Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/451/14-к
№ провадження
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Микитина
В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

прокурора Капала
А.І.;

обвинуваченої ОСОБА_1.;

її захисника - адвоката Коваля
В.Ю.;

та потерпілої ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальне
провадження по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки
та жительки АДРЕСА_1, українки,
громадянки України, з середньою
освітою, розлученої, має на утриманні
одну малолітню дитину, депутатом не
являється, працюючої покоївкою готелю
«Морозко» ПАТ «Львівобленерго», раніше
не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_1. 06.03.2014 року
близько 16 год. 00 хв., у приміщенні
бібліотеки, що у смт. Славське
Сколівського району Львівської
області по вул. А. Шептицького, буд. 3,
під час конфлікту з гр. ОСОБА_3., що виник
на ґрунті особистих неприязних
відносин, схопила останню за волосся та
почала тягати, після чого умисно
нанесла їй декілька ударів долонями
рук по обличчі та голові. У результаті
своїх умисних дій обвинувачена ОСОБА_1.
заподіяла потерпілій гр. ОСОБА_3. згідно
висновку судово-медичної експертизи №
32 від 14.03.2014 року струс головного мозку,
синці та садна на нижній губі, тильній
поверхні лівої кисті, проекції
реберної дуги праворуч, верхній
третині лівої гомілки, нижній та
середній третинах лівого стегна, які
утворилися від дії тупих предметів та
тупих предметів з обмежуючою
контактуючою поверхнею. Струс
головного мозку є легким тілесним
ушкодженням, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я. Синці,
садна та подряпини, усі разом та кожне
окремо, є легким тілесним ушкодженням.

Потерпілою гр. ОСОБА_3. заявлено
цивільний позов у кримінальному
провадженні відносно ОСОБА_1. у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України про відшкодування їй
майнової та моральної шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням у
розмірі 14 982 грн..

У судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1., після роз'яснення їй змісту ч. 3
ст. 349 КПК України та переконання суду у
відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції обвинуваченої,
вину визнала повністю, цивільний позов
гр. ОСОБА_3. визнала частково та
пояснила, що дійсно вона 06.03.2014 року
близько 16 год. 00 хв., забігла у
приміщення бібліотеки у смт. Славське
Сколівського району Львівської
області по вул. А. Шептицького, буд. 3, з
метою з'ясувати стосунки з потерпілою
ОСОБА_3., які виникли внаслідок ревнощів
до свого колишнього чоловіка, з яким на
даний час вони проживають разом. Там,
під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_3.
вона схопила її за волосся та почала
тягати по кабінеті, а згодом умисно
нанесла їй близько п'яти ударів
долонями рук по обличчі та голові. На
даний час вона кається у скоєному, у
подальшому такого вчиняти не буде,
усвідомила негативне значення своїх
дій. Що стосується цивільного позову,
то такий вона визнає частково,
оскільки, на її думку, розмір моральної
шкоди у сумі 10 000 грн. нічим не
підтверджений, є значно завищеним.
Також, вона не вбачає підстав для
задоволення майнової шкоди в частині
оплати односельчанці ОСОБА_2. за
допомогу по догляду за житловим
будинком і прилеглою територією у
розмірі 2 800 грн. та майнової шкоди в
частині витрат на проїзд до медичного
закладу у розмірі 1 200 грн..

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_1.
свою вину у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнала повністю, інші
учасники провадження не оспорюють
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що обвинувачена правильно
розуміє зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності її позиції, заслухавши
думку учасників судового розгляду, які
не заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнав недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження у частині
пред'явленого обвинувачення, які ніким
не оспорюються. Разом з тим, суд ухвалив
дослідити докази у частині
пред'явленого цивільного позову
повністю.

На підставі вище наведеного, суд
допитавши обвинувачену та дослідивши
матеріали кримінального провадження,
прийшов до висновку, що вина
обвинуваченої ОСОБА_1. у вчиненні нею
кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченої
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125
КК України, як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_1.
у вчиненні кримінального
правопорушення обставин, передбачених
ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом'якшуючою вину обвинуваченої
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 66 КК України, суд
вбачає її щире каяття у скоєному.

При визначенні міри покарання
обвинуваченій ОСОБА_1. суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та
сукупність усіх обставин, що його
характеризують, зокрема умисну форму
вини, обставини вчинення такого
кримінального правопорушення, а також
особу обвинуваченої, обставину що
пом'якшує покарання та відсутність
обставин, що обтяжують покарання. Так,
обвинувачена ОСОБА_1. повністю визнала
свою вину, щиро розкаялася у вчиненому,
має намір відшкодувати заподіяну нею
майнову та моральну шкоду у розмірі, що
буде визначено судом. Обвинувачена
ОСОБА_1. позитивно характеризується за
місцем проживання, вперше притягається
до кримінальної відповідальності, на
диспансерних обліках у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває,
має на утриманні одну малолітню дитину,
офіційно працевлаштована та отримує
заробіток. Суд також бере до уваги
ставлення потерпілої ОСОБА_3. до
скоєного обвинуваченою ОСОБА_1.
кримінального правопорушення і
призначення їй покарання.

З урахуванням наведених обставин, суд,
у відповідності до вимог ст. 65 КК
України, під час вирішення питання про
обрання міри покарання обвинуваченій
ОСОБА_1. вважає за доцільне призначити
його у межах, установлених санкцією ч. 2
ст. 125 КК України у вигляді сплати
штрафу у дохід держави.

Таким чином, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, сукупність зазначених
вище даних про особу обвинуваченої, а
також думку потерпілої, міру покарання
у вигляді сплати штрафу у дохід
держави, суд вважає такою, що
відповідає призначеному покаранню, є
необхідною і достатньою для
виправлення обвинуваченої та
попередження вчинення нею нових
кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст. 69 КК
України суд не вбачає.

Суд також, у відповідності до вимог ст.
129 КПК України, з урахування ставлення
самої обвинуваченої ОСОБА_1. до
цивільного позову, дійшов до висновку,
що заявлений потерпілою ОСОБА_3.
цивільний позов підлягає до часткового
задоволення.

Як встановлено судом, внаслідок
заподіяння обвинуваченою ОСОБА_1.
потерпілій ОСОБА_3. тілесних ушкоджень,
остання знаходилася на амбулаторному
лікуванні у КЗ ЛОР «Сколівська
центральна районна лікарня» у період з
07.03.2014 року по 17.04.2014 року, на листку
непрацездатності не перебувала. Вид та
обсяг заподіяних потерпілій ОСОБА_3.
тілесних ушкоджень визначено
висновком експерта № 32 від 14.03.2014 року.

Згідно представлених потерпілою
ОСОБА_3. фіскальних чеків, останньою у
період амбулаторного лікування
придбано ліків та медикаментів на
загальну суму 490 грн. 17 коп. (114 грн. 22 коп.
+ 34 грн. 44 коп. + 67 грн. 48 коп. + 16 грн. 02 коп.
+ 19 грн. 68 коп. + 55 грн. 01 коп. + 40 грн. 60 коп.
+ 142 грн. 72 коп. = 490 грн. 17 коп.). Така сума
обвинуваченою ОСОБА_1. не оспорюється і
з вказаним обсягом медикаментів та
коштами, що були затрачені на їх
придбання, обвинувачена погоджується.
З огляду на вказане суд вважає за
необхідне задовольнити вимогу про
відшкодування майнової шкоди у розмірі
490 грн. 17 коп..

Разом з тим, суд вважає безпідставними
вимоги про відшкодування майнової
шкоди у частині понесення витрат на
оплату фізичній особі за допомогу у
догляді за домогосподарством у розмірі
2 800 грн., а також у частині понесення
витрат на проїзд до медичного закладу у
розмірі 1 200 грн., оскільки такі нічим не
підтверджені, є голослівними.

Із запропонованим потерпілою ОСОБА_3.
розміром заподіяної моральної шкоди
суд також не може погодитись у зв'язку
із її необґрунтованістю, а таку вважає
за доцільне стягнути у розмірі 2 000 грн..
Розмір моральної шкоди, що складає 2 000
грн., суд вважає достатнім для
задоволення потреб потерпілої ОСОБА_3.,
пов'язаних із фізичним болем та
душевними стражданнями. Визначення
великого розміру моральної шкоди як
компенсації у рахунок майбутніх витрат
на лікування, у тому числі і у
кардіологічному диспансері, суд вважає
неприпустимим.

Відтак, загальна сума, яка підлягає
стягненню з обвинуваченої ОСОБА_1. у
користь потерпілої ОСОБА_3., складає 2 490
грн. 17 коп. (490 грн. 17 коп. заподіяної
майнової шкоди + 2 000 грн. заподіяної
моральної шкоди = 2 490 грн. 17 коп.).

Судових витрат у кримінальному
провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і
призначити їй покарання у вигляді
сплати штрафу у дохід держави у розмірі
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 850
(вісімсот п'ятдесят) грн..

Міру запобіжного заходу засудженій
ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу
не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 490
(дві тисячі чотириста дев'яносто) грн. 17
коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженій та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя
В.Я. Микитин