г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4246/14-к
Номер провадження 1-кп/213/43/15
В И Р О К
Іменем України
17 березня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001362 від 13.08.2014 року у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в селі Новополтавка, Бериславського району, Херсонської області, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, розлученої, пенсіонерка, працює КЗ Криворізька міська лікарня №11, медична сестра, раніше не судимої,

за ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

- з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

- з боку захисту - обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2014 року близько 14.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 , з`ясовувала стосунки з останньою. Під час спілкування, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої, ОСОБА_6 почала ображати ОСОБА_8 нецензурною лайкою, та умисно схопила ОСОБА_8 за одяг в районі грудей, та з застосуванням сили, відштовхнула її від себе. При цьому, діючи зі злочинною недбалістю, ОСОБА_6 не передбачала можливості настання подальших суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоч могла та повинна була передбачити, а саме, що від її дій ОСОБА_9 може впасти і отримати тілесні ушкодження.

Від поштовху ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_9 втратила рівновагу, та впала на підлогу, вдарившись рукою об крісло, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2019 від 11.09.2014 відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Своїми необережними протиправними діями, які полягли у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 себе винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України визнала повністю, та суду пояснила, що вона проживає в будинку АДРЕСА_1 , а навпроти розташований будинок АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 , з якою вони давні знайомі, працюють у одній установі, інколи проводили вільний час разом. ОСОБА_5 неодноразово скаржилася їй на свого співмешканця ОСОБА_10 , з яким проживає. В розмові з ОСОБА_5 вона попросила останню, щоб та, коли буде йти відпочивати на пляж, запросили і її. Влітку, 2014 року, точної дати вона вже не пам`ятає, вона знаходилася біля свого будинку, та побачила ОСОБА_11 та її співмешканця ОСОБА_10 , які йшли додому. Вона спитала, де вони були, на що ОСОБА_12 їй відповіла, що вони ідуть з річки, де відпочивали. Вона образилася, оскільки просила їх перед цим взятии її з собою на пляж. Тому вона спитала: а чому ж її не запросили. Через декілька секунд співмешканець ОСОБА_5 ОСОБА_10 , повернувся та виразився на її адресу грубою нецензурною лайкою, та сказав: навіщо ти нам потрібна. Оскільки біля будинку знаходилося багато людей, вислів ОСОБА_10 на її адресу дуже її образив. Після цих подій вона на протязі 2-х днів телефонувала ОСОБА_5 на мобільний, оскільки хотіла, щоб та вибачилась перед нею за поведінку свого співмешканця. Її дуже образило, що ОСОБА_5 не відреагувала на його висловлювання, не зупинила його. Оскільки телефон ОСОБА_13 не брала, то вона вирішила піти до неї додому, щоб з`ясувати стосунки. 02.07.2014 року приблизно о 15год.30хвил. вона прийшла до квартири ОСОБА_5 та подзвонила у двері. Трефелова стала питати, чого вона прийшла, та вимагати, щоб вона уходила. Вона наполягала, щоб та їй відкрила двері, та продовжувала стукати. Трефелова відкрила двері, та вона зайшла до квартири. Потім вони стали розмовляти, вона наполягала, щоб ОСОБА_13 вибачилися. Вони спілкувалися на підвищених тонах, а потім ОСОБА_13 стала її виштовхувати з квартири, вона не йшла, намагалася з`ясувати, за що її образили. ОСОБА_5 стала виштовхувати її з квартири, схопила її за руки. Вона, в свою чергу, відштовхнула Трефелову від себе, від чого та впала на сідниці, при цьому, коли падала, то рукою вдарилася о бильце крісла. Після чого ОСОБА_12 сказала, що вона зламала їй руку. Вона також побачила, що у Трефелової зламана рука, оскільки сама медичний працівник. Потім ОСОБА_13 підвелася з підлоги, та вони разом пішли на травмпункт 11-ї міської лікарні, де ОСОБА_13 надали медичну допомогу. Вона дуже сильно шкодує, що пішла до ОСОБА_13 додому з`ясовувати стосунки. Вона не бажала заподіювати потерпілій тілесні ушкодження, готова компенсувати потерпілій витрати на лікування, після надання тою відповідних документів. У скоєному щиросердечно розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її вина у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ст.128 КК України та встановлені судом фактичні обставини, підтверджуються і зібраними в ході судового засідання доказами: поясненнями потерпілої ОСОБА_5 ,свідка ОСОБА_14 , та дослідженими письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 30.06.2014 року приблизно о 17-й годині, вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_15 , з яким вони спільно проживають вже 9 років, поверталася після відпочинку з річки додому, за адресою: АДРЕСА_4 . Коли вони проходили біля будинку АДРЕСА_5 , то побачили ОСОБА_6 , яка сиділа на лавочці з іншими жінками. ОСОБА_16 спитала в них, де вони були, та вона відповіла, що були на річці та відпочивали. ОСОБА_6 образилась, та спитала: Чому її не запросили. Тоді ОСОБА_15 в грубій формі відповів ОСОБА_16 : а навіщо ти нам потрібна. Після цього ОСОБА_16 на протязі 2-х днів телефонувала їй на мобільний. Вона один раз відповіла їй, та стала погрожувати, тому вона більше не відповідала на дзвінки. Весь цей час вона намагалася оминати ОСОБА_16 , щоб уникнути конфлікту. 02.07.2014 року ОСОБА_6 прийшла до її квартири, та стала сильно стукати у двері, внаслідок чого вона була вимушена відчинити двері. ОСОБА_6 зайшла до квартири, та стала з`ясовувати стосунки, виражалась нецензурною лайкою. Вона намагалася заспокоїти її, та просила, щоб та залишила її квартиру, але ОСОБА_16 не уходила. Тоді вона взяла її за руки та стала виводити з квартири, на що ОСОБА_16 схопила її за одяг в ділянці груді, та з силою відштовхнула від себе. Вона втратила рівновагу та стала падати, при цьому лівою рукою зачепила бильце крісла, та впала на підлогу. Ліва рука миттєво розбухла, вона зрозуміла що це перелом. Потім вони зі ОСОБА_16 пішли до 11 лікарні на прийомне відділення. Їй зробили знімок, наклали гіпс, та госпіталізували. На стаціонарі вона лікувалася більше тижня, потім лікувалася амбулаторно. Її лікування тривало більше 3-х місяців. На цей час відчуває наслідки травми. На придбання ліків та лікування нею витрачено близько 1200гривень. Обвинувачена їй коштів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди не надавала.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству, в квартирі АДРЕСА_6 проживає гр. ОСОБА_5 02.07.2014 року вона знаходилася у себе вдома. Після 14.00 годин, вона почула сильний стук в двері кв. АДРЕСА_6 . Потім вона почула шум, розмову на підвищених тонах, шум від падіння деяких предметів. Потім все стихло. У вікно вона побачила, що 2 жінки вийшли з під`їзду і голосно розмовляли. Вона впізнала ОСОБА_17 , яка тримала руку у витягнутому стані. У другій жінці вона впізнала ОСОБА_18 . Через кілько днів співмешканець ОСОБА_5 ОСОБА_10 , розповів їй, що ОСОБА_19 побила ОСОБА_20 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується також і письмовими матеріалами кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_5 від 13.08.2014 року, в якій ОСОБА_5 просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , яка 02.07.2014 року близько 14 год в її квартирі штовхнувши її на підлогу, завдала їй фізичного болю, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження /а.с.2, т.2/;

- випискою з медичної карти №412 стаціонарного хворого, з якої вбачається, що ОСОБА_5 з 02.07.по 10.07.2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КЗ Криворізька міська лікарня №11 ДОР, основний діагноз: закритий оскольчастий перелом обох кісток лівого передпліччя у н/з зі зміщенням уламків /а.с.13/;

- висновком судово-медичної експертизи № 2019 від 09.09.-11.09.2014 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до підсумків якої, у ОСОБА_5 виявлено: закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків; характер тілесних ушкоджень у потерпілої свідчить про те, що ушкодження у неї виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами, або при ударі лівою рукою о тупий твердий предмет, який мав такі-ж властивості. Виявлені у потерпілої ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (термін загоювання кісткової тканини більше 21 доби). П.2.2.2. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом №6. МОЗ України від 17.01.1995р. Характер виявлених ушкоджень в наданих медичних документах на ім`я потерпілої свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 02.07.2014 року /а.с.15-16,т.2/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2014 року, в ході проведення якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_5 розказала та показала, де та яким чином ОСОБА_6 заподіяла їй тілесні ушкодження, та відповідною фото таблицею до протоколу /а.с.42-46/.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає доведеною в судовому засіданні повністю винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, за ознаками необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, а її дії правильно кваліфіковано за ст.128 КК України.

Визначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 ,суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, її особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не виявлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 суд відносить те, що вона щиросердечно розкаюється у скоєному, є пенсіонеркою за віком.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонеркою, але працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не відмовляється від відшкодування витрат на лікування потерпілої, у разі надання останньою відповідних доказів.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення за ст.128 КК України, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Санкція ст. 128 КК України, передбачає покарання у вигляді громадських робіт від 150 до 240 годин, або виправних робіт на строк до 2-х років, або обмеження волі на строк до 2-х років. Відповідно до ст.ст. 56 ч.3, 57 ч.2, 61 ч.3 КК України, громадські роботи, виправні роботи, та покарання у вигляді обмеження волі не застосовуються до осіб, які досягли пенсійного віку.

Втім, як встановлено, обвинувачена ОСОБА_6 на момент скоєння кримінального правопорушення досягла пенсійного віку.

Відповідно до ч.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Приймаючи до уваги позицію потерпілої, щодо покарання обвинуваченої, характер взаємовідносин сторін, які не примирилися, ймовірність в подальшому звернення потерпілої з позовом до обвинуваченої про відшкодування шкоди, суд не бачить підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, та закриття справи.

За таких підстав суд вважає за можливе винести обвинувальний вирок і звільнити обвинувачену від покарання. Тобто у даному випадку покарання обвинуваченій не призначається за відсутності правових підстав призначення обвинуваченій покарання, передбаченого санкцією ст. 128 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирати.

Керуючись ст.ст.74, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Покарання ОСОБА_6 не призначати, та відповідно до ч.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: