Справа № 451/1798/14-к
Провадження № 1-кп/451/23/15
ВИРОК
іменем України
08 травня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлів, Радехівського району, Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 27.11.2013 року Радехівським районним судом Львівської області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 25.03.2014 року вирок змінено та засуджено за ч.ч.2,3 ст. 185, 69, 70 КК України до одного року позбавлення волі на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.06.2014 року звільнений від покарання згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014 року; згідно вироку Радехівського районного суду Львівської області від 17.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк терміном 2 роки,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в серпні 2014 року близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , з метою вчинення крадіжки, діючи повторно, оскільки раніше вчиняв злочин проти власності, судимість за який у визначеному законом порядку не знята і не погашена, шляхом вільного доступу, з шафи кімнати, таємно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку чоловічої куртки, що належить ОСОБА_6 , завдавши йому матеріальної шкоди в розмірі 348 гривень.

Продовжуючи свої дії, в ніч з 5 вересня 2014 року на 6 вересня 2014 року ОСОБА_4 , знаходячись в с. Куликів Радехівського району Львівської області, з метою вчинення крадіжки, діючи повторно, оскільки раніше вчиняв злочин проти власності, судимість за який у визначеному законом порядку не знята і не погашена, через хвіртку, проник на територію господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , звідки з дерев`яної клітки, таємно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку двох кролів, завдавши матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 360 гривень.

З погляду сторони обвинувачення, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України не визнав та дав суду показання, що у серпні 2014 року він розпивав спиртні напитки із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому готували та споживали кролика, після чого він маршруткою поїхав в с.Нестаничі Радехівського району. Приїхавши в село Нестаничі вирішив піти до ОСОБА_6 , з яким продовжували розпивати спиртні напитки, скільки саме їх вжили не пригадує. Також не пригадує, як він куртку викрав та як віддав її ОСОБА_10 за 50 гривень, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. Взагалі не пригадує як усе це було. ОСОБА_11 говорив йому, що він приніс куртку ОСОБА_10 , однак він цього не пам`ятає, якщо говорить, значить приніс і це правда. Через деякий проміжок часу за ним приїхали працівники міліції, які за ним шукали. Коли працівники міліції його знайшли він повідомив їм, що не пам`ятає що вчиняв крадіжку. Працівники міліції повідомили йому, що він викрав куртку у ОСОБА_6 та приніс її до ОСОБА_12 й передав їй, замість 50 гривень, які у неї позичив. Можливо він вчиняв цей злочин, однак не пам`ятає, думає, що не міг цього зробити. Кролів не викрадав. Якщо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 стверджують, що він вкрав куртку, то можливо так і було, однак він не пам`ятає. Пригадує, як у ОСОБА_12 позичав гроші, однак чи приносив їй у заставу куртку не пригадує, вважає, що не міг цього зробити, так як у нього вдома наявні його куртки, які міг передати в заставу, тому не було потреби викрадати чужу куртку. Не вчиняв крадіжки кріликів у господарстві ОСОБА_7 , а кролики, які споживав із ОСОБА_11 та ОСОБА_15 взяв у себе вдома, які розводить із батьком. На подвір`ї у ОСОБА_7 був перший раз лише разом із працівниками міліції, до того часу у його господарство жодного разу не заходив. Неодноразово бував на подвір`ї ОСОБА_16 , це через дорогу від господарства ОСОБА_7 , однак йому не було відомо, що у господарстві останнього є кролики. Кролі, які він готував та споживав з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 і ОСОБА_19 взяв у себе в господарстві. Кроля помагав йому приготувати ОСОБА_11 , якому він повідомив про походження кроля, зокрема сказав, що взяв його удома. Потерпілий вказує, що він вчинив крадіжку кролів, однак він не пригадує, щоб це зробив. Шкоду потерпілому ОСОБА_7 відшкодовано через те, що він сказав, що саме він це зробив. Кролики, які він споживав разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_20 та ОСОБА_14 були чорного кольору, вагою приблизно один 800 грам, другий 500 грам. Господарство ОСОБА_6 , де вони готували кроля разом із знайомим останнього, знаходиться в АДРЕСА_1 . Через 2-2,5 тижні до нього приїхав працівник міліції - участковий ОСОБА_21 , який запитав його чи це він викрав куртку зі шафи ОСОБА_6 , на що він відповів, що це не він, що такого не було. Тоді працівник міліції повідомив, що саме так і було, що він замість 50 гривень., приніс куртку ОСОБА_6 до ОСОБА_12 , що стверджують ОСОБА_13 та ОСОБА_22 . В ніч з 5на 6 вересня 2014 року перебував в будинку с.Куликів Радехівського району Львівської області, в цьому будинку ніхто не проживає. Він у цьому будинку спав, прокинувшись, вийшов на дорогу, зупинив машину та поїхав у м.Радехів. В м.Радехові випив пляшку пива на автостанції та поїхав додому у с. Нестаничі Радехівського району. У господарстві ОСОБА_7 , ніколи раніше не бував, з ним був знайомий. Перший раз на територію господарства ОСОБА_7 , зайшов разом із слідчим ОСОБА_23 , адвокатом ОСОБА_5 та дільничним села Куликів, прізвища дільничного йому невідомо. В господарстві ОСОБА_7 , коли проводився огляд, він повідомляв працівникам міліції - учасникам огляду, що він там не був і цього не вчиняв. Вони в цей час фотографували клітки, в яких кролі були відсутні. При цьому він заперечував свою причетність до цього злочину. Окрім слідчого ОСОБА_24 , адвоката, дільничного с. Куликів, при огляді даного господарства була присутня ще дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_25 . Самого ОСОБА_7 , при огляді не було, він перебував у лікарні, а його дружина ОСОБА_26 чітко не вказувала на нього, що він викрав їх кролі. Стверджував суду, що до цього, у господарстві ОСОБА_7 не бував, кролів не викрадав, їх забрав удома. В судових дебатах визнав вину у вчиненні крадіжки куртки, категорично заперечував причетність до викрадення кролів. Просив суд його суворо не карати, такий вчинок ним більше не повториться.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

За змістом ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом... Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.95 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Кожна сторона кримінального провадження має права та обовязки для збору тих чи інших доказів.

Відповідно до змісту ст.370 КПК України суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Як зазначено у ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до рекомендацій, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із подальшими змінами та доповненнями), при постановленні вироку суд колегіально чи суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Суд вважає недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Обвинуваченням не зібрано та не надано суду жодних доказів, які б посвідчили про причетність ОСОБА_4 до вчинення ним крадіжки кролів, що мало місце в ніч з 5 вересня 2014 року на 6 вересня 2014 року в господарстві ОСОБА_7 за місцем його проживання в с.Куликів Радехівського району Львівської області. Посилання сторони обвинувачення на відшкодування потерпілому ОСОБА_7 шкоди не розцінюється судом як доказ, що підтверджує його вину у вчиненні крадіжки кролів, так як відшкодування проводила мати обвинуваченого, яка не є стороною кримінального провадження.

Вказане підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні показав,що в господарстві за місцем свого проживання в с.Куликів Радехівського району він вирощує кролі, на той час їх було біля 30. У вересні 2014 року дружина повідомила йому, що пропали два кролі. Коли проводили слідчі дії, він перебував у лікарні та коли повернувся дружина повідомила, що коли ОСОБА_27 приводили працівники міліції він заперечував причетнівсть до викрадення кролів. Шкода в даний час йому відшкодована, її відшкодувала мати ОСОБА_27 в розмірі 300 гривень, але кролі так дорого не коштують, їх вартість десь 200 гривень . Вага одного кролика приблизно 1 кілограм. До вчинення правопорушення ОСОБА_27 на подвір`ї у них не бував, він прожив по сусідству у занедбаному будинку на відстані 50 метрів, з якою метою ходив до будинку йому невідомо. З дороги, по якій ходив ОСОБА_27 біля їх господарства видно клітки кролів. На подвір`ї з одного боку є брама, з іншого боку вільний доступ, немає загорожі. Клітки, в яких знаходилися кролі, закривалися на гачок. Виявили відсутність кролів, коли їх годували, це виявила дружина. Дільничний приходив до нього у господарство, тоді вони і зважували кролів, це було десь через 20 днів після викрадення. Кролі, які перебували у нього в господарстві були різного кольору, а саме: красі, білі та рижі, чорних кролів у нього в господарстві не було, в даний час один появився. У нього в господарстві пропали два кролі, рижого та красого кольорів, шкіри від яких разом із головами бачив на акації неподалік свого господарства в с.Куликів Радехівського району Львівської області. Зробив висновок, що шкіри, які були на акації знято із його кролів, так як такі були разом із головами, по яких він упізнав, що це шкіри з його кролів.

