Дата документу Справа № 242/706/15-к
УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у кримінальному провадженні №0000045 від 06.01.2015 року

щодо ОСОБА_1

21 липня 2015 року місто Запоріжжя

№ єу-242/706/15-к

№ 11-кп/778/1117/15

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою
в.о. прокурора Донецької області ОСОБА_7 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2015 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_8 , №1-кп/242/81/2015).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20 лютого 2015 року вироком Селидівського міського суду Донецької області за ч.1 ст.164 КК України з призначенням покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин, яке він не відбув, -

засуджено за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки обмеження волі і за сукупністю злочинів, в силу ч.4 ст.70, ст.72 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених цим і попереднім вироком, остаточно на 2 роки 10 днів обмеження волі. Із застосуванням ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

ОСОБА_1 визнано винним у незаконному придбанні на початку вересня 2014 року в місті Селидіві, виготовленні в тому ж місяці в місці свого проживання та зберіганні без мети збуту по 6 січня 2015 року 14,31 гр. особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, якого, цього дня, в нього було вилучено працівниками міліції.

В апеляційній скарзі:

прокурор просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалити новий, яким ОСОБА_1 , за злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, який ним вчинено до попереднього вироку, призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки зі звільненням від відбування покарання в силу статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Цим, новим вироком, прокурор просить визначити самостійне виконання попереднього вироку з посиланням на те, що ОСОБА_1 не відбув покарання у виді громадських робіт.

При здійсненні апеляційного розгляду:

прокурор ОСОБА_6 не підтримала доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 і просила вирок залишити без змін, оскільки місцевим судом дотримані вимоги законодавства при призначенні обвинуваченому покарання.

За наслідками розгляду здійсненого провадження, з урахуванням межі перегляду судового рішення, визначеної ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Винність засудженого у вчинені інкримінованих йому злочинних дій підтверджена доказами, які є в матеріалах справи, і його діям місцевий суд дав належну і відповідну юридичну оцінку, яка сторонами обвинувачення і захисту не оспорюється.

Засудженому суд призначив покарання відповідно до положень Загальної частини КК України - у межах, установлених у санкції ч.1 ст.309 цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з належним урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Саме таке покарання обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК України просить призначити і прокурор в своїй апеляційній скарзі, але зі звільненням від відбування покарання в силу ст.75 КК України за цей злочин, який входить у сукупність злочинів.

Місцевий суд, призначивши обвинуваченому покарання за злочин, вчинений до попереднього вироку, виконав вимоги ч.4 ст.70 КК України і лише після призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, прийняв рішення про звільнення засудженого від відбування покарання, що:

відповідає загальним засадам призначення покарання, зокрема, статям 65, 70, 72, 75 КК України;

роз`ясненням, наданим у абз.1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року N 7 згідно з якими - у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення остаточного покарання - виходячи з його виду й розміру.

За таких обставин є безпідставним посилання прокурора в апеляційній скарзі на недотримання судом першої інстанції роз`яснень, наданих у абз.2 п.23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки:

звільнення від відбування покарання з випробуванням в першій справі до обвинуваченого не застосовувалося.

На підставі викладеного та керуючись статтями 372, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 426 КПК України апеляційний суд ухвалив:
вирок Селидівського міського суду Донецької області від 13 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу в.о. прокурора Донецької області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на рішення апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4