Провадження 1-кс/127/8545/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Вінницького міського суду Вінницької області, при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_4 , заяву підозрюваного ОСОБА_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , по розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України Вінницької області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , яке було вилучено під час затримання останнього по кримінальному провадженню №0000347 від 06.12.2014 року по обвинуваченню його за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ст. 341, ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , по розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України Вінницької області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , яке було вилучено під час затримання останнього по кримінальному провадженню №0000347 від 06.12.2014 року по обвинуваченню його за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ст. 341, ч. 2 ст. 345 КК України.

Заявник у своїй заяві просить слідчого суддю здійснити відвід слідчого судді ОСОБА_5 по вищевказаній справі, на підставі ст. 75 п. 3, п. 4 КПК України, оскільки існують усі підстави вважати останнього політично заангажованою особою на користь місцевої влади та правлячих партій в Україні, незалежно від їх ідеології. Крім того, даний слідчий суддя обирав запобіжний захід для затриманого революціонера 27.01.2014 року ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою. Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_5 підпадає під дію Закону України «Про відновлення довіри судовій гілці влади», про що також було подано заяву до відповідного органу.

Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою йому обирав також даний суддя, з мотивів особистої заінтересованості п. 3 ст. 75 КПК України, а точніше суддя ОСОБА_5 має до нього неприязні стосунки, через його громадсько-політичну діяльність, в тому числі і щодо очищення судової гілки влади.

На підставі викладеного, заявник просить призначити йому слідчого суддю, який не підпадає під дію люстраційних законів і має бездоганну репутацію.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 підтримала заявлений відвід.

В судове засідання слідчий суддя ОСОБА_5 не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд вважає можливим розглянути заяву у його відсутність.

Відповідно до ст. 107 ч.1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Таким чином, слідчий суддя заслухавши думку сторін прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Крім того, відповідно до положень ст. 124 Конституції України та Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» перевірка законності та обґрунтованості усіх судових рішень є виключним правом відповідного суду згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд є порушенням незалежності та самостійності суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2014, № 23, ст.870) метою перевірки суддів є: 1) утвердження верховенства права в суспільстві та законності у діяльності судів; 2) відновлення довіри до судової влади в Україні; 3) з`ясування фактів, що свідчать про порушення суддями присяги, наявність підстав для притягнення суддів до дисциплінарної або кримінальної відповідальності; 4) утвердження в діяльності суддів принципів незалежності та неупередженості.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2014, № 23, ст.870) за результатами перевірки суддів Тимчасова спеціальна комісія ухвалює висновок, який повинен бути обґрунтованим і який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції. Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги разом із матеріалами перевірки направляється Вищій раді юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше трьох місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді. Суддя має право на оскарження рішення Вищої ради юстиції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги є обов`язковим для розгляду Вищою радою юстиції. У разі якщо Тимчасовою спеціальною комісією за результатами перевірки не встановлено фактів, що свідчать про порушення суддею присяги судді, а виявлено підстави для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, матеріали перевірки направляються до Вищої ради юстиції або до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Матеріали Тимчасової спеціальної комісії щодо перевірки суддів, що свідчать про наявність у діях судді ознак кримінального правопорушення, направляються Тимчасовою спеціальною комісією до Генеральної прокуратури України для проведення перевірки дій судді на предмет наявності в його діях ознак кримінального правопорушення. Якщо за результатами перевірки судді не встановлено фактів, що свідчать про порушення суддею присяги судді, наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної або кримінальної відповідальності, Тимчасова спеціальна комісія більшістю голосів ухвалює висновок про це і приймає рішення про припинення перевірки щодо такого судді. Матеріали перевірки разом з висновком і рішенням Тимчасової спеціальної комісії направляються до Вищої ради юстиції або Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11, рішення суду від 09.01.2013) зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Як правило, безсторонність судді означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

