Єдиний унікальний № 500/1224/15-к
Провадження № 1-кп/500/187/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
07 травня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілий ДП «Одеська залізниця»,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000008, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
26 січня 2015 року, приблизно о 18:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на стрілочній секції № 206 СП під`їзного залізничного шляху Бархан, яка примикає до стрілочної секції № 208 СП станції Ізмаїл Одеської залізниці, з метою викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, за допомогою каменя, який він підібрав на землі, вибив та викрав: монтаж стрілки та кришку електроприводу вартістю 799,89 грн.; з`єднувальний патрубок та стрілочну муфту УПМ вартістю 706,67 грн., кришку шляхового (колійного) ящика релейного кінця рельсової цепі 206 СП вартістю 400 грн., трансформатор марки ПРТА вартістю 198,20 грн. З викраденим з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши тим самим ДП «Одеська залізниця» матеріальні збитки на загальну суму 2 104,76 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 26 січня 2015 року, приблизно о 18:00 годині він проходив повз залізницю біля бару «Бархан», і вирішив викрасти металеві предмети із залізничного шляху. За допомогою каменя він зняв кришки, муфту з патрубком, та трансформатор, одну найважчу кришку він сховав в кущах поблизу того місця, де він знав ці предмети, а інші предмети він здав на металобрухт, отримавши приблизно 100 грн. Потім він повернувся та забрав сховану ним кришку з ящика, однак дорогою його зупиненими. З викрадених предметів він повернув тільки кришку, з якою його затримали.

Представник потерпілого ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялася належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду, до суду надійшла її заява, відповідно до якої вона просить здійснити судовий розгляду у її відсутності. Відповідно до обвинувального акту шкода, завдана злочином частково відшкодована. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2015 р. позовна заява потерпілого ДП «Одеська залізниця» була визнана не поданою і повернута позивачеві у зв`язку з тим, що позивачем не були усунуті недоліки відповідно до ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2015 р. Іншого позову від потерпілого до суду не надійшло. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності представника потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі представника потерпілого.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідженням витягу з ЖЕО, а також документів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження та особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні зазначеного злочину також підтверджується даними, що містяться у витягу з Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Лінійного відділу на ст. Ізмаїл № 13 від 26.01.2015 р., згідно яким 26.01.2015 р. о 20:25 годині до чергової частини ЛВ на ст. Ізмаїл Одеської залізниці надійшло телефонне повідомлення від диспетчера ШЧ-1 ОСОБА_7 про те, що 26.01.2015 р. о 20:00 годині механіком ШЧ-1 ОСОБА_8 на стрілочному переводі № 206-208 ст. Ізмаїл Одеської залізниці було виявлено відсутність одного трансформатора марки ПРТА, кришки електроприводу, стрілочної муфти та кришки світлофора М208. Вказане повідомлення було підставою для внесення 27.01.2015 р. відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Разом з цим суд не приймає до уваги висновок судово-технічної експертизи за матеріалами досудового розслідування від 10.02.2015 р., оскільки вказаний висновок не містить даних, що мають значення для цього кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, ніж позбавлення волі, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, а також те, що шкода, завдана злочином, частково відшкодована, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру досудового розслідування ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 18 квітня 2015 року, строк дії якого на теперішній час сплинув. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2015 р. арешт на кришку шляхового ящика релейного кінця рельсової цепі 206 СП, та вказану кришку, що знаходиться на зберіганні під розпискою у працівника ДП «Одеська залізниця» ОСОБА_9 , в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України слід повернути власнику, а саме ДП «Одеська залізниця», залишивши її у ОСОБА_9 .

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок, що передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 07 травня 2015 року.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2015 р. арешт, та кришку шляхового ящика релейного кінця рельсової цепі 206 СП повернути власнику, а саме ДП «Одеська залізниця», залишивши її у ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1