Справа № 626/1791/14-к
Провадження № 1-кп/626/8/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю прокурорів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

при секретарях: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження №0000447 за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого різноробочим в ТОВ "Агрофірмі Пісчанська", не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого Красноградським районним судом Харківської області: 24.11.2006 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75,104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, 13.11.2007 року за ч.3 ст. 185 КК України до 03 років 03 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 14 червня 2014 року близько 01-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час конфлікту з ОСОБА_9 , який раптово виник на грунті неприязних відносин, внаслідок своєї злочинної недбалості, яка виразилась у тому, що ОСОБА_6 не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, а саме смерті потерпілого ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг їх передбачати, наніс потерпілому удар правою рукою в грудну клітину, а після того як потерпілий впав два удари правою ногою в ділянку живота. Відповідно висновку судово-медичної експертизи від 29.07.2014 року №276 КРт, у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом 10,11,12 ребер справа, тупа травма живота з розривом сальника, брижи кишечника, крововилив в черевну порожнину, обмежена ділянку розтрощування правої долі печінки, синці на животі. Синці належать до легких тілесних ушкоджень, переломи ребер до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, розрив брижи кишечника є тяжким тілесним ушкодженням, від яких ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 02-ї години.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність.

В судовому засіданні обвинувачений фактично визнав себе винним у вчиненні сформульованого вище судом обвинувачення за ч. 1 ст.119 КК України.

ОСОБА_6 в суді пояснив про те, що він перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 та має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однієї родиною з ними проживав ОСОБА_9 13.06.2014 року його дружина була в м.Харків. Він після 21-ї години повернувся додому і зателефонував ОСОБА_12 , щоб домовитися про хрестини дитини. Коли прийшов ОСОБА_13 , разом вживали спиртні напої, а дочка і дружина спали в іншій кімнаті. За закускою пішов до холодильника, який знаходився в кімнаті тестя. ОСОБА_9 був нетверезий, лежав на дивані і почав лаятися, коли дізнався, що прийшов ОСОБА_14 . Після цього підвівся і несподівано почав бити його в обличчя. Він намагався закриватися, а потім відштовхнув ОСОБА_9 і останній впав на диван та зсунувся на підлогу, ще декілька разів ударив його ногою по тулубу. Через декілька хвилин потерпілий підвівся, сів та почав скручувати собі цигарку, на цьому конфлікт припинився і він пішов до іншої кімнати. Він запропонував ОСОБА_15 лягати спати або іти додому, а сам пішов відпочивати до спальні. Вночі прокинувся від стогону ОСОБА_9 та приніс води, побачив його на підлозі. Він не помітив дихання потерпілого, тому почав робити штучне дихання і масаж серце, розбудив дружину, яка викликала швидку допомогу. Коли з"ясувалося, що ОСОБА_9 помер зателефонували в міліцію, він дізнався, що смерть настала від травм. За життя потерпілий зловживав алкоголем, у нього була біла гарячка, часті напади з втратою свідомості, але він не лікувався. Раніше між ними сварок і конфліктів не було, незважаючи на те, що померлий випивав і не працював. Нетверезий ОСОБА_9 ударив його в обличчя, від чого утворилися розсічення і гематоми. Він не мав наміру завдати шкоди його життю і здоров"ю, а лише захищаючись ударив в груди, а потім декілька разів ногою по тулубу. Він щиро розкаюється у скоєному. Просить суд суворо його не карати та не позбавляти волі, оскільки він єдиний годувальник дружини і малолітньої доньки.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.121 КК України на ч. 1 ст.119 КК України за ознаками вбивства особи, вчиненого через необережність внаслідок злочинної недбалості, оскільки ОСОБА_6 не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Зазначене підтверджується зібраними доказами в їх сукупності, які досліджені у ході судового розгляду:

-висновком експерта №221-КР/14 в якому вказано, що у ОСОБА_6 виявлені ссадна на нижній повіці лівого ока, яке утворилося від прямої травматичної дії тупого твердого предмета по механізму удар-тертя, можливо в строк і способом вказаним ОСОБА_6 . За ступенем тяжкості тілесні ушкодження належать до категорії легких (т.1 к.п. арк.23-24) .

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 18.06.2014 року під час якого обвинувачений пояснив про події, що мали місце 13-14 червня 2014 року (т.1 к.п. арк.163-181).

-висновком експерта №135-КРт/14 з якого вбачається, що у ОСОБА_9 виявлені такі тілесні ушкодження: голови- синці,ссадна, забійні рани волосистої частини голови і обличчя; грудниої клітини- тупа травма грудної клітини, переломи правих 5,6,7,8,9,10,11,12 ребер, лівих 3,4,5,6 ребер по декільком анатомічних лініях; живота-тупа травма живота з розривом сальника, брижи кишечника з кровововиливом в черевну порожнину, обмежена ділянка розтрощування правої долі печінки, синці на животі; кінцівок - ссадна і синці кінцівок.Смерть ОСОБА_9 настала в результаті гострої крововтрати , внаслідок тупої травми живота з розривом брижи кишечника (т.2 к.п. арк.69-72).

-висновком експерта №276-КРт/14 де зокрема зазначено, розрив брижи кишечника утворився від прямої травматичної дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею, за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг перебувати як вертикально так і горизонтально та був звернений до нападника переважно передньою поверхнею тіла. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг самостійно ходити, кликати на допомогу. Після травми живота він міг жити деякий проміжок часу. При дослідженні крові і сечі ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт, його кількість відносно живих осіб відповідає сильному алкогольному сп"янінню. При наданні своєчасної медичної допомоги ОСОБА_9 після отриманих травм наслідки могли бути сприятливими (т.2 к.п. арк.73-76).

-висновком експерта№64-КР/15 де вказано, що розрив брижи кишечника ОСОБА_9 утворився від прямої травматичної дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею і міг утворитися від першого прямого удару долонею ОСОБА_6 в область сонячного сплетіння ОСОБА_9 , від ударної дії ногою в бік могли утворитися переломи ребер.

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що обвинувачений ввечері 13.06.2014 року по телефону запросив його поговорити про хрестини. Він пішов до будинку ОСОБА_9 вже нетверезий та взяв з собою пляшку горілки. Спільно з ОСОБА_6 випили по 2 чарки алкоголю, спілкувалися. Коли ОСОБА_17 пішов відпочивати, він залишався в будинку. Через деякий час зайшов в кімнату ОСОБА_9 , щоб запропонувати випити, але він лежав на підлозі. Йому здалося, що ОСОБА_9 не дихає, тому покликав ОСОБА_6 . Обвинувачений робив штучне дихання і масаж серця. В будинку знаходився до приїзду швидкої допомоги. Раніше він пив горілку з померлим, який дуже зловживав спиртними напоями, тому часто падав і його приводили додому.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 пояснив, що він проживає по сусідству. До нього ввечері 13.06.2014 року прийшов ОСОБА_9 та допомагав прибирати сміття до 20-ї години. Після чого повечеряли, випили горілки і ОСОБА_9 пішов. Він довго залишався на подвір"ї, тому після 23-ї години почув шум з будинку померлого. Йому відомо, що його покійний сусід зловживав алкоголем, постійної роботи не мав, в нетверезому стані міг спровокувати конфлікт. Він проживав разом з дочкою, зятем і онучкою. ОСОБА_6 може охарактеризувати як людину, що багато працює, він ні з ким не сварився. Між ним і покійним конфліктів не було, ОСОБА_9 на свого зятя ніколи не скаржився.

Свідок ОСОБА_19 в суді пояснила, що ОСОБА_9 був її сусід. Він 13.06.2014 року допомагав по господарству, ввечері випив горілку та пішов. Вночі з його будинку було чути шум, зранку дізналася про смерть ОСОБА_9 . Їй відомо, що померлий постійно вживав спиртні напої, часто п"яний падав, але він їй не скаржився на конфлікти з ОСОБА_6 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що потерпілий був її кумом. Ввечері 13.06.2014 року сину ОСОБА_21 подзвонив ОСОБА_22 та запросив в гості, щоб обговорити хрестини. Померлого ОСОБА_9 може охарактеризувати як людину, що багато вживала алкогольних напоїв, була конфліктна, крім того він хворів на епілепсію і часто падав, зазнавав ушкоджень. З ОСОБА_6 вони проживали однією родиною і не сварилися.

Допитана як свідок ОСОБА_23 підтвердила, що у неї є дача в с.Мартинівка Красноградського району. 14.06.2014 року вона від ОСОБА_6 дізналася про смерть ОСОБА_9 Померлого може характеризувати як чоловіка, що зловживав спиртним, нетверезий він лаявся. ОСОБА_6 вона п"яним не бачила, він багато працював та допомагав людям.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що зранку 14.06.2014 року сестра повідомила про смерть батька. Вона проживала окремо і востаннє була за три дні до смерті батька. Їй відомо, що ОСОБА_25 разом з батьком пив самогон ввечері 13.06.2014 року. Крім того, перед смертю ОСОБА_9 працював у сусідів і вони давали йому горілку. Коли він повертався додому, то падав на дорозі, збив лоба. Він ліг спати, коли до нього прийшов п"яний ОСОБА_25 . Зі слів сестри їй відомо, що батько його виганяв з будинку. У покійного батька і ОСОБА_6 були нормальні стосунки, вони не сварилися і не билися