Крім того, враховуючи Рекомендації N (94) 12, щодо "Незалежності, дієвості та ролі суддів", яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників Міністрів від 13 жовтня 1994 р. та яка застосовується по відношенню до кожної особи, яка здійснює судочинство; до кола цих осіб належать ті, на кого покладено вирішення питань конституційного, кримінального, цивільного, комерційного та адміністративного права. Так, незалежність суддів має бути гарантована відповідно до положень Конвенції та конституційних принципів, а також судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось. У законі мають бути передбачені санкції проти осіб, які намагаються у такий спосіб впливати на суддів. Судді мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне тлумачення фактів та чинне законодавство. Судді не зобов`язані давати звіт щодо справ, які знаходяться в їх провадженні, ніякій особі, яка не належить до системи судової влади. На розподіл судових справ між суддями не повинно впливати бажання однієї із сторін у справі або будь-якої особи, яка є зацікавленою в результатах цієї справи. Такий розподіл може здійснюватись, наприклад, шляхом жеребкування, через систему автоматичного розподілу за алфавітним порядком або через іншу подібну систему. Суддя не може бути увільнений від провадження у справі без поважних на те причин, якими є важке захворювання або особиста заінтересованість цього судді у справі. Кожна із причин, так само як і порядок увільнення, повинні бути визначені законом, і на них ніяк не можуть впливати інтереси уряду чи адміністративних органів. Рішення щодо увільнення когось із суддів від провадження у справі повинно прийматись уповноваженим органом, який наділений такою ж незалежністю в плані судочинства як і самі судді. А також, Рекомендацію CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, відповідно до якої Судді під час проведення судового розгляду повинні захищати права та свободи всіх осіб однаково, поважаючи їхню гідність. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання. Судді мають діяти без будь-якого неналежного зовнішнього впливу на судовий розгляд і відповідно поводитися. Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Крім того, щодо обставин, передбачених пп. 3,4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, наголошує на тому, що особа має обґрунтувати, чому суддя, члени його сім`ї чи близькі родичі заінтересовані у результатах кримінального провадження. Такими обставинами можуть бути надання зазначеною особою консультацій чи інших послуг як на передодні, так і в процесі провадження, якщо до прийняття рішення у справі усно або письмово вона висловлювала свою думку про винуватість або невинуватість особи, перебуває у дружніх або неприязних стосунках з будь-ким із учасників провадження, перебуває у службовій, матеріальній чи іншій залежності від них.

Так, слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін та враховуючи вище вказане приходить до висновку, що у задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , по розгляду клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_3 , яке було вилучено під час затримання останнього по кримінальному провадженню №0000347 від 06.12.2014 року по обвинуваченню його за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ст. 341, ч. 2 ст. 345 КК України слід відмовити, оскільки дана заява є спробою тиску та впливу на незалежність слідчого судді ОСОБА_5 , а також є безпідставною та не вмотивованою, так як на даний час не має відповідного висновку Тимчасової спеціальної комісії перевірки суддів про порушення слідчим суддею ОСОБА_5 присяги. Крім того, на даний час Вищою радою юстиції рішення також прийнято не було та не було оскаржене. Заявником ОСОБА_3 не було надано слідчому судді, будь-якого доказу щодо неприязного відношення до нього слідчого судді ОСОБА_5 , а також заінтересованості його у розгляді даного клопотання, також заявник не обґрунтував наявність існування інших обставин які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 щодо розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України Вінницької області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , яке було вилучено під час затримання останнього по кримінальному провадженню №0000347 від 06.12.2014 року по обвинуваченню останнього за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ст. 341, ч. 2 ст. 345 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 35, 75, 76, 80, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В заяві підозрюваного ОСОБА_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід судді ОСОБА_5 , по розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України Вінницької області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 , яке було вилучено під час затримання останнього по кримінальному провадженню №0000347 від 06.12.2014 року по обвинуваченню його за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 296, ст. 341, ч. 2 ст. 345 КК України відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: