколик О.І.
Доповідач - Рудомьотова С.Г.
У Х В А Л А

І М” Я
М У К Р А Ї Н И

2008 року листопада місяця 27 дня
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Чернігівської області в складі :

Головуючого - судді
Рудомьотової С.Г.

Суддів -Григор'євої В.Ф., Сердюка О.Г.

З участю прокурора -
Гапеєвої Н.П.

Адвоката-захисника - ОСОБА_2

Засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Варвинського районного
суду від 12 червня 2008 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 одруженого, на утриманні
троє неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше
судимого:

- 23.07.2003 року Варвинський райсудом за ст.
185 ч.2, 127 ч.2, 304, 70 КК України до 6 років позбавлення волі; постановою
суду від 13.03.2007 року умовно-достроково звільнений 20.03.2007 року на 1 рік
10 місяців 22 дні;

- 09.01.2008 року Варвинський райсудом за ст.
122 ч.1, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- засуджено за ст. 187 ч.3 КК
України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

На
підставі ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків, до призначеного
покарання повністю приєднано не відбуте покарання за вироком суду від
09.01.2008 року, і остаточно призначено покарання у виді 11 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави судові витрати у сумі 486 грн. 77 коп. за проведення експертизи.

Цивільні позови прокурора та
потерпілої залишені без задоволення.

В С
Т А Н О В И Л А :

Вироком суду визнано виновним і
засуджено ОСОБА_1 за вчинення розбою при слідуючих обставинах:

14 січня 2008 року, близько 15 години,
ОСОБА_1 повторно, з метою викрадення чужого майна, прибув до будинку АДРЕСА_2,
що належить ОСОБА_3, проник всередину будинку, напав на неї, штовхнувши її
руками, і вона впала на дерев'яний піл.

Після цього ОСОБА_1 знову штовхнув
потерпілу ОСОБА_3, і вона впала, ударившись головою об стіл та тулубом об
дерев'яний піл, отримавши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я, а сам заволодів грошима потерпілої в сумі 100 грн., з місця злочину
втік, і викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляції засудженого ставиться
питання про скасування вироку суду з направленням справи на додаткове
розслідування, з посиланням на те, що досудове і судове слідство проведено
неповно, необьективно, з обвинувальним ухилом, без виклику і допиту свідків з
його сторони, які вказують на його непричетність до злочину, без аналізу
показань свідків у судовому засіданні, які не підтвердили обвинувачення, без
уваги на те, що справа сфабрикована і показання він давав під психічним та
фізичним насильством працівників міліції, що було порушено його право на захист
і адвокати не захищали його інтереси у
повному обсягу, що понятими у протоколах
про відмову від підписів і ознайомлення із матеріалами справи слідчі брали
осіб, не передбачених законом, що суд не повно ознайомив його з матеріалами
справи і протоколом судового засідання, на що він має зауваження.

В доповненнях до апеляції ОСОБА_1
просить вирок суду змінити із пом'якшенням призначеного покарання, із
виключенням посилання на ст. 71 КК України, а застосувати ст. 70 КК України,
посилаючись на те, що суд занадто жорстоко його покарав, не врахувавши
пом'якшуючі обставини, а також, що на момент вчинення даного злочину вирок по
останньому злочину не вступив у законну силу, тому суд прийняв невірне рішення,
приєднавши попереднє покарання; крім того, висновки психіатричної експертизи
упереджені, бо не витребувані дані із Вольнянської лікарні, коли він лікувався
із психічними розладами під час відбування останнього покарання у м. Березань
Київської області, і він є недієздатним.

Заслухавши доповідача, пояснення
засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію в частині скасування вироку
суду і направлення справи на додаткове розслідування, адвоката ОСОБА_2, яка
підтримала апеляцію засудженого, прокурора, який вважав вирок суду
обґрунтованим і заперечував проти апеляції, перевіривши матеріали справи в
обсягу апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і показав, що взагалі у
будинку потерпілої ОСОБА_3 не був понад 12 років. В той день ходив засівати до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інших односельців, після чого пішов додому та разом із
жінкою відпочивав. О 14 год. з дружиною та дітьми поїхали до м. Прилук, щоб
потрапити у юрконсультацію. Не заставши адвоката, повернувся в смт. Варву,
зайшов до знайомого ОСОБА_6, у якого випивали спиртні напої, а потім поїхав
додому у с. Світличне.

Але виновність ОСОБА_1 доводиться у
повному обсягу дослідженими та перевіреними у судовому засіданні місцевого суду
доказами у їх сукупності.