Непритчетність ОСОБА_4 до крадіжки кролів, підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які споживали кролів разом із ОСОБА_4 та ствердили суду, що кролі, які приносив обвинувачений були чорного кольору, яких у господарстві ОСОБА_7 не було, тому суд вважає, що докази, на які посилається сторона обвинувачення, зокрема протокол огляду місця події в с.Куликів Радехівського району Львівської області від 30.09.2014 року та довідка про визначення вартості кролів ( живої та битої ваги) є неналежними (а.к.п.10-11,25).

Згідно ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по справі відсутня можливість збирання додаткових доказів, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до переконання про необхідність виправдування обвинуваченого ОСОБА_4 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України по епізоду викрадення зимової чоловічої куртки доводиться сукупністю наступних доказів.

Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_4 знайомий більше 20 років. У 2014 році, однак не пригадує коли саме, до нього в гості приходив ОСОБА_4 з яким вони розпивали спиртні напої у його будинку та готували молодого кроля чорного кольору, вагою 1 кілограм. ОСОБА_4 повідомив йому походження кроля, сказав, що приніс його із дому. Випили одну пляшку на двох, тоді ОСОБА_4 пішов додому та прихопив із собою куртку, яка висіла у коридорі на вішалці в прихожій. Через два три дні він виявив, відсутність куртки, до нього, окрім ОСОБА_4 більше ніхто не приходив. Хотів зателефонувати до ОСОБА_28 , однак цього не зробив через те, що у останнього немає мобільного телефону. Тоді він подумав, що куртку міг також викрасти і ОСОБА_13 , так як він днем не закриває дверей у будинок, а останній іноді позичає у нього сигарети та розпиває з ним спиртні напої. Звернувшись до ОСОБА_29 , виявив свою куртку, зі слів останнього йому стало відомо, що куртку (дублянку) до нього приніс ОСОБА_4 за борг 50 гривень, які повинен був віддати ОСОБА_10 . Окрім цього, про те, що куртка є у шафі Лиги йому також повідомила ОСОБА_30 , теща ОСОБА_29 . Куртку впізнав по замках, а також через те, що вона збоку пошкодженою. Через тиждень написав заяву, куртку вилучили працівники міліції.

Показами свідка ОСОБА_31 , який в судовому засіданні показав, що факт вчинення крадіжки куртки йому невідомий. Відомо, що ОСОБА_4 хотів позичити гроші у дружини, яку саме суму не знає, однак йому відомо, що гроші останній повернув. В заставу нічого не давав, кошти повернув. При тому як позичав гроші була дружина, йому нічого невідомо. Знає із слів дружини, що ОСОБА_4 приносив куртку чорного кольору дублянку та повинен був її забрати, однак цього не зробив, тоді її вилучили працівники міліції. З цього приводу, він не може нічого пояснити, про це необхідно розпитати дружину. В даний час йому відомо, що дублянка чорного кольору належала ОСОБА_32 . Окрім цього, ствердив суду, що ОСОБА_4 у нього вдома, за адресою в с.Нестаничі Радехівського району, разом із ним готували та споживали кроля чорного кольору. Його приніс ОСОБА_4 , та сам знімав з нього шкіру, а розробляв кроля разом із ОСОБА_33 , братом його дружини при цьому походження кроля не повідомляв.

Показами свідка ОСОБА_34 , яка в судовому засіданні показала, що вона проживає в с.Нестаничі Радехівського району Львівської області. Разом із нею в будинку проживають її мати ОСОБА_35 , вітчим ОСОБА_36 та брат ОСОБА_37 , чоловік ОСОБА_13 у даний час з нею вже не проживає. З ОСОБА_4 давно знайома, знає його як односельчанина. Так одного дня зранку він дійсно позичав у неї гроші та пообіцяв увечері повернути. Ввечері замість 50 гривень приніс куртку, як згодом виявилося, остання належала ОСОБА_32 . Під час того, як ОСОБА_4 їй приніс куртку, замість грошей, вона її взяла для чоловіка, який на той час з нею ще проживав, не з`ясовуючи при цьому її походження. Пригадує, що був такий випадок коли ОСОБА_4 з її чоловіком та братом у них на подвір`ї готували кролика, якого саме він був кольору не бачила, так як вона побачила його вже без шкіри через 15 хвилин після приходу ОСОБА_4 .

Протоколом огляду місця події від 8.10.2014 року,з якого вбачається, що в ході проведеного огляду житлового будинку ОСОБА_6 , який знаходиться в с.Нестаничі Радехівського району Львівської області в одній із кімнат будинку було виявлено відсутність у шафі зимової чоловічої куртки (а.к.п.49-50).

Протоколом огляду місця події від 8.10.2014 року,з якого вбачається, що в ході проведеного огляду житлового будинку ОСОБА_38 , який знаходиться в с.Нестаничі Радехівського району Львівської області в одній із кімнат будинку було виявлено у двох дверній шафі зимову чоловічу куртку чорного кольору, яка була вилучена працівника Радехівського РВ(а.к.п.54-56).

Висновком товарознавчої експертизи від 5.11.2014 №9/403, з якого вбачається, що ринкова вартість представленої на експертизу чоловічої куртки чорного кольору розміру «46» за умови, що з моменту викрадення до моменту представлення на дослідження її товарний стан не змінився, станом на 1.08.2014 року, становила 348 гривень (а.к.п.73-76).

Вимогою ДІАЗ ГУМВС України у Львівській області від 13.10.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 притягався до кримінальної відповідальності 27.11.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 25.03.2014 року вирок змінено та засуджено за ч.ч.2,3 ст. 185, 69, 70 КК України до одного року позбавлення волі на підставі ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.06.2014 року звільнений від покарання згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014 року; 17.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк терміном 2 роки (а.к.п.81- 81 зворот,88-89).

Довідкою Радехівської ЦРЛ №1055 від 24.11.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п.75).

Характеристикою виконкому Вузлівської сільської ради Радехівського району, з якої вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в с.Нестаничі Радехівського району Львівської області, неодружений, приягався до кримінальної відповідальності, за останній період часу скарг з приводу його поведінки у громадських місцях у виконком не поступало(а.к.п.91).

Довідкою Вузлівської сільської ради Радехівського району №1508 від 9.10.2014 року та копією паспорта з яких вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1 ; разом із ним за цією ж адресою значаться зареєстрованими мати - ОСОБА_39 та батько ОСОБА_40 (а.к.п.92,82-82 зворот).

Вказані докази судом визнані допустимими та належними.

Таким чином суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України- викрадення зимової чоловічої куртки.

Дії ОСОБА_4 по факту викрадення в серпні 2014 року зимової чоловічої куртки, яка належала ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Те, що ОСОБА_4 у судових дебатах визнав свою вину в частині крадіжки куртки, та пообіцяв, що такий вчинок більше ним не повториться, судом розцінюється у сукупності із встановленими судом обставинами, та наданими стороною обвинувачення доказами, показами потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_42 .

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарння з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому суд, відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше судимий та добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_6 .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, будучи в стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Радехівського районного суду Львівської області від 17.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк терміном 2 роки, а кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується скоєне ним в серпні 2014 року, тобто до ухвалення судом попереднього вироку (а.с.34-35).

Відповідно до п.12,13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами та на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України визнати невинуватим і по суду виправданим.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, закрити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнити від відбування із випробуванням на іспитовий строк терміном 2 роки.

В силу ч. 4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 до ухвалення вироку Радехівським районним судом Львівської області від 17.10.2014 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, частково додати невідбуту частину покарання і призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на ннього обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути із ОСОБА_4 294 (двісті дев`яносто чотири) гривні 84 (копійки) копійок судових витрат за проведення товарознавчої експертизи в дохід держави.

Речовий доказ: зимову чоловічу кауртку залишити у користування власника ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1