АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 613/4/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/15/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.296, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 05 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Братениця, Богодухівського району, Харківської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий неодружений, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 05.10.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ч.1 ст.121, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 04.04.2013 року умовно-достроково звільнений постановою Жовтневого районного суду м. Харкова, на невідбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 22 дні,

засуджений за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2010 року та за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_7 будучи раніше судимим на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв злочини при наступних обставинах:

26.08.2013 року близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_7 , з мотивів явної неповаги до суспільства діючи навмисно із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи поблизу домоволодіння що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_10 , виражався в його адресу брутальною лайкою, після чого наніс останньому чотири удари рукою зігнутою в кулак в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, а саме на коліно та продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 наніс один удар правою ногою в обличчя останньому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: кровопідтіку вік обох очей, кровопідтіку в області лівого плеча, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження та закритого перелому кісток носа з забійною раною в області спинки носу, що кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше 3 неділь ( 21 день ). Вказані хуліганські дії ОСОБА_7 тривали близько 10 хвилин та вперто не припинялись.

Окрім цього, ОСОБА_7 15.11.2013 року близько 01 год. 00 хв. знаходячись в приміщенні торгового залу продуктового магазину «24», що розташований за адресою: м. Богодухів, пл. Кірова, 24 Харківської області, діючи повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майно, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 70 грн., що належать ОСОБА_8 , після чого з місця пригоди зник, а викрадене обернув на свою користь, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що, на його думку, вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 05 червня 2014 року є незаконним і необґрунтованим, оскільки досудове і судове слідство проводилось в односторонньому порядку, суд першої інстанції не взяв до уваги покази двох свідків по епізоду грабежу, а також при призначенні покарання суд не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить частково скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, закривши кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Захисник зазначає, що суд першої інстанції, на його думку, порушив вимоги п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, оскільки в судовому засіданні не допитав потерпілого ОСОБА_10 ..

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляції, потерпілого, який просив задовольнити апеляції обвинуваченого та захисника, думку прокурора про необхідність залишення без задоволення апеляцій обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеній перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд при його ухвалені не дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону України. Обґрунтовуючи у вироку доведеність вини обвинуваченого у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабіж) вчинений повторно та намагаючись спростувати заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не перевірена та не дана належна оцінка його версії щодо непричетності та невинуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Фактично суд у вироку навів заперечення лише вказавши, що ОСОБА_7 попрохав у громадянина ОСОБА_8 мобільний телефон, щоб зателефонувати, а після розмови відразу повернув мобільний телефон. Грошей у ОСОБА_8 він не брав.

Суд неналежно обґрунтував свої висновки, щодо невизнання своєї вини обвинуваченим пославшись лише на джерела доказів, які були досліджені в судовому засіданні не зазначивши їх фактично, тобто без вказівки на фактичні дані цих доказів, які об`єктивно можуть спростувати твердження обвинуваченого.

Тобто висновки суду в цій частині не узгоджуються з вимогами норм ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення.

При цьому належить врахувати те, що доводи ОСОБА_7 щодо непричетності його до злочину, які суд не прийняв до уваги, не спростовані висновками суду.

Тобто за змістом такі висновки суду є неконкретними, оскільки не містять аналізу дослідження певних даних і спростування наявних заперечень обвинуваченого, щодо його незгоди з кваліфікацією дій.

На думку колегії суддів, така неналежна оцінка доказів та доводів обвинуваченого свідчить про неповне дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки суд повинен в силу вимог ст. 94 КПК України обґрунтувати кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом не дана оцінка показам потерпілого ОСОБА_8 , які він дав у судовому засіданні 24.04.2014 року, що сам він не збирався писати заяву до органів міліції, а 23.11.2013 року після сплину більше тижня від дати зустрічі з обвинуваченим в магазині, працівники міліції прийшли до нього додому і дали йому вказівку подати заяву до міліції про неправомірні дії ОСОБА_7 щодо нього, які відбувалися 15.11.2013 року

Суд фактично не вмотивував, шляхом зазначення у вироку певних висновків чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, в тому числі і покази обвинуваченого, який не визнав свою вину по епізоду від 15.11.2013 року.

Вищевказані доводи, що вказані судом у вироку для обґрунтування своїх висновків, на думку колегії суддів, є недостатніми, в аспекті щодо належного дослідження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що свідчить про неповне дотримання вимог ст.ст. 84, 85, 86, 94 КПК України.

Вказані недоліки судового розгляду не узгоджуються з нормами щодо необхідності дотримання загальних засад презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, оскільки суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що передбачено вимогами ст. ст. 7, 9, 17, 22, 23 КПК України.

Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції у вироку лише навів докази на підтвердження встановлених обставин, але оцінки цим доказам не надав та без зазначення мотивів не прийняв до уваги докази, які на думку захисту свідчать про необґрунтоване притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Окрім того, по епізоду від 26.08.2013 року скоєного обвинуваченим ОСОБА_7 , хуліганських дій щодо потерпілого ОСОБА_10 , останній не був допитаний в судовому засіданні.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про виклик потерпілого в судові засідання 23.05.2014 року, 29.05.2014 року, коли був винесений вирок, але суд не обговорював з учасниками судового засідання можливість закінчення судового розгляду у відсутності потерпілого ОСОБА_10 та не з`явившихся свідків.

На ці обставини посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 .

За таких обставн, керуючись п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату та час судового засідання.

При вказаних обставинах, на думку колегії суддів, вирок районного суду неможливо визнати законним та обґрунтованим із зазначених вище причин.

Інші доводи, які наведені у апеляційній скарзі захисника, слід перевірити при новому розгляді кримінального провадження, урахувати зазначене в цій ухвалі, та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи, що запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою було застосовано вироком, який підлягає скасуванню та обвинувачений має постійне місце проживання, то колегія суддів змінює йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі змінити на домашній арешт, звільнивши його з під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки терміном на два місяці до 10 квітня 2015 року, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою суду, не залишати місце постійного проживання ( АДРЕСА_1 ) без дозволу суду з 19.00 години до 07.00 години ранку.

Ухвалу направити для виконання начальнику Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: