Кримінальне провадження № 274/1208/15-к
Провадження №1-кп/0274/217/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
з участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурорів. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
потерпілої. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слободище, Бердичівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.164 ч.1 КК України,-
Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно та до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_8 , а потім 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/3 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно та до досягнення сином ОСОБА_9 повноліття.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, на попередження державного виконавця не реагує, на обліку у центрі зайнятості населення на даний час не перебуває, не повідомляє державного виконавця про офіційне місце роботи, ніякої матеріальної допомоги сім`ї не надає, участі у вихованні дітей не приймає, їхнім життям не цікавиться, в результаті чого за період з 01.04.2014 року по 01.02.2015 року у нього виникла заборгованість по аліментах на загальну суму 8487,6 грн.
Так, заборгованість по виконавчому листу №2-415 від 14.10.2003 року на користь ОСОБА_7 за період з 01.04.2014 року по 01.02.2015 року становить 11 місяців або в сумі 8487,6 грн., а саме: квітень 2014 року - 771,60 грн., травень 2014 року - 771,60 грн., червень 2014 року - 771,60 грн., липень 2014 року -771,60 грн., серпень 2014 року - 771,60 грн., вересень 2014 року - 771,60грн., жовтень 2014 року - 771.60 грн., листопад 2014 року -771,60 грн., грудень 2014 року - 771,60 грн., січень 2015 року - 771,60 грн., лютий 2015 року - 771,60 грн. Нарахування заборгованості здійснено, згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав частково. Показав, що має від попереднього шлюбу двох неповнолітніх дітей, які після розлучення залишились проживати з колишньою дружиною. Аліменти на їх утримання він сплачував спочатку у повному обсязі, а потім по мірі можливості. Після другого одруження та народження у новому шлюбі доньки, його фінансове становище ускладнилось. У зв`язку з цим в квітні 2014 року він домовився з потерпілою про те, що в рахунок погашення аліментів перепише на дітей будинок, який знаходиться у його власності. Досягнувши такої домовленості з потерпілою, аліменти платити перестав. При цьому розраховував, що перепише на дітей будинок, а колишня дружина відмовиться від аліментів.
Впродовж наступних чотирьох місяців він дізнався, що переоформлення будинку потребує значних матеріальних витрат. Знайти такі кошти він не міг, однак розраховуючи, що переоформить будинок пізніше, аліменти надалі також не сплачував.
На даний час будь-яких документів, які б свідчили про його наміри передати право власності на нерухомість дітям, він не має. Впродовж останнього року він працював неофіційно електромонтером на будівельній фірмі в Києві та мав тимчасові заробітки по місцю проживання, однак аліменти не сплачував, будь-яким іншим чином своїм дітям не допомагав. Він був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та розумів, що неповнолітні діти потребують матеріального забезпечення. Разом з тим вважає, що за умови існування домовленості з колишньою дружиною саме вона повинна була повідомити його про необхідність подальшої сплати аліментів.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина в повній мірі стверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
Так колишня дружина обвинуваченого потерпіла ОСОБА_10 , суду повідомила, що від шлюбу з обвинуваченим має двох дітей. З моменту розлучення аліменти на їх утримання колишній чоловік сплачував не регулярно. З квітня 2014 року аліменти платити взагалі перестав, будь-яким чином матеріально не допомагає, з дітьми не спілкується.
З приводу переоформлення будинку обвинуваченого на дітей в рахунок сплати аліментів на їх утримання вони з колишнім чоловіком спілкувались двічі. Вперше така розмова відбулась близько двох років назад, а вдруге в березні 2014 року. При цьому, в березні 2014 року вони домовились, що поки ОСОБА_5 збирає документи і переоформляє будинок, аліменти він не сплачує. Така домовленість була усною та документально вони її не оформляли. В подальшому вона неодноразово цікавилась у обвинуваченого, чи готує він документи на переоформлення будинку. Так через три місяці ОСОБА_5 по телефону повідомив їй, що ходив до опікунської ради. У вересні, в ході випадкової зустрічі, повідомив, що має проблеми з грошима, а потім взагалі перестав відповідати на її телефонні дзвінки. Зважаючи на те, що сплату аліментів обвинувачений не відновив, вона звернулась із заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності.
Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду повідомила, що працює державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції. Так з 19.11.2003 року на виконанні у Відділі знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дітей. З моменту відкриття виконавчого провадження аліменти боржник сплачував нерегулярно та не в повних сумах. Попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів вручалось йому у руки в червні 2012 року. Також вона особисто неодноразово попереджала боржника про це усно. В подальшому, 03.07.2012 року Відділом направлялось подання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, однак в порушенні кримінальної справи на той час було відмовлено.
Також державний виконавець повідомила, що боржник дійсно має на праві приватної власності будинок, який розташований у с.Слободище. На вказаний будинок виконавчою службою накладено арешт, однак реалізувати його в рахунок погашення боргу по аліментам неможливо, так як у ньому прописані неповнолітні діти. В березні-квітні 2014 року, у її присутності, стягувачка запропонувала, а боржник погодився на передачу права власності на вказаний будинок в рахунок погашення боргу по аліментам. Разом з тим до даного часу будь-яких дій в цьому напрямку боржник не вчинив. Зі слів стягувачки, будинок ОСОБА_5 не переоформляє і аліменти також не сплачує.
Після написання потерпілою заяви про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, вона намагалась зв`язатись з останнім по телефону, однак він на дзвінки не відповідав, а місце свого проживання змінив, не повідомивши про це виконавчу службу.
Сума заборгованості ОСОБА_5 по сплаті аліментів та період за який вона утворилась встановлено згідно довідок ВДВС Бердичівського МРУЮ за №17/961 від 02.02.2015р. Відповідно до їх змісту, аліменти обвинуваченим сплачувались нерегулярно до березня 2014 року. З квітня 2014 року сплачувати кошти на утримання дітей він припинив.
В матеріалах справи міститься виконавчий лист виданий на підставі рішення Бердичівського районного суду Житомирської області (справа №2-415/03) від 14.10.2003 року та саме рішення Бердичівського районного суду від 14.10.2003 року, згідно яких ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_12 для утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно та до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_8 , а потім 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 1/3 неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно та до досягнення повноліття сином ОСОБА_9 .
Про те, що ОСОБА_5 знав про існування заборгованості по аліментам та про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати свідчить копія попередження №17-232/5462 від 05.06.2012 року з його власноручним написом, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , їх батьком являється саме обвинувачений ОСОБА_5 .
Згідно довідки Бердичівського міського центру зайнятості населення, ОСОБА_5 у вказаній установі в період з жовтня 2003 року по теперішній час на обліку як безробітній не перебував та не перебуває.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При цьому, надаючи оцінку показам обвинуваченого в частині існування домовленості з потерпілою та відсутності умислу на ухилення від сплати аліментів суд зважає на наступне.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений в ст.180 Сімейного кодексу. Розмір аліментів визначається судом як частина від доходу батька (матері) або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до змісту ст.77 а також Глави 15 Сімейного кодексу України, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця.
Згідно ст.189 вказаного Кодексу, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
Згідно ст.190 вказаного Кодексу, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений Законом. Даний обов`язок знайшов своє відображення у рішенні Бердичівського районного суду від 14.10.2003 року, згідно якого ОСОБА_5 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання власних дітей. Про вказане рішення обвинуваченому було відомо.
Будь-яка угода між батьками дитини, що встановлює розмір або порядок виплати аліментів повинна бути укладена у письмовій формі та завірена нотаріально. Такої угоди між обвинуваченим та потерпілою укладено не було.
При визначенні покарання ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ст.164 ч.1 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину визнав частково, офіційно не працює.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб в рамках кримінального провадження не накладався.
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд, -
Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право на отримання в суді копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1