Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/202/15-к
Провадження № 1-кп/670/19/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаряОСОБА_2 ,
прокурораОСОБА_3 ,
обвинуваченого захисника потерпілої представника потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт №0000285, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одружений, не судимий, пенсіонер, не працює, обвинувачується за ст. 128 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
24 жовтня 2014 року близько 10.00 години ОСОБА_4 на подвір`ї свого домоволодіння АДРЕСА_1 , під час суперечки потерпілої з його дружиною, на грунті неприязних відносин, не маючи намірів спричиняти їй тілесні ушкодження і не передбачивши, що це може спричинити небезпечні для здоров`я наслідки, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхнув її двома руками в область тулуба. Через злочинну недбалість ОСОБА_4 ОСОБА_6 на засніженому покритті подвір`я впала і внаслідок удару об бетонне покриття землі отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді закритого медіального перелому шийки лівого стегна із зміщенням.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав частково. Підтвердив, що дійсно 24.10.2014 року зранку прийшла на його подвір`я сусідка і стала сваритись з дружиною. Відштовхнула дружину, яка вдарилась до автомобіля. Він її відштовхнув двома руками, щоб не розпускала язик і руки. ОСОБА_6 стояла до нього боком, нижче нього, оскільки подвір`я покате. Вона відійшла на 3-5 м, послизнулась і впала сама, її підняли і повели. Визнав частково шкоду згідно представлених потерпілою чеків, які підтверджують лікування останньої. Ходив вибачатись до неї, але його вигнали. Жінка пропонувала кошти в лікарні потерпілій, але та відмовилась.

Крім часткового визнання вини, винуватість обвинуваченого підтверджується дослідженими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що 24 жовтня 2014 року чула плач на подвір`ї обвинуваченого. Прийшла його невістка і запросила її. Вона прийшла і жінка обвинуваченого накинулась на неї. ОСОБА_4 обзивав її. Говорив, що він віруюча людина, а то б забив потерпілу. Штовхнув її і вона задом відійшла 3 метри і від поштовху впала. Вдарилась об асфальт (снігу не було) і поламала ліве стегно. Просить відшкодувати шкоду, пов`язану з її лікуванням, і більше претензій до ОСОБА_4 не має. На невістку ОСОБА_4 вона нічого не наговорювала.

Свідок ОСОБА_8 показала, що прийшла 24.10.2014 року на її подвір`я потерпіла. Стала її обзивати без причини, сунула в груди кулаком і вона вдарилась до автобуса, що стояв на подвір`ї. Вона і чоловік її являються інвалідами 2 групи. ОСОБА_4 взяв за плечі ОСОБА_6 і відштовхнув. Вона послизнулась і впала. Асфальт на дворі в той час був покритий сніжком. Впала потерпіла на відстані 5 м від автомобіля на асфальт.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що зранку 24.10.2014 року вона підійшла до воріт потерпілої і сварилась на неї через те, що та розпускає плітки, які стосуються її та членів сім`ї цього свідка. На подвір`я до ОСОБА_4 вона потерпілу не запрошувала, але та прийшла в період з 8.00 до 10.00 год., і вона, перебуваючи в підвалі, чула сварку між свекрухою та потерпілою. Коли вийшла з підвалу, то побачила, що ОСОБА_6 лежить на землі ногами до гаража і головою до веранди. Вона і донька вивели потерпілу і на вулиці її забрав чоловік. Знає зі слів, що обвинувачений ходив вибачатись перед потерпілою, а його дружина в лікарні пропонувала потерпілій гроші.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що збирав горіхи, його покликали і він від будинку обвинуваченого на плечах доніс додому свою жінку ОСОБА_6 .. Вона скаржилась на біль в нозі, не могла ходити і не хотіла їхати в лікарню, але через 6 днів викликали швидку і вона лікувалась там 1 місяць. Викликали з Росії м. Оренбург доньку, тому що дружина потребувала стороннього догляду. Йому вона говорила, що ОСОБА_4 двома руками сунув дружину і вона від падіння поламала ногу. Через хворе серце лікарі не одразу провели хірургічну операцію на нозі дружини.

Із аналізу досліджених доказів слідує, що 24.10.2014 року близько 10.00 год. на подвір`я ОСОБА_4 з метою з`ясування стосунків з його дружиною ОСОБА_8 увійшла ОСОБА_6 .. Під час сварки вона штовхнула його дружину. До неї підійшов ОСОБА_11 , взяв її за плечі і відштовхнув. Заасфальтоване подвір`я було покрито сніжком. Потерпіла від поштовху задом відходила на покатому подвір`ї, послизнулась і впала. Сама не змогла встати і її підняла і вивела з подвір`я невістка обвинуваченого.

Згідно допиту в суді і висновку експерта № 296 потерпілій спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді закритого медіального перелому шийки лівого стегна із зміщенням. Воно могло утворитись за обставин, вказаних у постанові слідчим, та за обставин, вказаних потерпілою під час проведення слідчого експерименту (висновок експерта №37).

Показання потерпілої підтверджено слідчим експериментом за участю обвинуваченого (а.п. 39-40). Він показує, що двома руками штовхав потерпілу, стоячи вище неї, і вона відійшла близько 5 метрів і впала лівою стороною тулубу, головою в напрямку воріт.

Аналізуючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 в необережному спричиненні середнього ступеня тілесних ушкоджень ОСОБА_6 24.10.2014 року о 10.00 год. в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 . Обвинувачений бачив перед собою тучну жінку, яка стояла на ухилі, на снігу перед ним. Він знаходився вище неї. Знав, що його подвір`я вкрите асфальтом. Шар снігу на асфальті був невеликий. Штовхаючи її, приклав зусилля обох рук в той момент, коли остання пасивно стояла. Передбачав, що до поштовху додасться сила інерції важкого тіла потерпілої під ухил в її сторону, і відходити вона буде задом і боком по слизькому снігу. Діяв, виходячи із виниклих неприязних відносин, пов`язаних із образою його дружини. Тому, не маючи намірів спричиняти їй тілесні ушкодження як людина віруюча, він не передбачав, що поштовх може спричинити небезпечні для здоров`я потерпілої наслідки, хоча повинен був і міг їх передбачити, штовхаючи на снігу тучну 76 річну жінку під ухил.

Проаналізувавши всі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає доведеним, що викладене в обвинуваченні діяння мало місце і містить склад злочину, передбачений ст. 128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, спричинене ОСОБА_6 .. Від сили поштовху і інерції вона могла і послизнутись, але ця обставина не впливає на кваліфікацію діяння, вчиненого обвинуваченим, тому дії його вірно кваліфіковані за вказаною обвинуваченнням статтею.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 128 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, судом приймаються до уваги вимоги ст.ст. 56, 57, 61 КК України, якими заборонено до осіб пенсійного віку та інвалідів 2 групи застосовувати громадські роботи, обмеження волі, а до осіб пенсійного віку виправні роботи. Відповідно до ст. 74 ч.1 КК України звільнення засудженого від покарання може застосовуватись тільки судом у випадках, передбачених цим кодексом.

Як випливає із п.8 Постанови ПВС України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання. За наведених обставин і відсутністю клопотань сторін про закриття провадження у справі, ОСОБА_4 слід звільнити від призначення покарання.

У відповідності до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Потерпілою заявлено про відшкодування майнової шкоди 7580,42 грн.. Вона підтверджує шкоду чеками про купівлю ліків і супутніх медичних препаратів, а також вартістю авіа білетів - 3638 грн., кошти на які витрачені на переліт доньки з м. Оренбург (Росія) до неї з метою її догляду.

ЇЇ вимога підлягає частковому задоволенню. Відповідач визнав вимогу позивачки на суму 3942 грн. відповідно до представлених нею чеків на закупівлю ліків і ця вимога в силу ст.128 ч.5 КПК України та ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню та приймається судом.

Відповідач не визнає позовні вимоги на 3638 грн. про стягнення вартості авіабілетів за маршрутом Оренбург-Москва-Київ, на які витрачено кошти сином потерпілої на поїздку доньки потерпілої до неї на Україну. Згідно ч.1 статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому. Суд відмовляє у стягненні цих витрат, оскільки позивачка не довела, що витрати понесла вона.

Згідно ксерокопій бронювання білету і переводу коштів витрати за купівлю білетів несе ОСОБА_12 . Представлені суду документ про бронювання електронного авіабілету та витяг з особистого рахунку ОСОБА_12 є недопустими доказами в силу ст. 59 ЦПК України, оскільки вони не засвідчені підписом посадових осіб та печаткою юридичної особи, чи в інший спосіб. Також судом не можуть прийматись свідчення ОСОБА_10 про повернення коштів за переліт дітям, оскільки в силу ст. 208 ч.1 п.3 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиняються у письмовій формі.

Розглдядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, судом враховуються роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зокрема, п. 3 вказаної Постанови зазначає: Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначає Постанова Пленуму в п.9 та ч.3ст.23 ЦК України, є: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи вищевикладене, по кримінальному провадженню доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, і внаслідок його дій ОСОБА_6 завдано моральні та фізичні страждання, порушено нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми, в сім`ї. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 30 000 гривень підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 3 000 гривень. Судом враховується тривалість лікування потерпілої від наслідків травми. Вона лікувалась з 29.10.2014 року по 21.11.2014 року стаціонарно з діагнозом медіальний перелом шийки лівого стегна зі зміщенням і до цього часу обмежена в пересуванні. Це позбавляє її можливості обходити своє селянське господарство. Вона продовжує нести страждання, пов`язані з фізичним болем від травми. Змушена була викликати через лікування дітей.

Зменшуючи розмір заявлених вимог, суд бере до уваги причини виникнення конфлікту, ініціатором якого явилась потерпіла. Вона самовільно зайшла на господарство обвинуваченого, застосовувала там фізичну силу до дружини ОСОБА_11 , обзивала її, цим фактично спровокувала відносно себе дії господаря. Зменшуючи розмір шкоди, суд також виходить із вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, яка вказує, що моральна шкода відшкодовується особою за наявності її вини. В даному випадку форма вини ОСОБА_11 , пов`язана із спричиненням моральної шкоди, є необережною.

Запобіжний захід не обрано, про витрати по справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та звільнити від покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3942 (три тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 42 копійки майнової та 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Хмельницької області через Віньковецький районний суд Хмельницької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя ОСОБА_1