З показань потерпілої ОСОБА_3
доводиться, що 14 січня 2008 року приблизно о 15 годині вона вийшла на подвір'я
і побачила, що з її сараю виходить односелець ОСОБА_1 та виносить металеві
ночви. Потім ОСОБА_1 зайшов до її будинку, і спочатку вимагав горілку, а потім
сильно штовхнув її на дерев'яний піл печі, від чого вона ударилась лівим боком
та лівою рукою, і почав вимагати гроші. Боячись за своє життя, після того, як
ОСОБА_1 знову штовхнув її на піл, від чого вона впала та ударилась, вона
дістала з-під подушки скляну банку і віддала звідти йому всі гроші. Вважає, що
якби не віддала йому гроші, він би її вбив. На другий день в 11 год. 15 хв.,
коли прийшла ОСОБА_7, соціальний працівник, вона розповіла їй про те, що
трапилося, а вже остання повідомила
сіль/Раду та міліцію, яким вона все розповіла більш докладно

З показань свідка ОСОБА_7 доводиться,
що 15 січня 2008 року об 11 год. вона прийшла до ОСОБА_3 надати соціальну
допомогу, але двері були зачинені, коли зазвичай її підопічна в таку пору її
чекає, не закриваючи дверей. На стук у вікно, ОСОБА_3 відкрила двері, її
трусило, вона почала плакати та розповідати, що вчора, 14.01.2008 року, до неї
прийшов ОСОБА_1, бив її, вимагав горілку, гроші, забрав 100 грн., тому боячись
його, зачинилася. Показувала сліди побиття - синці на руках, скаржилася на
головний біль та біль в боці. Також
просила її подивитися сарай, чи залишилася там птиця, і зачинити його.
Підтвердила, що ОСОБА_3 живе одна, рідних не має, похилого віку. У правдивості
її розповіді не сумнівається.

Суд поклав ці показання в
основу вироку, бо вони незмінні, послідовні і достовірні, узгоджуються з іншими
доказами по справі.

У судовому засіданні місцевого суду
свідки ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 змінили свої показання на користь засудженого;
при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_5 стверджували, що після 14 год. 14.01.2008 року
бачили ОСОБА_1 з дружиною і дітьми біля автобусної зупинки, а ОСОБА_6
наполягав, що разом з ОСОБА_1 та своїм братом, ОСОБА_9, 14.01.2008 року з 12
год. до 16 год. перебували у себе вдома і пиячили.

Допитані у судовому засіданні за
клопотанням засудженого ОСОБА_1 свідки ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
показали, що бачили засудженого на автобусній зупинці у с. Світличне близько 14 год. 14.01.08 року, та у автобусі
рейсом на Прилуки, а свідок ОСОБА_13, дружина, показала, що разом з чоловіком
та даними свідками їхали до м. Прилук.

Свідок ОСОБА_14, мати засудженого,
від показань у судовому засіданні за клопотанням підсудного відмовилась на
підставі ст. 63 Конституції України.

Суд критично оцінив ці показання
свідків у сукупності з іншими доказами по справі, а також перевірив причину
зміни їх показань у судовому засіданні,
про що докладно і ретельно виклав у вироку, і вірно вказав, що ці показання не
узгоджуються між собою та спростовуються
іншими доказами по справі.

З показань свідка ОСОБА_8 на
досудовому слідстві /а.с. 19, 27 т.1/
доводиться, що 14.01.2008 року приблизно о 9 год.30 хв., до нього
приходив ОСОБА_1 засівати, побув хвилин 10, випив спиртного, і пішов засівати
далі.

З показань свідка ОСОБА_5 на
досудовому слідстві /а.с. 28 т.1/ доводиться, що 14.01.2008 року приблизно о 15
год. 30 хв. він вийшов з дому односельців ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Миру у с.
Світличному та побачив ОСОБА_1, який ішов до нього з вул. Червоних Партизан, з
того краю, де живе ОСОБА_3, і порівнявшись з ним, запропонував випити горілки,
але останній відмовився.

З показань свідка ОСОБА_6 на
досудовому слідстві /а.с. 32, 109 т.1/ доводиться, що 14.01.2008 року він сам засівав і ОСОБА_1 взагалі не бачив і
той до них додому в цей день не приходив, а приходив з дружиною 15.01.2008
року і був у них з 12 год. до 12 год. 30
хв.

З показань свідка ОСОБА_9 /а.с. 4
т.2/ доводиться, що ОСОБА_1 він не бачив ні 14.01.2008 року, ні 15.01.2008
року, спиртних напоїв з ним не розпивав.

З показань свідка ОСОБА_15
доводиться, що 14.01.2008 року її чоловік ОСОБА_6 пішов з дому зранку засівати
з кумом, вона пішла з квартири з 10 год. і повернулася о 14 год. В квартирі був
її чоловік, який спав, на столі стояла та ж їжа, яку вона залишила зранку.
ОСОБА_1 з дружиною приходили до них
15.01.2008 року, але вона їх вигнала.

З показань свідка ОСОБА_16 доводиться,
що 14.01.2008 року він ОСОБА_1 взагалі не бачив, той до нього не приходив і
спиртних напоїв з ним не розпивав.

З показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19 /а.с.112 т.1/, ОСОБА_20 /а.с.127-128 т.1/, ОСОБА_21 /а.с. 129-130
т.1/, понятих, доводиться, що при складанні процесуальних документів по даній
справі та при ознайомленні з матеріалами справи ОСОБА_1 не бажав з ними
знайомитися, підписувати їх, кричав, грубо висловлювався на адресу слідчого та
захисника, про що було складено відповідні протоколи і акти про це, де вони розписалися.

Проаналізувавши ці докази, місцевий
суд вказав, що вони узгоджуються з іншими доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні розбою, і їх доповнюють, а
саме:

- з висновку судово-медичної
експертизи №107 від 08.02.2008 року
доводиться, що у потерпілої ОСОБА_3 наявні тілесні ушкодження у виді синців по
зовнішній поверхні нижньої третини правої кисті та на рівні 7-9 ребер зліва по передньо-пахвовій
лінії та забійної рани тім'я зліва, спричинені дією твердих тупих предметів,
могли виникнути при штовханні іншою особою та при ударі об дерев'яний піл та
стіл, відповідають строку 14.01.2008 року, і синці відносяться до легких
тілесних ушкоджень, а забійна рана в тім'я - до легких тілесних ушкоджень з
короткочасним розладом здоров'я /а.с. 97 т.1/;

- з протоколу огляду місця події /а.с.
10-11/ та даних висновку дактилоскопічної експертизи №7 від 04.02.2008 року
доводиться, що виявлені у домі потерпілої ОСОБА_3 та вилучені з одвірка дверей
сліди пальців рук залишені нігтьовими
фалангами великого та середнього пальців правої руки ОСОБА_1 /а.с.87-93/.

Місцевий суд повно, всебічно і
об'єктивно дослідив всі наявні докази по справі у їх сукупності, дав їм належну
юридичну оцінку, критично поставився до доказів, наданих ОСОБА_1 у судовому
засіданні, а також до показань свідків за його клопотанням та свідків-родичів,
про що належно і докладно викладено у вироку.

Порушень вимог процесуального
законодавства, на які посилається ОСОБА_1 у апеляції - право на захист, на
надання доказів по справі, застосування недозволених методів слідства - під час
розгляду справи не встановлено.

Відповідно до висновків амбулаторної
психіатричної експертизи №102 від 11.03.2008 року /а.с. 102-105 т.1/ ОСОБА_1
має легку розумову відсталість із значними поведінковими порушеннями, але це не
позбавляло його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,
застосування примусових засобів медичного характеру йому не показане. При
проведенні цієї експертизи були враховані всі медичні документи стосовно його
попередніх захворювань, про що вказано у акті.

На досудовому і судовому слідстві
ОСОБА_1 був забезпечений захисниками як за його бажанням, так і за призначенням
слідчих і судових органів; у відповідності із законом був ознайомлений з
матеріалами справи та протоколом судового засідання, прослухав аудіо - запис
ходу судового засідання, заперечень не мав, і у визначений термін зауважень на
протокол судового засідання не приніс.

Місцевий суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_1
за ст. 187 ч.3 КК України як розбій, тобто, напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка
зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло.

Призначаючи покарання засудженому, суд
керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання: як
обтяжуючі обставини суд врахував повторність та рецидив злочину, пом'якшуючих
обставин не встановив.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 09 січня 2008 року був засуджений Варвинський райсудом за ст. 122 ч.1
КК України на 3 роки позбавлення волі, покарання не відбував, і у відповідності
із ст. 71 КК України, місцевий суд
приєднав йому покарання за попереднім вироком повністю.

Посилання засудженого ОСОБА_1 у
апеляції на невірне йому призначення остаточного покарання за ст. 71 КК
України, замість ст. 70 КК України, є необґрунтованим і не відповідає вимогам
Закону.

Разом з тим колегія суддів вважає за
можливе при застосуванні ст. 71 КК України, до нового покарання частково
приєднати покарання не відбуте за попереднім вироком.

Керуючись ст. 356, 365-366, 377, 379
КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково, вирок Варвинського
районного суду від 12 червня 2008 року щодо нього змінити.

На підставі ст. 71 КК України, до
покарання, призначеного місцевим судом, частково приєднати покарання за вироком
Варвинського районного суду від 09 січня 2008 року у виді 6 місяців позбавлення
волі, і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді восьми років і 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

В іншій частині цей же вирок залишити
без змін.

Головуючий -

Судді -