Справа № 335/8874/13-к 1-кп/335/358/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Шляніній А.О., за участю прокурора Сердюк Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2013 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи автобусом «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи міське пасажирське перевезення за маршрутом № 80, рухався по проїжджій частині пр. Леніна в м. Запоріжжі, з боку вул. Сталеварів в напрямку вул. Миру, зі швидкістю не менше 90 км/год. що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. В салоні автобуса « VOLKSWAGEN LT 35» перебувало десять пасажирів.В цей же час в попутному автобусу « VOLKSWAGEN LT 35» напрямку, попереду нього рухався автобус « VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, в салоні якого перебувало п'ять пасажирів і який також здійснював міське пасажирське перевезення за маршрутом № 4. Перед перехрестям пр. Леніна з вул. Панфіловців в м. Запоріжжі, водій автобуса «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, виконуючи вимогу червоного сигналу світлофора, зупинив автобус в середній смузі для руху в напрямку вул. Миру м.Запоріжжя. В цей же час, по пішохідному переходу, на зелене світло світлофора, справа наліво по ходу руху транспортних засобів проїжджу частину перетинав пішохід ОСОБА_3 Під час руху, в районі перехрестя пр. Леніна з вул. Панфіловців в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1, ігноруючи вимогу червоного сигналу світлофора, маючи об'єктивну можливість своєчасно виявити перешкоду у вигляді нерухомого автобусу « VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який стояв в середній смузі для руху в напрямку вул. Миру, та маючи при цьому технічну можливість уникнути зіткнення, відповідних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. В результаті вказаного зіткнення автобус «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 8.7.3 е, 12.3, 12.4. 12.9 6) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:

п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

- п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди»;

- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год»;

- п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7»

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, а саме згідно висновку судово-медичної експертизи № 1870 від 02.08.2013 р. переломи 5,6 ребер зліва по пахвовій лінії у ОСОБА_3, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості та виникли в умовах вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілими від кримінального правопорушення є також пасажири автобусу «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, та пояснив, що 18 червня 2013 року, приблизно о 20 годині 35 хвилин, він керуючи автобусом «VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював міське пасажирське перевезення за маршрутом № 80, рухався по проїжджій частині пр. Леніна в м. Запоріжжі, з боку вул. Сталеварів в напрямку вул. Миру, проігнорував червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з іншим маршрутним автобусом, який зупинився на перехресті, внаслідок зіткнення автобус виїхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 18.06.2013 року приблизно о 20 год.35 хв. під час перетинання ним пішохідного переходу по вул. Миру в м.Запоріжжя, на нього скоїв наїзд автобус, від чого він отримав тілесні ушкодження як середнього ступеня тяжкості так і легкі тілесні ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснили, що 18.06.2013 року вони в якості пасажирів автобусу «VOLKSWAGEN LT 35», за маршрутом № 80, в районі перехрестя пр. Леніна з вул. Панфіловців в м. Запоріжжі потрапили в ДТП, внаслідок якої отримали тілесні ушкодження.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред'явленого йому обвинувачення.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Своїми діями ОСОБА_1, вчинив злочин передбачений, ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений визнав свою вину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання та роботи позитивно. Обвинувачений ОСОБА_15 неодружений, проживає з матір"ю, яка є інвалідом 2 групи від загального захворювання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває.

Суд, приймаючи до уваги наявність вищеназваних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід обрати йому покарання, передбачене санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності - у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України та покладенням на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати без їх дозволу за територію України.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд враховує наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, кількість потерпілих від його неправомірних дій, а також те, що раніше ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, суд вважає за необхідне призначити основне покарання з додатковим покаранням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_6 суд керується нормами ст.ст.1167, 1172, 1187, 1201 ЦК України.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Крім того, ст. 1172 ЦК України передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх (службових) обов'язків.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України. При цьому, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе підприємство, установа, організація, з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи цивільні позови потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_6 пред'явлені до ТОВ „ОСОБА_16 в ньому вони просили стягнути з відповідача ТОВ „Вега Авто" на їх користь моральну шкоду у відповідних розмірах: ОСОБА_7 - 15 000 грн., ОСОБА_14 - 10 000 грн., ОСОБА_6 - 15 000 грн.

По справі ніким не оспорюється, що засуджений перебував в трудових відносинах з цивільним відповідачем - ТОВ „Вега Авто" на час ДТП керував джерелом підвищеної небезпеки - автобусом « VOLKSWAGEN LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Представник ТОВ „Вега Авто" частково заперечує проти задоволення позовних вимог в ч ТОВ „Вега Авто" на теперішній час позбавлене ліцензії, іншими видами діяльності не займається.

Виходячи з зазначених вище вимог законодавства України про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки та дослідивши та оцінивши надані потерпілими ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_6 докази щодо характеру та розміру заподіяної їм злочином моральної шкоди, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених потерпілими цивільних позовів, шляхом стягнення з ТОВ „Вега Авто" на користь ОСОБА_7 - 5000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_14 - 5000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 - 5000 грн. моральної шкоди

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій - ОСОБА_7 суд враховує характер протиправних дій відповідача, його ставлення до вчиненого, ступінь вини, глибину фізичних і моральних страждань потерпілої - ОСОБА_7 яка в момент отримання нею тілесних ушкоджень зазнала фізичного болю, на протязі 16 днів перебувала на стаціонарному лікуванні, що негативно вплинуло на стан її здоров"я, вимушена була змінити звичний спосіб свого життя, втратила душевний покой та рівновагу, враховуючи обсяг вимушених психічних навантажень, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_7 в 5 000 грн.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій - ОСОБА_14 суд враховує характер протиправних дій відповідача, його ставлення до вчиненого, ступінь вини, глибину фізичних і моральних страждань потерпілої - ОСОБА_14, яка в момент отримання нею тілесних ушкоджень зазнала фізичного болю, що негативно вплинуло на стан її здоров"я, на протязі 8 днів перебувала на стаціонарному лікуванні, вимушена була змінити звичний спосіб свого життя, втратила душевний покой та рівновагу, враховуючи обсяг вимушених психічних навантажень, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_14 в 5 000 грн.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій - ОСОБА_6 суд враховує характер протиправних дій відповідача, його ставлення до вчиненого, ступінь вини, глибину фізичних і моральних страждань потерпілої - ОСОБА_6, яка в момент отримання нею численних тілесних ушкоджень зазнала фізичного болю, внаслідок струсу мозку загострилася гіпертонічна хвороба, посилилися головні болі, погіршився сон, що негативно вплинуло на стан її здоров"я, на протязі 17 днів перебувала на стаціонарному лікуванні, вимушена була змінити звичний спосіб свого життя, втратила душевний покой та рівновагу, враховуючи обсяг вимушених психічних навантажень, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в 10 000 грн.

Твердження ж представника цивільного відповідача ТОВ „Вега Авто" про те, що у ТОВ „Вега Авто" анульована ліцензія на вид перевезень „внутрішні перевезення пасажирів автобусами" не спростовують доводів потерпілих та обґрунтованість їх позовних вимог.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 в силу ст.128 КПК України слід залишити без

розгляду, оскільки позов був поданий через канцелярію суду 24.10.2013 року після початку судового розгляду даного кримінального провадження, що не позбавляє потерпілого на підставі ч. 7 ст.128 КПК України звернутися до суду в порядку Цивільного Процесуального Кодексу України.

Цивільний позов прокурора в інтересах КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 на суму у розмірі 3196 грн.78 коп. на підставі ст. 1206 ЦК України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 286 ч. 1 КК України і призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами - 1 (один) рік.

У відповідності зі ст.ст.75, 76 КК України, ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього такі обов'язки: повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; не виїжджати без їх дозволу за територію України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ТОВ „ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ „Вега Авто" на користь ОСОБА_7 моральну шкоду - 5 000 (п"ять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ТОВ „ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ „Вега Авто" на користь ОСОБА_14 моральну шкоду - 5 000 (п"ять тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ТОВ „ОСОБА_17 відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ „Вега Авто" на користь ОСОБА_6 моральну шкоду - 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КУ „Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя" суму витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 3196 (три тисячі сто дев"яносто шість) грн.78 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Н.І. Рибалко