Справа № 713/35/12
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.04.2015 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підсудного ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, потерпілої ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2014 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

раніше не судимого,
громадянина України ,-
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволено частково.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 залишено без задоволення.
Вирішено судом і питання щодо речових доказів по кримінальній справі та щодо судових витрат.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили судом залишено підписку про невиїзд.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 05 березня 2006 року приблизно о 10-ій годині 55-ій хвилині, керуючи власним автомобілем марки «MERCEDES BENZ - 320», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись у складних метеорологічних умовах по засніженій автодорозі М-06 сполученням «Чоп-Київ» у напрямку м.Львів, поблизу с. Голубине Свалявського району розпочав обгін невстановленого вантажного автомобіля типу «Каміон», який рухався в попутному напрямку в колії, по крайній лівій смузі руху, порушив вимоги п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3, 8.1, 8.5.1, 10.1., 11.1, 11.2, 11.3, 11.4, 12.1, 12.6, 13.1, 13.3, 13.4, 14.1, 14.2, 14. 4, 14.5 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, перевищив допустиму швидкість руху, незважаючи на те, що в зустрічному напрямку рухався автобус марки «Неоплан», з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 сполученням «Київ-Хуст» під керуванням ОСОБА_10 , від виконання обгону не відмовився, продовжив рух, перетнув роздільну суцільну лінію, виїхав на смугу зустрічного руху, допустив занос свого автомобіля, втратив його керування, внаслідок чого його автомобіль зіткнувся з автобусом.
В результаті зіткнення водій ОСОБА_10 і пасажир автобуса ОСОБА_12 зазнали тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а пасажир автомобіля ОСОБА_5 і пасажири автобуса ОСОБА_13 , ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, а пасажир автобуса ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.
- засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку і ухвалення апеляційним судом виправдувального вироку, посилаючись на те, що ні органом досудового слідства, ні судом першої інстанції не доведено його участі у вчиненні злочину за який його засуджено;
- прокурор і потерпіла ОСОБА_15 порушують питання про скасування вироку та ухвалення апеляційним судом нового обвинувального вироку, яким просять засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням на 3 роки права керувати транспортними засобами, оскільки застосування ст. 75 КК України, на їх думку, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.
У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, а вирок без зміни.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, потерпілої ОСОБА_15 , пояснення захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляції, пояснення потерпілої ОСОБА_5 яка вважає вирок незаконним, просить його скасувати, кримінальну справу закрити, дослідив докази, провів судові дебати, надав ОСОБА_7 останнє слово, обговорив доводи, викладені в апеляціях і вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 367-370, 374 КПК України (1960 року) підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному порядку є:
1) однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства;
2) невідповідність призначеного кримінального - процесуального закону;
3) істотне порушення кримінального процесуального закону;
4) невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Вказівки суду, який розглядав справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України (1960 року) істотними порушеннями кримінально - процесуального закону, допущеними органом досудового розслідування, є такі порушення, які призвели до обмеження гарантованих законом прав учасників процесу або істотно перешкодили судові об`єктивно, повно та всебічно розглянути справу й внести законний і обґрунтований вирок.
Справа у всякому разі підлягає поверненню на додаткове розслідування, якщо не забезпечено право обвинуваченого, потерпілого чи адвоката на ознайомлення з усіма матеріалами справи.
З ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 03 лютого 2010 року убачається, що ця кримінальна справа була направлена на додаткове розслідування і апеляційний суд зобов`язав орган досудового розслідування ознайомити обвинуваченого, потерпілих, захисників з усіма матеріалами кримінальної справи.
На порушення вимог ч.7 ст. 374 КПК України (1960 року) орган досудового слідства цю вказівку апеляційного суду не виконав, і не ознайомив обвинуваченого, потерпілих, адвоката з усіма матеріалами кримінальної справи в повному обсязі, зокрема, з речовими доказами (а.с.,а.с. 125, 127, Т.9).
Відповідно до вимог ст.ст. 132, 223 КПК України (1960 року) у постанові про притягнення як обвинуваченого, у обвинувальному висновку зазначаються обставини справи як їх встановлено на попередньому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого обвинуваченим, а також докази, які зібрано в справі, відомості про потерпілого; показання обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки, тощо.
Всупереч вказаним нормам кримінально-процесуального закону органом досудового слідства ОСОБА_7 пред`явлено неконкретне обвинувачення.
Зокрема, у постанові про притягнення як обвинуваченого і в обвинувальному висновку зазначено що ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.п. 1.10, 12.1, 12.6 «Правил дорожнього руху України», тобто перевищив допустиму швидкість руху.
Водночас у вказаних процесуальних документах не зазначено, з якою швидкістю рухався керований ОСОБА_7 автомобіль.
З постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 05 березня 2006 року убачається, що старший слідчий СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_16 порушив її за фактом дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Київ-Чоп неподалік с.Голубине Свалявського району за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 4, Т.1).
Цього ж дня той самий слідчий, у зв`язку з тією ж подією, порушив ще одну кримінальну справу, цього разу щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 65, Т.1).
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 08 серпня 2006 року постанову слідчого про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України скасовано (а.с. 68-70, Т.1).
В зв`язку з наведеним суд зобов`язав слідчого вилучити з обліково-реєстраційного підрозділу УМВС України в Закарпатській області документи первинного обліку, зареєстровані в журналі обліку злочинів, постановлені на центральний облік і включені до статичної звітності обліково-реєстраційним підрозділом, що стосується кримінальної справи, порушеної 05 березня 2006 року щодо ОСОБА_7 .
Ця вимога суду органом досудового слідства залишилася не виконаною.
На порушення вимог ст. 374 КПК України (1960 року) суд першої інстанції не виконав вказівки, викладені в ухвалі апеляційного суду від 03 лютого 2010 року щодо обов`язкового допиту в судовому засіданні очевидців дорожньо транспортної пригоди свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , чим також допустив неповноту, однобічність судового розгляду.
Неправильність, неповнота, допущені при розслідуванні справи, не можуть бути усунені в судовому засіданні, оскільки для цього потрібні слідчі, інші процесуальні дії,спрямовані на збирання нових доказів, провадження дій в такому обсязі, виконання яких неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.
Відповідно до вимог ст. 315-1 КПК України, роз`яснення, даного в п. 9 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускається тільки за клопотанням сторін. при цьому судові доручення суд дає лише з метою проведення й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.
Учасники судового розгляду в судовому засіданні відповідні клопотання не заявили.
З урахуванням наведеного судове рішення підлягає до скасування, з направленням кримінальної справи на додаткове розслідування, при якому органу досудового слідства необхідно усунути наведені недоліки.
На підставі наведеного керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960 року), апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляції прокурора, потерпілої ОСОБА_8 , підсудного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2014 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальну справу направити прокурору Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити попередній підписку про невиїзд.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: