Справа № 206/4577/2012
Провадження №11/772/781/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Доповідач : Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

03 жовтня 2013 року

Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах

апеляційного суду
Вінницької області

в
складі:

головуючого:
Бурденюка С.І.

суддів :
Ващук В .П ., Рибчинського В.П.

з участю прокурора:
Миколайчука Д.Г.

засудженої
ОСОБА_1

представника потерпілого- адвоката
ОСОБА_2

потерпілого
ОСОБА_3

розглянула «3» жовтня 2013 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці кримінальну справу за
апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок
Вінницького міського суду Вінницької
області від 17.05.2013 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженку м. Вінниці, українку,
громадянку України,

мешканку АДРЕСА_1,

раніше не судиму,

визнано винуватою за ч. 1 ст. 122, ч. 2
ст. 296 КК України та засуджено за ч. 1 ст.
122 КК України до 2-х років позбавлення
волі, за ч. 2 ст. 296 КК України до 3-х років
позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначено ОСОБА_1
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнена від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо вона
протягом одного року шести місяців
іспитового строку не вчинить нового
злочину.

Вирішено долю речового доказу.

Як встановлено вироком, ОСОБА_1 04.01.2012
року приблизно о 04.30 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння разом зі
своєю знайомою ОСОБА_4 та
невстановленими слідством особами,
знаходилась на тролейбусній зупинці
«вул. Грибоєдова» по вул. Київській в м.
Вінниці, навпроти буд. №49 по вул..
Київській, де побачила раніше
незнайомих їй ОСОБА_3., ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Після того, як ОСОБА_1, грубо порушуючи
громадський порядок, з мотивів явної
неповаги до суспільства, умисно,
безпідставно, з хуліганських
спонукань, почала виражатись в адресу
ОСОБА_3. нецензурною лайкою , після чого
невстановлений слідством хлопець, який
був з ОСОБА_1 безпідставно з
хуліганських спонукань, відштовхнув
руками ОСОБА_3., від чого він впав.
Намагаючись піднятись, ОСОБА_3
перебував в положенні на колінах,
зіпершись руками на площадку, і в цей
момент ОСОБА_1, грубо порушуючи
громадський порядок, з мотивів явної
неповаги до суспільства, з
хуліганських спонукань, умисно нанесла
ОСОБА_3 удар ногою, взутою в на
півчобіток в область обличчя,
спричинивши тим самим потерпілому
ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього
ступеня тяжкості.

Крім того, ОСОБА_1 04.01.2012 року близько
04.30 год., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та знаходячись
на тролейбусній зупинці «вул.
Грибоєдова» по вул. Київській в м.
Вінниці навпроти буд. №49 по вул.
Київській, безпідставно, з
хуліганських спонукань, умисно нанесла
ОСОБА_3 удар ногою, взутою в на
півчобіток в обличчя, спричинивши тим
самим потерпілому ОСОБА_3 тілесні
ушкодження. Згідно висновку експерта
ВОБСМЕ №296 від 29.02.12 р., у ОСОБА_3. мали
місце тілесні ушкодження у (без ознак
ураження стовбурної ділянки) з
наявністю геморагічних просякнень
лобно - тімяної області справа, яка
відноситься до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
як таких, що не являлись небезпечними
для життя, але спричинили тривалий
розлад здоров'я , понад 21 вигляді:
закритої черепно-мозкової травми -
забою головного мозку середнього
ступеня …….-Всі вищезазначені тілесні
ушкодження могли утворитись від дії
тупих твердих предметів ,не виключено
-04.01.2012 року . Кількість , характер ,
локалізація та морфологічні
особливості вказаних тілесних
ушкоджень , вказують на неодноразову
травматичну дію тупих предметів з
місцями прикладання сили в ділянці
обличчя та не виключають можливості
їх утворення з місцями прикладання
сили в ділянці обличчя та не виключають
можливості їх утворення внаслідок
контакту з будь-яким тупим предметом з
обмеженою контактуючою поверхнею , в
тому числі - з наданим для дослідження
на півчобітком ,що в свою чергу може
узгоджуватись з обставинами ,на які
посилається в своїх поясненнях ОСОБА_4
(від 24.01.2012 року) та ОСОБА_1 від 01.02.2012
року) ( Т.1 А.С. №№ 98,99 )

У своїй апеляції засуджена ОСОБА_1
ставить питання про скасування вироку
суду на направлення справи на новий
судовий розгляд, під час якого надати
доручення щодо встановлення особи чи
осіб, які могли перебувати на місці
події вночі 4.01.12 року, додатково
допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо
нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень,
надати правову оцінку обставинам
нанесених підсудній тілесних
ушкоджень, призначити додаткові
судово-медичні експертизи, провести
відповідні відтворення обстановки та
обставин подій.

Свої вимоги мотивує тим, що судове
слідство і досудове слідство були
неповними, не об'єктивними. Судом було
надано перевагу одним доказам перед
іншими, при цьому не наведено жодної
аргументації.

Засуджена вказує, що визнавши, що нею
вчинено хуліганство у складі групи
осіб, не прийнято рішення про порушення
кримінальної справи відносно
невстановленої особи та її виділення у
окреме провадження.

Крім того, судом проігноровано і не
оцінено тілесні ушкодження, які мали
місце на тілі підсудної, згідно
висновку СМЕ №448 від 02.04.2012 року.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора Миколайчука Д.Г., який вважає,
що відсутні підстави для задоволення
апеляції засудженої, просив відмовити,
захисника потерпілого ОСОБА_2, який
також просив відмовити в задоволенні
апеляції, засуджену ОСОБА_1, яка
підтримала власну апеляцію ,
перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно ст. 365 КПК України 1960 року
вирок суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом в
межах апеляції.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України
1960 - вирок суду має бути законним і
обґрунтованим.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК
України ґрунтується на сукупності
доказів, які досліджені та перевірені у
судовому засіданні та яким дана
належна юридична - правова оцінка та
визначена вірна ,остаточна
кваліфікація дій засудженої.

В судовому засіданні засуджена
ОСОБА_1 вину визнала частково,
пояснила, що не наносила потерпілому
ударів ногою в область обличчя, а лише
вдарила долонею по обличчю коли
потерпілий почав до неї підходити та
вважала, що він становить для неї
загрозу. Наполягала, що конфлікт виник
через потерпілого який нецензурно
висловлювався у її бік.

Разом з тим, колегія суддів вважає що
, вина ОСОБА_1 доведена послідовними
показаннями самого потерпілого
ОСОБА_3., які досліджувались судом та
повно підтверджуються і узгоджуються
з показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6.,
які чітко в деталях повідомили про
обставини, які відбувались 03.01.2012 року,
а саме що між засудженою та потерпілим
виник конфлікт, який супроводжувався
нецензурною лайкою. В подальшому вони
помітили, що ОСОБА_3 впав та,
намагаючись піднятись, став на коліна,
після чого ОСОБА_1 нанесла носком
напівчобітка удар потерпілому в
область голови. Тобто колегія суддів не
вбачає підстав для перевірки доводів
апеляції засудженої щодо додаткового
допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо
нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень,
оскільки зазначене якісно та
послідовно перевірено як органом
досудового слідства так і судом.

Також вина ОСОБА_1 доводиться
показаннями свідка ОСОБА_4, яка у
судовому засіданні пояснювала, що
03.01.2012 року близько 23 год. вони з ОСОБА_1
перебували біля зупинки «вул.
Грибоєдова», де зустріли потерпілого
ОСОБА_3., свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6. У
ОСОБА_1 з потерпілим виник конфлікт,
який супроводжувався нецензурною
лайкою. В подальшому потерпілий з
погрозливим виглядом підійшов до
ОСОБА_1, на що остання вдарила його
долонею по обличчю, а потім вдарила
рукою в область тулуба потерпілого, від
чого останній похитнувся та вдарив
ОСОБА_1 кулаком в обличчя. В подальшому
вона побігла до універсаму «Київський»
попросити щось холодне прикласти до
гематоми ОСОБА_1 Коли вона повернулась,
то помітила, що потерпілий лежав на
землі та просив свідка ОСОБА_6, який
стояв поруч, викликати швидку допомогу.
Коли потерпілий знов почав ображати
ОСОБА_1, вона руками штовхнула його, від
чого він впав. В подальшому ОСОБА_1,
проходячи повз потерпілого, штовхнула
його ногою в область голови.

Крім того, вина ОСОБА_1 доводиться
протоколом очної ставки від 02.02.2012 року,
проведеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, під
час якою остання пояснила про
обставини нанесення ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень потерпілому (т. 1 а.с. №
67-68);висновком експерта № 54 від 09.02.2012
року, згідно якого кров потерпілого
ОСОБА_3. відноситься до групи В з
ізогемаглютинином анти-А. На підборі
напівчобітка (названий слідчим
«черевики») з правої ноги (об'єкт №1)
вилученого у ОСОБА_1 знайдена кров
людини. При визначенні групової
належності виявлений антиген В. Таким
чином, кров у вказаному об'єкті може
походити від будь-якої людини з групою
крові В з ізогемаглютинином анти-А і
походження її від потерпілого ОСОБА_3.
не виключається На напівчобітку з
лівої ноги, вилученого у ОСОБА_1 плям
подібних на кров не знайдено. (т. 1 а.с.
85-87).

Як вбачається з висновку експерта
Вінницького обласного бюро
судово-медичної експертизи № 296 від
29.02.2012 у ОСОБА_3. мали місце тілесні
ушкодження

Вказані докази нічим не спростовані і
вірно взяті судом до уваги при
постановленні обвинувального вироку.

Доводи викладені в апеляції
засудженої ОСОБА_1 про те, що під час
досудового слідства не прийнято
рішення про порушення кримінальної
справи відносно невстановленої особи
та її виділення у окреме провадження, є
безпідставними і спростовуються
дослідженими доказами. Так, у
матеріалах справи наявна постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 08.05.2012 року (т. 1 а.с. № 147),
відповідно до якої відмовлено в
порушенні кримінальної справи
відносно невстановленої особи, за
ознаками ст. 125 КК України по факту
нанесення ОСОБА_6 легких тілесних
ушкоджень в зв'язку з відсутністю в її
діях складу злочину, оскільки в ході
проведення досудового розгляду було
встановлено, що в ході виниклої 04.01.2012
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 бійки
невідома особа з числа знайомих ОСОБА_1
умисно нанесла племіннику ОСОБА_3. -
ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які
належать до легких тілесних ушкоджень.
В діях невстановленої особи наявний
склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК
України, а кримінальні справи за даної
статтею є справами приватного
обвинувачення та порушуються не
інакше, як по скарзі потерпілого.

Суд оцінює часткове визнання своєї
вини ОСОБА_1 як її бажання уникнути
законної юридичної відповідальності
за скоєні злочини. Взагалі таке
часткове визнання вини засудженою
,колегія суддів визнає не дійовим та не
щиросердним, оскільки засуджена не
конкретизувала в якій частині
обвинувачення визнає себе винною , а в
якій не визнає, і це при тій умові ,що
засуджена мала раніше і вданий час має
бажання відшкодовувати потерпілому
заподіяну злочином шкоду. Про ,що вона
сказала в своєму виступі в судових
дебатах. Разом з цим відсутність коштів
заважає їй це зробити.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що висновок суду про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК
України при обставинах, викладених у
вироку є обґрунтованим і
підтверджується доказами,
перевіреними у судовому засіданні,
яким суд дав вірну оцінку та визначив
вірну кінцеву юридичну кваліфікацію, а
доводи апеляції засудженої є
безпідставними , непослідовними та
суперечливими , не підтвердженими
матеріалами справи та доказами .

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі
, яка вчинила злочин , має бути
призначено покарання , необхідне та
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів».

Призначаючи покарання засудженій
ОСОБА_1,на думку колегії суддів, суд
першої інстанції дотримався вимог ст. 65
КК України, та при призначенні
покарання врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, особу
винної,відсутність її критичного
ставлення до скоєного ,інші обставини,
що впливають на вирішення цього
питання та прийшов до обґрунтованого
висновку, що запобіганню скоєнню
ОСОБА_1 нових злочинів можливо
призначивши їй покарання у виді
позбавлення волі без ізоляції її від
суспільства, із застосуванням ст. 75 КК
України, яке є на думку колегії суддів
виваженим та справедливим.

При апеляційному розгляді справи
порушень КПК, які тягнули б скасування
або зміну вироку , колегією суддів не
встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960
року), колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.05.2013 року щодо
ОСОБА_1 -- залишити без змін.

Судді:

Рибчинський В.П.
Бурденюк С.І. Ващук
В.П.

З оригіналом вірно.