Справа № 161/8644/15-к
Провадження № 1-кп/161/439/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 18 червня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі в місті Луцьку, кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001530, від 30.05.2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Могилів, Республіки Білорусь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючого малярем столярного цеху ПП « ОСОБА_7 », розлученого, у відповідності до ст.89 КК України несудимого, -

· за ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 29.05.2015 року, близько 00 год. 15 хв., знаходячись неподалік буд. АДРЕСА_3 , умисно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом спиляння ручною пилкою сталевих завіс, таємно викрав секцію металевого паркану, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи за № 124, від 30.05.2015 року, становить 349 грн. 29 коп., чим завдав ТзОВ «Спадщина», матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Під час досудового розслідування, а саме 30.05.2015 року, між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні даної угоди, обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненні злочину у розкритті якого активно сприяв, повністю відшкодував завдані збитки, сторони дійшли згоди про звільнення на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні, між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Згідно до вимог, передбачених ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії середньої тяжкості, завдані матеріальні збитки обвинуваченим відшкодовано повністю.

Судом встановлено, що представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміють положення ч.5 ст. 474 КПК України, про те, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам, передбачених ст.ст.75,76 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження угоди про примирення укладеної між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України (в редакції 2012 р.), суд, -

З А С У Д И В :
Угоду про примирення, укладену 30 травня 2015 року, між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001530, від 30.05.2015 року, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у ці органи.

Речові докази по справі, а саме секцію металевого паркану, залишити за належністю потерпілому ТзОВ «Спадщина».

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати у сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1