суддів Судової палати Верховного Суду України
справах у складі:
головуючого, судді
суддів
Заголдного В.В. та Жука В.Г.
розглянула в судовому засіданні 21 червня
2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених
ОСОБА_1. і ОСОБА_2., а також захисника - адвоката ОСОБА_3 на вирок Апеляційного
суду Донецької області від 26 лютого 2007 року, яким засуджено:
судимого
26.12.2000 р. за ч. 3 ст. 81, ст. 17,
ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140
України 1960 р. на три роки шість місяців позбавлення волі,
р. умовно-достроково звільненого на один рік
і вісімнадцять днів,
за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
п'ятнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на одинадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання - п'ятнадцять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
судимості,
за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на
чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України на десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів йому призначено остаточне покарання -
чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
Суд
визнав, що 18 грудня 2004 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2, перебуваючи в нетверезому
стані, у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3, що по АДРЕСА_1, за попередньою змовою вчинили
розбійний напад на сторожа ОСОБА_4., під час якого з користі вбили його. Вони
побили ОСОБА_4. руками, ОСОБА_2 ударив потерпілого розбитою пляшкою в живіт,
шию і почергово нанесли ОСОБА_4. серію ударів вогнегасником по голові.
Обшукавши кишені вбитого, ОСОБА_1 забрав собі 7 грн. і, не знайшовши в класних
кімнатах ліцею очікуваного майна, вони втекли з місця події.
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить пом'якшити йому покарання, бо
визнає свою вину і розкаявся. Твердить, що ці злочини він учинив сам, без
Засуджений
ОСОБА_2. і його захисник - адвокат ОСОБА_3 у касаційних скаргах ставлять
питання про зміну вироку. Вважають, що ОСОБА_2 має нести відповідальність лише
за ч. 1 ст. 396 КК України, оскільки не перебував у змові з ОСОБА_1 і не знав
про його наміри вчинити злочини щодо потерпілого. Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора
про відмову в задоволенні касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для їх
Суд
правильно встановив фактичні обставини справи і його висновки про доведеність
винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні розбійного нападу і корисливого
вбивства потерпілого є правильними і колегією суддів під сумнів не ставляться.
і ОСОБА_2, як видно з матеріалів справи, допитувались неодноразово і незмінно
твердили, що вбивство потерпілого мало місце в приміщенні ліцею, де після того,
як вони разом із сторожем розпивали спиртні напої, трапився конфлікт.
безпосередньої події цього злочину, то суд, як убачається з вироку, побудував
свої висновки на показаннях засуджених, які вони давали на досудовому слідстві,
в тому числі під час проведення з ними відтворення обстановки й обставин події
за участю своїх захисників. З таким
рішенням суду колегія суддів погоджується.

Аналіз показань
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на досудовому слідстві свідчить, і це встановив суд, що
засуджені були одностайними у висвітленні обставин, які передували злочину, під
час його виконання і після цього. Кожний з них свої показання зводив до того,
що вони вдвох дійсно домовлялись убити сторожа ліцею, заволодіти його грошима і
задумане виконали. Пропозиція вчинити розправу над потерпілим надійшла від
ОСОБА_1, а ОСОБА_2 погодився з цим. Під час нападу вони діяли узгоджено.

За словами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 схопив із столу пляшку, розбив її і загостреними кінцями почав
наносити удари ОСОБА_4 в живіт і обличчя. З тим, щоб добити сторожа,
продовжував пояснювати ОСОБА_1, він схопив вогнегасник і наніс ним потерпілому
біля 5 ударів по голові.

ОСОБА_2
підтверджував, що він бив потерпілого разом із ОСОБА_1. ОСОБА_1 збив
потерпілого з ніг, а він, у свою чергу, наніс лежачому на підлозі два удари загостреними кінцями пляшки в живіт і
удар у шию. По команді ОСОБА_1, він схопив на другому поверсі вогнегасник і з
розмаху наніс ним удар потерпілому в голову.

Зазначені
показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 точно відповідали іншим об'єктивним доказам, які
судом належно перевірені і змістовно наведені у вироку. Йдеться про ті дані,
які містяться у протоколі огляду приміщення ліцею, де було виявлено труп
сторожа ОСОБА_4., та у висновках судово-медичної експертизи про кількість,
характер і локалізацію тілесних ушкоджень, що виявлені на тілі потерпілого
(рани і садни на обличчі, переломи 4 - 6 ребер, перелом хрящової кістки 6 - 7
ребер справа, крововиливи в м'які покрови голови, переломи черепа, різані рани
шиї і живота).

Зазначені
обставини і те, що засуджені, розповідаючи про дії один одного, наводили такі
дані, про які не було відомо органам слідства, і які під час перевірки
підтверджувались, та враховуючи, що засуджені, викриваючи один одного у
вчиненні злочинів, у такий спосіб одночасно викривали і себе в цьому, - усе це
в сукупності з детальними показаннями свідків зокрема ОСОБА_5. і ОСОБА_6.
давало суду підстави дійти висновку, що зазначені показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є
достовірними, а вони вдвох учинили діяння, які за своїми ознаками утворюють
склади злочинів, передбачені ч. 4 ст. 187 і п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК
України.

Доводи засуджених
про те, що вони на досудовому слідстві обмовляли себе під тиском працівників
слідства є безпідставними, вони є аналогічними їхнім заявам у судовому
засіданні, які належно перевірялись і свого підтвердження не знайшли.

Призначені
покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2, на думку колегії суддів, є справедливими,
необхідними і достатніми для їх виправлення та попередження вчинення ними нових
злочинів. Дане рішення суд належно вмотивував, при цьому він урахував ступінь
тяжкості вчинених злочинів, особи винуватих та обставини, що пом'якшують і
обтяжують покарання. Вважати, що призначені покарання засудженим є надмірно
суворими, підстав не виявлено.

На досудовому
слідстві і під час розгляду справи вимоги норм КПК України були виконані,
будь-яких даних для зміни або скасування вироку не встановлено.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2., а також захисника - адвоката
ОСОБА_3залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області
від 26 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Жук В.Г. Редька
А.І. Заголдний
В.В.