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що дочка зателефонувала 14.06.2014 року і сказала про смерть ОСОБА_9 . Через деякий час вона прийшла з с.Вознесенське Красноградського району в с.Мартинівка і біля будинку побачила швидку допомогу. Також були присутні її доньки ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та інші люди. Вона дізналася, що 13.06.2014 року покійний працював у сусідів і там пив горілку, також він випивав з ОСОБА_25 . Її чоловік зловживав спиртними напоями, тому вона проживає окремо від нього. Разом з ним мешкала дочка з родиною, конфліктів між покійним і ОСОБА_22 не було. Після запоїв у ОСОБА_9 часто були напади епілепсії, він падав, тому завжди був побитий.

Допитана як свідок ОСОБА_10 підтвердила, що померлий її батько, разом з ОСОБА_6 вони виховують спільну дитину. ОСОБА_9 повернувся 13.06.2014 року близько 21-ї години дуже нетверезим, у нього був збитий лоб, вона з ним не спілкувалася. ОСОБА_6 вдома не було і вона рано лягла спати разом з дочкою. Вночі годувала дитину і поруч вже відпочивав її чоловік. Коли вона прокинулася, в кімнаті її батька горіло світло, він лежав на підлозі, а ОСОБА_6 робив йому штучне дихання. Потім приїхала швидка допомога, прийшли мати, бабуся і сестра. Постійно її батько не працював, багато пив горілку та часто падав, але про свої пошкодження не пам"ятав. До нього в гості приходив ОСОБА_25 , вони разом вживали горілку, а потім сварилися як п"яні люди. Між ОСОБА_6 і покійним конфліктів не було, вони всі разом проживали однією родиною.

ОСОБА_29 пояснив, що він працює судово-медичним експертом і проводив експертизи ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Смерть потерпілого настала від внутрішньої кровотечі, що виникла від одного удару в живіт, крім того всі його органи були ушкоджені внаслідок зловживання алкоголем. Не можна виключати, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 виникли і від падіння. Крім того, на час смерті, він перебував в стані тяжкого алкогольного сп"яніння і своєчасно не попросив про допомогу. В разі надання ОСОБА_9 медичної допомоги йому можна було врятувати життя.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що вину обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового розслідування за ч.2 ст.121 КК України не доведено, оскільки як передбачено п.п. 10, 15, 19 ч. 1 ст.7 КПК України, вимог ст.ст.17,22,26 КПК України органи досудового розслідування, представники державного обвинувачення повинні довести вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується даній особі. Дії ОСОБА_6 кваліфіковано не правильно, як умисне тяжку тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації на ч.1 ст.119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування та державним обвинуваченням не доведено обставини, що ОСОБА_6 діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 завдав йому один удар правою рукою в грудну клітину, а коли потерпілий упав два удари правою ногою в ділянку живота і тим спричинив тяжкі тілесні ушкодження від яких потерпілий помер.

Показання обвинуваченого, як в ході досудового слідства, зокрема під час огляду місця події 14.06.2014 року, проведення слідчого експерименту 18.06.2014 року, так і в ході розгляду справи в судовому засіданні, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення є послідовними і узгодженими.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 21.04.2015 року №64-КРт/15 при дослідженні встановлено, що розрив брижи кишечника ОСОБА_9 утворився від прямої травматичної дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею і міг утворитися від першого прямого удару долонею ОСОБА_6 в область сонячного сплетіння ОСОБА_9 , від ударної дії ногою в бік могли утворитися переломи ребер. Даний висновок підтверджує показання ОСОБА_6 про те, що, коли він захищаючись від ударів ОСОБА_9 йому в обличчя намагався закриватися, а потім відштовхнув його рукою в живіт, останній впав на диван та зсунувся на підлогу, після чого обвинувачений декілька разів ударив його ногою по тулубу. Потім ОСОБА_9 підвівся з підлоги, сів і почав скручувати для себе цигарку.

Як встановлено висновком експерта №221-КР/14 від 14.06.2014 року, у ОСОБА_6 виявлені ссадна на нижній повіці лівого ока, яке утворилося від прямої травматичної дії тупого твердого предмета по механізму удар-тертя, можливо в срок і способом вказаним ОСОБА_6 . За ступенем тяжкості тілесні ушкодження належать до категорії легких.

Яких-небудь об`єктивних даних, спростовуючи показання обвинуваченого, що він діючи з прямим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 завдав йому один удар правою рукою в грудну клітину, а коли потерпілий упав два удари правою ногою в ділянку живота і тим спричинив тяжкі тілесні ушкодження від яких потерпілий помер, в ході судового розгляду кримінального провадження не здобуто.

Згідно основних засад кримінального провадження, передбачених п.п. 10, 15 КПК України та ст.ст. 17, 22 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на користь такої особи, і кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення своїх правових позицій, прав, свобод, законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

На думку суду, стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 діяв з прямим умислом, спрямованим на спричинення ОСОБА_30 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Обвинувачений пояснив, що під час конфлікту з ОСОБА_9 , який раптово виник на грунті неприязних відносин, внаслідок своєї злочинної недбалості, яка виразилась у тому, що він не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, а саме смерті потерпілого ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг їх передбачати, наніс потерпілому удар правою рукою в грудну клітину, а після того як потерпілий впав два удари правою ногою в ділянку живота.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 стороною обвинувачення не спростовані, а докази, на які посилається сторона обвинувачення, як на такі, що підтверджують його винність в скоєнні кримінального правопорушення за обставин, вказаних в обвинувальному акті, є непрямими.

Допитані в ході судового розгляду сусіди, родичі потерпілого та обвинуваченого, свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердили, що між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 були нормальні родинні стосунки і їм не було відомо, що між ними виникали сварки та конфлікти. ОСОБА_9 допитані свідки охарактеризували як особу, що за життя зловживала спиртними напоями і в нетверезому стані міг виявити агресію.

З письмової заяви потерпілої ОСОБА_31 , матері померлого ОСОБА_9 , встановлено, що ніколи у обвинуваченого і її сина не було конфліктів, були нормальні відносини.

З контексту п. 22 Постанови Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року "Про судову практику в правах про злочини проти життя та здоров`я особи" слідує, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для застосування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, поведінку і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

З пункту 26 вищезазначеної постанови слідує, що у випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відведення (злочинна самовпевненість) або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати, як убивство через необережність і заподіяння необережного тяжкого чи середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст.128 КК України.

В свою чергу, у відповідності до ч.3 ст.25 КК України, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків (дії або бездіяльність), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Суд вважає, що в даному випадку мала місце необережність з боку обвинуваченого у вигляді злочинної недбалості, ОСОБА_6 міг передбачити можливість настання суспільно небезпечного наслідку своїх дій у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_9 .

За таких обставин, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст.121 КК України на ч. 1 ст.119 КК України за ознаками вбивства особи, вчиненого через необережність внаслідок злочинної недбалості, оскільки обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча був повинен і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, суд враховує, що умислом ОСОБА_6 не охоплювалося заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а щодо смерті потерпілого в його діях вбачається необережна вина.

Таким чином, вказані докази, які були судом належним чином перевірені та оцінені у сукупності, повністю підтверджують вину ОСОБА_6 у вчинені вбивства через необережність.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.1 ст.119 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує те, що він визнав вину та щиро розкаявся. Обвинувачений був засуджений в неповнолітньому віці відразу після смерті матері. Він умовно-достроково звільнився 04.08.2009 року, працевлаштувався, створив родину. За місцем проживання Мартинівською сільською радою Красноградського району обвинувачений характеризується позитивно. ОСОБА_6 працює в ТОВ Агрофірма Пісчанська, він характеризується як врівноважений, спокійний і добросовісний працівник. В колективі не конфліктний, зауважень від керівництва по роботі не має.

Суд приймає до уваги позицію потерпілої ОСОБА_31 , яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має і просить не позбавляти його волі, оскільки на його утриманні перебуває ОСОБА_10 , яка доглядає ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_4 , і в разі ув"язнення ОСОБА_6 вони не матимуть коштів для існування.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд відповідно до ст.66 КК України вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому злочині, сприяв його розкриттю.

На підставі ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів.

Виходячи з положень ст.65 КК України, враховуючи конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, особу винного, який повністю визнав свою вину у вчиненні вбивства через необережність, активно сприяв його розкриттю, однак злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, який потягнув незворотні наслідки, суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбвлення волі в максимальному розмірі, передбаченому ст.119 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує тяжкість вчиненого, обставини, які пом"якшують покарання, приймає до уваги і особу померлого ОСОБА_9 . Суд звертає увагу на позицію потерпілої ОСОБА_31 , яка просить не позбавляти обвинуваченого волі і не має до нього претензій, конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце роботи, позитивно характеризується, єдиний годувальник дружини і малолітньої дочки, має бабусю похилого віку. Вказані обставини пом`якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого, тому суд вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, поклавши на ОСОБА_6 обов`язок передбачений п. 2 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-371,373-374 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та з покладенням відповідно до п.2 ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - домашній арешт.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .