Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/3438/14-к
провадження № 1-кп/632/19/15

11 червня 2015 р. м. Первомайський

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника адвоката ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2012 року близько двадцять другої години ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , з мотивів ревнощів і помсти, влаштував бійку з потерпілим, в ході якої, реалізуючи свій намір, діючи з метою позбавлення життя потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , тобто діючи з прямим умислом, наніс потерпілому не менше 3 4 ударів руками по тулубу та голові, після чого наніс ОСОБА_10 наявним у нього ножем господарсько побутового призначення не менше 8 ударів в різні частини тіла, у тому числі в життєво-важливі органи грудну клітину, в шию, в ліве плече та ліву лопатку.
ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі обвинуваченого, так як ОСОБА_10 в цей же день бригадою швидкої медичної допомоги, яка прибула за викликом ОСОБА_14 , був госпіталізований до лікарні, де йому було надана своєчасна, кваліфікована медична допомога, в результаті чого смерть потерпілого не настала.
Своїми умисними діями ОСОБА_12 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості поділяються на дві групи: перша група - проникаюче в плевральну порожнину колото різане поранення грудної клітини по середньо ключичній лінії зліва в області проекції 3-го міжребер`я з пошкодженням по ходу каналу поранення верхньої долі лівої легені, проникаюче в плевральну порожнину колото різане поранення грудної клітини по навкологрудинної лінії в області проекції 6-го міжребер`я з пошкодженням по ходу каналу поранення правого шлуночка серця, ускладнене розвитком геми перикарду (крововиливу в навколосерцеву сумку), та лівостороннім гемопневмотораксом - тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння; друга група - колото різане поранення шиї на правій боковій поверхні з права в нижній третині; різану рану на другому пальці правої кисті в області середньої фаланги по долонній поверхні, колото різану рану лівого плеча в середній третині по зовнішній поверхні, колото різане поранення по внутрішньому краю в середній третині лівої лопатки, непроникаюче колото різане поранення грудної клітини в області проекції 5го міжребер`я зліва по передньо-пахвовій лінії, непроникаюче колото різане поранення грудної клітини в проекції 2го міжребер`я по середньо підм`язовій лінії, забиту рану волосистої частини голови в області проекції потиличного бугра в центрі відповідно умовно середньої лінії, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 27 грудня 2012 року близько двадцять другої години ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_3 , під час сварки з ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, з мотивів ревнощів та помсти, умисно наніс потерпілій удар рукою в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_9 впала та втратила свідомість.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_12 наніс ОСОБА_9 не менше п`яти ударів ногами в голову, після чого, знаходячись у вказаному вище будинку, схопивши потерпілу за шию, вдарив головою об холодильник.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_12 ОСОБА_9 було заподіяно тупу травму голови у вигляді забійної рани в потиличній області голови та струс головного мозку - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_12 винуватим себе у висунутому йому обвинуваченні, а саме - в закінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_10 не визнав, заявивши, що визнає себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України умисному заподіянні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і саме за цією статтею повинні бути кваліфіковані його дії, оскільки умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 він не мав.
Також ОСОБА_12 не визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисному заподіянні ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, заявивши, що тілесні ушкодження потерпілій були заподіяні ним з необережності.
При цьому обвинувачений показав, що ввечері 27 грудня 2012 року він, після вживання алкогольних напоїв, проходячи повз будинок АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_14 , через вікно побачив, що в ньому крім останньої, знаходилися його дружина - ОСОБА_9 з незнайомим чоловіком, як пізніше з`ясувалося - ОСОБА_10 , які обіймалися і цілувалися. У зв`язку з цим у нього виникло почуття ревнощів, тому що поведінку дружини він розцінив, як зраду. Спочатку він хотів з`ясувати стосунки одразу, але вирішив віднести до дому інструменти, що були при ньому, а потім повернутися, щоб забрати дружину. Перебуваючи у себе вдома він не знайшов грошей і цінностей, що зберігалися за місцем його мешкання, у зв`язку з цим повернувся до домоволодіння, в якому мешкає ОСОБА_14 , щоб усе з`ясувати. Коли він знаходився біля вказаного домоволодіння, із будинку вийшов ОСОБА_10 .. Оскільки потерпілий грубо відповідав на його запитання, він зайшов у двір, там між ними відбулася сварка, яка переросла у бійку, під час якої при падінні у нього із кишені випав ніж, що використовуюся ним у роботі. Також обвинувачений показав, що бійку розпочав потерпілий, нанісши йому удари рукою у скроню і обличчя. В ході боротьби потерпілий схопив цей ніж, але він забрав його у ОСОБА_10 .. Коли він забирав ніж у останнього, то потерпілому був завданий поріз шиї. Про механізм заподіяння цього тілесного ушкодження обвинувачений пояснити не зміг. В подальшому, не бажаючи смерті ОСОБА_10 , із почуття ревнощів та особистої неприязні до потерпілого, наніс останньому, як він пам`ятає, два удари ножем в область грудної клітини. При цьому обвинувачений показав, що він спеціально не цілився в життєво важливі органи. Після чого він викинув ніж і, сидячи зверху на потерпілому, продовжив наносити йому удари руками по обличчю, приводячи його таким чином до тями, оскільки той втратив свідомість. На крики вибігли ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , які почали їх розтягувати. Коли він виривався, то штовхнув ОСОБА_9 , остання впала, вдарилася головою об сходи, втратила свідомість і отримала тілесні ушкодження. У зв`язку з цим він припинив бити ОСОБА_10 , привів до тями ОСОБА_9 . Після чого всі присутні і він зайшли до будинку. Через декілька хвилин потерпілий вийшов на вулицю, він пішов за ним, порозмовлявши з ОСОБА_10 , відвів останнього до колонки вмитися. Оскільки потерпілому стало зле, він відніс його в будинок. В зв`язку з травмами голови у ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу. Потерпілі відмовлялися їхати до лікарні, однак він наполіг, тому їх доставили до медичного закладу. Він разом з ними поїхав до лікарні, де і був затриманий співробітниками міліції.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_10 ; ч. 2 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкоджені, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, спричиненому ОСОБА_9 , за обставин, викладених в описовій частині вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що 27 грудня 2012 року він і ОСОБА_9 перебували в гостях у ОСОБА_14 будинку АДРЕСА_3 , де всі разом вживали алкогольні напої.
В цей же день пізно ввечері він вийшов із будинку, а коли через незначний проміжок часу повертався назад, до нього у дворі вказаного домоволодіння підійшов ОСОБА_12 і без будь-яких пояснень ударом кулака в обличчя збив його з ніг. Після чого він одразу відчув колючий удар в ліве підребер`я і втратив свідомість, що відбувалося далі - не пам`ятає, оскільки отямився у лікарні, де дізнався, що йому спричинені наведені вище тілесні ушкодження.
Крім того потерпілий показав, що в ході описаних подій ніж в руки він взагалі не брав.
Потерпіла ОСОБА_9 показала суду, що з 16 вересня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 .. Спочатку відносини між нею і обвинуваченим були досить добрими, однак з часом вони прогрішилися, оскільки обвинувачений почав застосовувати до неї фізичне насильство. В зв`язку з цим вона залишила ОСОБА_12 , фактично припинила з ним шлюбні стосунки і виїхала на роботу в іншу місцевість.

25 грудня 2012 року вона познайомилася з ОСОБА_10 та почала підтримувати з ним дружні стосунки, а 27 грудня цього ж року вони разом приїхали до м. Лозова.

Ввечері цього ж дня вона і ОСОБА_10 знаходилися в гостях у ОСОБА_14 - будинку АДРЕСА_3 .

Через незначний проміжок часу після того, як ОСОБА_10 вийшов із будинку, вони почули крики. Вибігши на подвір`я вказаного домоволодіння вона і ОСОБА_14 побачили, що на землі лежить ОСОБА_10 , на ньому сидить ОСОБА_12 та наносить потерпілому удари руками. Після того, як вона почала відтягувати обвинуваченого, останній ударив її кулаком в обличчя, що призвело до втрати свідомості на короткий час. Прийшовши до тями вона, ОСОБА_12 і ОСОБА_14 зайшли в будинок. ОСОБА_10 залишився лежати на подвір`ї. В кухні між нею і обвинуваченим виникла сварка, в ході якої останній схопив її за шию і вдарив головою об холодильник. Після чого вони пройшли до кімнати, де сварка продовжилася і обвинувачений знову вдарив її головою об стіну. Потім ОСОБА_12 вийшов у двір та заніс ОСОБА_10 в будинок. Потерпілий був непритомний, у нього на голові була кров. Обвинувачений забрав у них мобільні телефони. ОСОБА_14 викликала швидку медичну допомогу, яка доставила їх у лікарню.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що в другій половині дня 27 грудня 2012 року до неї в гості - будинок АДРЕСА_3 , прийшли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. Вони всі разом вживали алкогольні напої. Близько двадцять другої години ОСОБА_10 вийшов у двір, вона і ОСОБА_9 продовжували знаходитися в будинку. Через 3 5 хвилин вони почули крики. Вибігши з ОСОБА_9 на вулицю, вона побачила, що на лежачому на землі потерпілому сидить обвинувачений і наносить йому удари кулаками. ОСОБА_9 , бажаючи припинити дії ОСОБА_12 , намагалася відтягти останнього, однак він відштовхнув потерпілу, остання впала, після цього обвинувачений наніс ОСОБА_9 декілька ударів ногами по різних частинах тіла голові, тулубу, рукам. Потім вона, ОСОБА_9 і ОСОБА_12 зайшли у будинок, де під час сварки обвинувачений схопив потерпілу і вдарив головою об холодильник. Після цього вони пішли розмовляти до кімнати. Зайшовши у вказане приміщення вона побачила, що ОСОБА_12 б`є ОСОБА_9 головою об стіну. Далі обвинувачений вийшов у двір і заніс до будинку ОСОБА_10 , який був непритомний. У зв`язку з цим вона викликала швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 мати обвинуваченого, показала суду, що ввечері 27 грудня 2012 року ОСОБА_12 був у своєї сестри, яка святкувала День народження, у зв`язку з цим обвинувачений вживав алкогольні напої. Близько двадцять першої години ОСОБА_12 пішов додому. Вранці 28 грудня 2012 року їй стало відомо, що син був затриманий працівниками міліції.

Також свідок показала, що останній є доброю та чемною людиною, весь час займався трудовою діяльністю, заробляв гроші, утримував сім`ю, в той час, як його дружина ОСОБА_9 ніде не працювала, постійно знаходилася вдома. Остання ніколи не скаржилася їй на поведінку сина.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 28 грудня 2012 року та фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 4 - 8) в Лозівській ЦРЛ були виявлені та вилучені належні ОСОБА_10 одяг та взуття: футболка зі слідами речовини бурого кольору, п`ятьма порізами на передній поверхні та одним порізом на задній частині; куртка з п`ятьма порізами на передній лівій частині, чотирма порізами на лівому рукаві, двома порізами в задній верхній частині, слідами речовини бурого кольору та бруду; труси, штани спортивні і черевики зі слідами речовини бурого кольору.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що ці речі: куртка, футболка, спортивні штани і черевики належать потерпілому ОСОБА_10 , і саме вони були на ньому під час бійки між ними, а також коли він наносив потерпілому удари ножем.

В протоколі огляду місця події від 28 грудня 2012 року та фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 10 - 18) відображена обстановка на місці вчинення злочинів домоволодінні АДРЕСА_3 .

Під час проведення вказаної слідчої дії на снігу, яким вкрите подвір`я, а саме - навпроти вхідних дверей до будинку, виявлені чисельні сліди від підошов взуття та плями речовини бурого кольору.

Сліди речовини бурого кольору виявлені також в будинку на території вказаного домоволодіння - вхідних дверях, гардеробній, на лівій стінці в одній із кімнат, покривалі, яке знаходиться на дивані.

У верхній частині холодильника, який знаходиться в кухні будинку, з правого боку виявлена вм`ятина та плями речовини бурого кольору.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4826 (т. 1 а.с. 31) вбачається, що 27 грудня 2012 року до КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» з проникаючими колото різаними пораненнями лівої половини грудної клітини, пораненнями правого шлуночка серця і верхньої долі лівої легені, колото різаними пораненнями шиї, спини, лівого плеча, другого пальця правої кисті та травмою голови, був доставлений ОСОБА_10 .. Останній перебував у стані травматичного шоку.

При затриманні у ОСОБА_12 були виявлені і вилучені предмети одягу: куртка чорного кольору, джинси блакитного кольору (т. 1 а.с. 32 - 34 ).

В судовому засіданні ОСОБА_12 підтвердив, що саме цей одяг належить йому і саме ця куртка і ці джинси були одягнені на ньому в момент конфлікту з ОСОБА_10 .

Із протоколу огляду місця події від 28 грудня 2012 року (т. 2 а.с. 135 - 137) та відеозапису вказаної слідчої дії вбачається, що ОСОБА_12 з виходом на місце домоволодіння АДРЕСА_3 , в присутності понятих, спеціаліста і власника житла, тобто в умовах, що виключають сторонній тиск, самостійно, послідовно пояснив про обставини вчинення злочину. При цьому обвинувачений показав, що ввечері 27 грудня 2012 року у вказаному будинку він побачив свою дружину ОСОБА_9 з незнайомим йому чоловіком. Це йому не сподобалося, у зв`язку з чим через деякий час він повернувся до вказаного домоволодіння. У дворі знаходився побачений ним чоловік, який був з його дружиною. Між ними на подвір`ї виникла бійка, в ході якої, він наявним у нього ножем заподіяв потерпілому тілесні ушкодження. Після цього цей ніж він заховав під обшивку будинку.

Пі час даної слідчої дії ніж був виявлений саме в тому місці, на яке вказав ОСОБА_12 .

Вказаний предмет був вилучений, поміщений у спеціальний полімерний пакет, який було запечатано та скріплено підписами понятих і ОСОБА_12 .

Вилучені предмети: одяг і взуття ОСОБА_10 , одяг ОСОБА_12 , ніж, загальною довжиною 187 мм довжина клинка 71 мм, ширина 16 мм. товщина 1 мм., під час досудового розслідування були оглянуті, про що свідчить відповідний протокол від 29 грудня 2012 року. (т. 2 а.с. 74)

Згідно висновку експерта криміналіста № 7 від 05 січня 2013 року (т. 2 а.с. 47 - 49 ) ніж, вилучений в ході огляду місця події 28 грудня 2012 року, виготовлений промисловим способом і є ножем господарсько побутового призначення, загальна довжина ножа складає 187 мм. Довжина клинка становить 71 мм, ширина в середній частині 16 мм, товщина 1 мм. До холодної зброї не відноситься.

Крім того із даного висновку вбачається, що об`єкт дослідження надійшов на дослідження упакований в полімерний пакет. На лицьовій стороні пакету виконаний рукописний текст - пояснення, містяться відповідні підписи, вказана дата пакування 28 грудня 2012 року. Зі зворотного боку пакета міститься номер 0508377, ілюстрація послідовності пакетування речового доказу і правильність розкриття пакету. Цілісність упаковки не порушена і забезпечує збереження об`єкта дослідження та запобігає від несанкціонованого доступу до нього. Наведене підтверджується ілюстрованою таблицею, яка додається до висновку.

Після розкриття пакету в ньому виявлений ніж, що також підтверджується ілюстрованою таблицею.

Кількість і найменування представлених на дослідження об`єктів відповідають кількості та найменуванню, зазначеному у постанові про призначення дослідження.

Оцінивши наведені докази протокол огляду місця події від 28 грудня 2012 року, відеозапис вказаної слідчої дії, протокол огляду предметів від 28 грудня 2012 року, висновок експерта криміналіста № 7 від 05 січня 2013 року, суд приходить до висновку, що ніж, який був вилучений під час огляду місця події і яким були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_10 , та ніж, що був представлений для експертного дослідження є одним і тим самим предметом.

У зв`язку з викладеним суд вважає заяви обвинуваченого і його захисника про те, що з місця вчинення злочину був вилучений один ніж, а на експертне дослідження представлений інший, надуманими і не враховує при прийнятті рішення.

Також суд визнає неспроможними і надуманими доводи обвинуваченого в обґрунтування цієї ж заяви про те, що під час експертного дослідження на ножі не виявлені сліди його рук, оскільки вони є безпідставними.

Крім того, на правильність такого висновку суду вказує і те, що в обґрунтування зроблених заяв, а ні обвинуваченим, а ні його захисником, переконливих доводів, які заслуговують на увагу, не наведено.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 29 грудня 2012 року (т. 2 а.с. 39 - 41) та відеозапису вказаної слідчої дії вбачається, що ОСОБА_12 з виходом на місце вчинення злочину домоволодіння АДРЕСА_3 , за участю понятих, захисника, судово медичного експерта, фактичного власника домоволодіння, тобто в умовах, що виключають сторонній тиск, самостійно, послідовно пояснив про обставини вчинення злочину, у вільній і невимушеній обстановці добровільно розповів і показав де, як і за яких обставин він наносив удари ножем і руками потерпілому ОСОБА_10 .

Зі змісту показань ОСОБА_12 , даних ним в ході вказаної слідчої дії, вбачається, що ввечері 27 грудня 2012 року він проходив біля будинку АДРЕСА_3 і через вікно побачив, що в ньому знаходилися його дружина ОСОБА_9 і незнайомий чоловік, які обіймалися і цілувалися. У зв`язку з цим у нього виникло почуття ревнощів, але він стримався і пішов додому. По дорозі він знайшов кухонний ніж, який залишив при собі. Через деякий час він повернувся до вказаного домоволодіння, де у дворі побачив чоловіка, який був з його дружиною. На подвір`ї між ними виник спір, що переріс у бійку, в ході якої він наніс чоловіку два удари в обличчя і плече, від яких він впав. При цьому обвинувачений показав, що в ході бійки він, знаходячись на землі поруч зі вказаною особою, наніс їй три удари ножем: два - в область грудної клітини, і один - в шию.

Також обвинувачений пояснив, що в цей час з будинку вийшли ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які розняли їх. Під час цього він штовхнув ОСОБА_9 , яка впала і вдарилася головою.

В судовому засіданні стороною захисту заявлено про визнання недопустимим доказом вказаного вище протоколу проведення слідчого експерименту, оскільки в ньому відсутні підписи про роз`яснення процесуальних прав і обов`язків ОСОБА_12 , захиснику адвокату ОСОБА_16 , фактичному власнику домоволодіння ОСОБА_14 , а також понятим.

На думку захисника вказане свідчить про те, що процесуальні права і обов`язки вказаним особам не роз`яснялись., що тягне за собою визнання вказаного доказу недопустимим.

Крім того, обвинувачений заявив, що на третьому аркуші вказаного протоколу (т. 2 а.с. 41) відсутнє його прізвище і ініціали, а підпис від його імені виконаний не ним.

Частина 1 ст. 86 КПК України передбачає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Стаття 240 КПК України передбачає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року ОСОБА_12 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
ОСОБА_12 були роз`яснені його права, в тому числі, передбачені ст. 42 КПК України, та вручено відповідну пам`ятку.
В цей же день йому було повідомлено про підозру.
29 грудня 2012 року в період з 09 години 15 хв. до 09 години 50 хв. ОСОБА_12 в присутності захисника був допитаний в якості підозрюваного. При цьому йому знову були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК України. Останній дав показання з приводу обставин справи.
В цей же день в період з 10 години по 10 годину 58 хв. з метою перевірки показань підозрюваного був проведений слідчий експеримент за участю ОСОБА_12 , захисника адвоката ОСОБА_16 , понятих, судово медичного експерта та фактичного власника домоволодіння, що підтверджується вказаним вище протоколом та відеозаписом даної слідчої дії, під час якої ОСОБА_12 в умовах, що виключають сторонній тиск, самостійно показував та пояснював про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Всі учасники вказаної слідчої дії, після її закінчення та складання протоколу, ознайомилися з вказаним документом, що підтверджується їх підписами. Зауважень та доповнень від них не надійшло.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердила, що всі слідчі дії, які проводилися під час досудового розслідування в її домоволодінні, відбувалися за її добровільної згоди.

За наведених обставин суд не приймає до уваги заяви сторони захисту про недопустимість вказаного доказу, оскільки дана слідча дія була проведена в межах розслідування кримінального провадження щодо злочину, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2012 року, уповноваженою особою, за участю підозрюваного, захисника, понятих, експерта та власника домоволодіння, з дотриманням вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України.

Оцінюючу даний доказ в сукупності з наведеними даними суд приходить до висновку, що вказані особи фактично були ознайомлені зі своїми процесуальними правами та обов`язками і вони були їм роз`яснені, а сама по собі відсутність їх підписів про це у тексті протоколу, на думку суду, не є істотними порушеннями, які є підставою для визнання доказу недопустимим. Також суд критично відноситься до заяви ОСОБА_12 про те, що підпис на третьому аркуші вказаного протоколу від його імені виконаний не ним, оскільки переконливих доводів в обґрунтування цього обвинувачений не навів, крім того підтвердив, що другий аркуш цього ж протоколу, де містяться всі основні відомості, отримані в ході слідчого експерименту, підписаний ним власноруч.

З висновку судово-медичної експертизи № 27 - ЛЗ/13 (т. 1 а.с. 51 - 58), вбачається, що у ОСОБА_10 мали місце наведені вище тілесні ушкодження, які виникли від дії гострого колючо ріжучого предмету, яким міг бути і клинок ножа, представленого на експертизу. Забита рана волосистої частини голови в області проекції потиличного бугра в центрі відповідно умовно середньої лінії, утворилася від дії тупого твердого предмету, який не відобразив в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей, або при ударі об такий.

Весь комплекс вищеописаних тілесних ушкоджень міг утворитися в строк і за обставин, вказаних в описовій частині вироку.

В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися по відношенню до нападаючого як у вертикальному, так і в горизонтальному положеннях, і найімовірніше один навпроти одного.

Тілесні ушкодження на тілі потерпілого відповідають розташуванню пошкоджень на одязі потерпілого, також не виключається, що в процесі заподіяння тілесних ушкоджень одяг міг зміщуватись.

Рана другого пальця правої кисті в області середньої фаланги по долонній поверхні за своєю локалізацією не виключає можливості її утворення і в ході самооборони.

Показання, дані ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту 29 грудня 2012 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово медичним даним в частині способу заподіяння і механізму утворення у потерпілого тілесних ушкоджень, однак в показаннях не відображена фактична кількість нанесених травматичних впливів.

За ступенем тяжкості вищевказані проникаючі колото різані поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Інші тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Судово-медичний експерт, роз`яснюючи свої висновки в судовому засіданні, зазначив, що характер тілесних ушкоджень, їх локалізація та об`єм вказують на те, що вони були заподіяні в період однієї події, без проміжку у часі, одним і тим же предметом.

Заподіяння проникаючих колото різані поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів власною рукою малоймовірне.

Крім того експерт вказав, що раневі канали проникаючих колото різаних поранень вказують на те, що ці тілесні ушкодження були заподіяні внаслідок ударів ножем, нанесених сторонньою особою.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 7 - ЛЗ/13 (т. 2 а.с. 59) 29 грудня 2012 року, під час огляду ОСОБА_12 , будь-які видимі тілесні ушкодження не виявлені, що узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наведеними вище, а тому суд визнає неправдивими показання ОСОБА_12 про те, що між ним і потерпілим відбулася бійка, ініціатором якої був останній, і в ході якої ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів руками.

Згідно висновку експерта № 255 ЛЗ/14 (т. 6 а.с. 6 - 7) у ОСОБА_9 мала місце тупа травма голови у виді забитої рани в тім`яній області з права і струсу головного мозку, яка утворилася від дії тупого твердого предмету, який не відобразив своїх індивідуальних особливостей, чи при ударі о такий і могла бути отримана у строк і при обставинах, вказаних в описовій частині вироку.

За ступенем тяжкості вищевказана травма голови зі струсом головного мозку це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За висновком судово імунологічної експертизи № 214 И/13 (т. 2 а.с. 68 - 72) на куртці і джинсових брюках, вилучених у ОСОБА_12 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютиніном анті В, походження якої від ОСОБА_10 не виключається, оскільки згідно результату аналізу крові за № 1860 від 28 грудня 2012 року Лозівської ЦРЛ його група крові - АВ.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи кухонного ножа № 51-Ц/2013 (т.2, а.с. 74 - 77), вилученого в ході огляду місця події від 28 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_3 , виявлені сліди крові, встановити видову належність якої не виявилося можливим.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 2449 від 31 березня 2014 року (т.5, а.с. 161-172), основними індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_12 являються: достатній для його віку рівень інтелектуального розвитку; притаманність рис екстраверсії, переважання холеричного типу темпераменту, активність, працьовитість, товариськість, відкритість та прямолінійність у спілкуванні з соціальним оточенням. Вираженими індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_12 є: лабільність настрою, емоційна нестійкість, образливість, ригідність, схильність до застрягання на негативних емоційних переживаннях, до накопичення негативних емоцій, до різкої зміни настрою у ситуаціях, що зачіпають його самолюбство, сприймаються як стресові (психотравмуючі), тенденція до лідерства, суперництво, егоцентричність, схильність до запальності, вибухових емоційних реакцій, що супроводжуються імпульсивними, агресивними діями, при зіткненні з протидіями (з боку оточуючих), які унеможливлюють (блокують) задоволення значущих, нагальних потреб. В мотиваційно-потребнісній сфері у ОСОБА_12 домінують потреби у відстоюванні власної позиції, вимог, у самоствердженні, досягненні, володінні всім тим, що доставляє задоволення, у лідируванні, в униканні неуспіху.

ОСОБА_12 з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, достатнього рівня розумового розвитку і вікових особливостей та стану розумового розвитку здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання.

ОСОБА_12 у момент, що відноситься до інкримінованих йому діянь, не перебував в стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що можуть розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання.

Обвинувачений на момент скоєння інкримінованих йому діянь перебував у стані емоційного збудження на фоні алкогольного сп`яніння (з переживанням негативних емоцій образи, гніву), який суттєво не вплинув на його свідомість та поведінку.

ОСОБА_12 у момент, що відноситься до інкримінованих йому діянь, не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 75 від 04 лютого 2013 року (т. 2 а.с. 78-80) ОСОБА_12 ознак психозу, недоумства та інших психічних розладів не виявляє. Може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

В період часу, що відноситься до правопорушення, у якому він підозрюється, ОСОБА_12 знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру за психічним станом ОСОБА_12 не потребує.

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_14 , конкретні, послідовні, узгоджуються між собою в деталях, а також узгоджуються з даними, отриманими в ході слідчих дій, в тому числі за участю ОСОБА_12 , а також з висновками експертів, наведеними вище, суд визнає ці докази достовірними і бере в основу вироку.

Оцінюючи показання ОСОБА_12 суд виходить з того, що обвинувачений під час судового розгляду давав і ніші показання щодо мотивів і механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, зазначивши, що коли за наведених вище обставин між ним і потерпілим відбувалася бійка, він побачив у ОСОБА_10 в лівій руці ніж, яким той намагався нанести йому удар, при цьому вони лежали на спині один біля одного. В цю мить він перехопив руку потерпілого та, утримуючи її таким чином, щоб ОСОБА_10 не зміг випустити ніж, не бажаючи смерті останньому, з метою самозахисту, наніс потерпілому його ж рукою з ножем декілька ударів в область тазової кістки і грудної клітини.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що показання обвинуваченого про механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, у тому числі ножем, а також про обставини заволодіння ножем, заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , неодноразово змінювались, є вкрай суперечливими і непослідовними, спростовуються наведеними вище доказами: показаннями потерпілих, свідка, даними, отриманими в ході слідчих дій, в тому числі і за участю обвинуваченого, висновками експертів, які є науково обґрунтованими, суд приходить до переконання, що вони не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими, дані з метою понести покарання за менш суворий злочин, а тому відкидає їх.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_12 , заподіюючи ОСОБА_10 тілесні ушкодження, не мав прямого умислу на вбивство потерпілого і не мав на меті спричинити смерть потерпілому, а у разі наявності умислу на вбивство міг би довести його до кінця, натомість надав допомогу, є безпідставними і спростовуються доказами, наведеними у вироку.

Оцінивши наведені докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_12 діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_10 , оскільки про це свідчать не тільки показання потерпілих, свідка ОСОБА_14 , а й дані щодо характеру, локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, сила нанесених йому ударів ножем.

Так, під час розгляду кримінально провадження встановлено, що ОСОБА_12 , побачивши в будинку АДРЕСА_3 , свою дружину з ОСОБА_10 , повернувся до вказаного домоволодіння з ножем, який він мав можливість залишити вдома, однак цього не зробив, свідомо взявши його з собою. Не намагаючись з`ясувати стосунки з потерпілим і дружиною, в темний час доби за відсутності інших осіб, залишився на подвір`ї вказаного домоволодіння, де, дочекавшись ОСОБА_10 , несподівано напав на останнього, завдавши йому удари руками в голову і тулуб, після чого навмисно наніс удари ножем з клинком довжиною 71 мм в різні частині тіла ліве плече і лопатку, грудну клітину зліва, шию, тобто в місця розташування життєво-важливих органів, з достатньою силою, про, що свідчать голубина проникнення клинка та пошкодження серця і легенів, тобто діяв з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 ..

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_12 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця настання смерті ОСОБА_10 , але цей злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, а саме внаслідок своєчасного надання потерпілому кваліфікованої медичної допомоги.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство ОСОБА_10 є безпідставними.

Доводи захисника про те, що на відсутність умислу на навмисне вбивство ОСОБА_10 вказує посткримінальна поведінка обвинуваченого, а саме те, що він намагався надати потерпілому первинну допомогу, наполягав на госпіталізації останнього, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , з яких вбачається, що саме остання викликала швидку медичну допомогу, даними, які містяться у наведеній вище виписці з історії хвороби, згідно яких ОСОБА_10 був госпіталізований до лікарні 27 грудня 2012 року о 22 годині 50 хв.

Крім того, суд не залишає без уваги і те, що після вчинення злочину обвинувачений здійснив дії, направлені на приховування знаряддя вчинення злочину ножа, що свідчить про те, що ОСОБА_12 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, наслідки, що настали, та намагався уникнути відповідальності.

Відносно доводів ОСОБА_12 про відсутність у нього умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , то суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених по справі доказів, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , які узгоджуються між собою та протоколом огляду місця події, а також висновком судово-медичної експертизи.
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_12 в умисному заподіянні ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Даючи оцінку наведеним вище доказам у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому, з урахуванням їх, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винуватість підсудного ОСОБА_12 в скоєнні інкримінованих йому злочинів доведена і дає підставі для винесення обвинувального вироку відносно нього.
Дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості підсудного ОСОБА_12 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії: за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині; за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілим ОСОБА_10 до ОСОБА_12 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди на суму 1545 гривень 49 коп. і 30000 гривень відповідно, а також стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 гривень.
Вказаний цивільний позов ОСОБА_12 визнав повністю.
Потерпілою ОСОБА_9 до ОСОБА_12 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 20000 гривень.
Даний цивільний позов ОСОБА_12 не визнав.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні вимоги потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження на заявлену ним суму, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд встановив, що ОСОБА_12 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , при цьому останньому були заподіяні як тяжкі так і легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_10 відчував фізичний біль, проходив лікування. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_12 потерпілий зазнав моральних страждань, відчував себе приниженим, що позначилося на його самопочутті, був вимушений докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Заподіяння моральної шкоди підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідка, дослідженими судом письмовими доказами.

Враховуючи наведені положення, характер і обсяг душевних та психічних страждань потерпілого, їх тривалість, ступінь порушення життєвих зв`язків, майновий стан обвинуваченого, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі на суму 30000 гривень.

Крім того, суд стягує з ОСОБА_12 на користь потерпілого понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

Також суд встановив, що ОСОБА_12 заподіяв ОСОБА_9 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим остання відчувала фізичний біль, проходила лікування. Крім того внаслідок протиправних дій ОСОБА_12 потерпіла зазнала моральних страждань, відчувала себе приниженою, що позначилося на її самопочутті, була вимушена докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя.

Заподіяння моральної шкоди підтверджується показаннями обвинуваченого, потерпілої, свідка, письмовими доказами, дослідженими судом.

Враховуючи наведені положення, характер і обсяг душевних та психічних страждань потерпілої, їх тривалість, ступінь порушення життєвих зв`язків, майновий стан обвинуваченого, а також вимоги розумності і справедливості суд вважає, що позов ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню на суму 5000 гривень.

Дослідивши дані про особистість обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_12 раніше не судимий, на момент вчинення злочинів займався трудовою діяльністю, за місцем мешкання і роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає те, що ОСОБА_12 має на утриманні малолітню дитину - 2007 року народження, яка є інвалідом 3 групи.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_12 , є те, що обвинувачений вчинив злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, нещирість обвинуваченого під час давання показань суду, умисне перекручування фактичних обставин, обрана ним активна захисна позиція свідчать про відсутність у ОСОБА_12 каяття у вчинених ним злочинах.

Призначаючи покарання, поряд з наведеними даними про особистість обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_12 вчинив закінчений замах на особливо тяжкий злочин, а також злочин невеликої тяжкості, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, сукупність всіх обставин, що характеризують злочинні діяння, наслідки, які настали.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_12 , попередження нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_12 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 13457 гривень, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_12 на користь держави.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд.

З А С У Д И В:

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років.

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з 28 грудня 2012 року, тобто з дня його затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час знаходження під вартою до постановлення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1545 гривень 49 коп., моральної шкоди 30000 гривень, витрат на правову допомогу 5000 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень, в іншій частині позову відмовити.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 13457 гривень, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, п. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_12 на користь держави.

Речові докази по справі: ніж, одяг ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1