АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/782/2012 Номер провадження 11/1690/782/2012Головуючий у 1-й інстанції Крикливий Віталій Вікторович Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2012 року м. Полтава

року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - Гонтар А.А.

суддів Давиденка Е.В., Корсун О.М.

прокурора Гринь А.С.

потерпілої ОСОБА_2

законного представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та засудженого ОСОБА_4 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.05.2012 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий

Засуджений за ч.1 ст. 286 КК України на один рік шість місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ПАТ Українська пожежно-страхова компаніяна користь Комсомольської міської лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 1676,14 грн.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 2450 грн.

Стягнуто з ПАТ Українська пожежно-страхова компаніяна користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 2550 грн.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь експертного закладу судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 703,20 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно вироку суду,

15.07.2011 року близько 20.10 год., ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався у м. Комсомольську від перехрестя вулиць Строни - Радянська в напрямку перехрестя вулиць Строни Миру. В цей час, у зустрічному напрямку по вул. Строни рухався мопед марки Viper Sport під керуванням водія ОСОБА_6 на задньому пасажирському сидінні якого знаходилась неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5.

В районі будинку № 1 по вул. Строни, водій ОСОБА_4 виконуючи маневр обгону попутного транспортного засобу, не дотримався вимог п.10.1 та п.п. вп.14.2 Правил дорожнього руху України, а саме, не переконався, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів і що зміна напрямку його руху не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з мопедом Viper Sport під керуванням водія ОСОБА_6.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мопеду ОСОБА_2 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції прокурора, із внесеними змінами, ставиться питання про зміну вироку в частині стягнення судових витрат, а також про скасування вироку суду в частині вирішення цивільних позовів прокурора та законного представника неповнолітньої потерпілої. Апелянт посилається на те, що суд у відповідності до вимог ст.93 КПК України вірно поклав на засудженого судові витрати за проведення судових експертиз, але при цьому помилково зазначив їх розмір -703,20 грн, в той час як такі витрати по справі складають 1828,80 грн.. Крім того, суд невірно вирішив цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої та цивільний позов законного представника потерпілої про відшкодування шкоди, стягнувши кошти з ПАТ Українська пожежно-страхова компанія, а не з засудженого ОСОБА_4 до якого були предявлені ці позовні вимоги. Прокурор просить вирок змінити в частині стягнення судових витрат, стягнувши з засудженого 1828,80 грн.; в частині вирішення цивільних позовів прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 вирок скасувати, направивши справу в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства; в іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляції засудженого ОСОБА_4 ставиться питання про помякшення призначеного судом покарання. Звертає увагу на те, що він повністю визнає вину в інкримінованому злочині; раніше не судимий; повністю оплатив лікування потерпілої; має на утриманні неповнолітню дитину; має постійне місце роботи та проживання де позитивно характеризується. Просить призначити покарання не повязане з обмеженням волі. Вважає, що так він зможе надавати матеріальну допомогу у відновленні здоровя потерпілої.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора Гринь А.С. яка підтримала апеляцію прокурора в частині внесених змін та її заперечення проти апеляції засудженого; неповнолітню потерпілу ОСОБА_2, її законного представника та цивільного позивача ОСОБА_3, які просили залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій вважає, що, а апеляція прокурора, із внесеними змінами, підлягає до задоволення, а апеляція засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.1 ст.229 і статті 301-1 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч.1 ст.286 КК України і також не оспорюються в апеляції.

Як зазначено в оскаржуваному вироку, призначаючи ОСОБА_4 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки, які настали внаслідок грубого порушення засудженим вимог Правил дорожнього руху України; особу винного, який раніше не судимий; має постійне місце поживання та роботи; має неповнолітню дитину, яка поживає зі своєю матірю окремо від засуджено; те, що протягом 2008-2011 року засуджений вісім разів проходив лікування від наркоманії; залишив місце ДТП не надавши допомоги потерпілим та не повідомивши правоохоронні органи про вчинене, натомість вживав заходи для відновлення свого пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Як обставину, що обтяжує покарання суд врахував вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння. Помякшуючими покарання обставинами суд визнав щире каяття засудженого, відшкодування завданої шкоди.

Крім того, суд достатньо повно обґрунтував своє рішення про застосування додаткової міри покарання та позбавив засудженого права керування транспортними засобами на певний строк.

Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог закону. Воно є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого та помякшення призначеного покарання.

За змістом ст. 93 КПК України судові витрати покладаються на засуджених або приймаються на рахунок держави.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд поклав судові витрати за проведення експертиз на засудженого. В той же час, суд допустив технічну помилку, зазначивши в мотивувальній та резолютивній частині вироку різні суми, які не відповідають сумі, яку слід стягнути з засудженого. Так, згідно розрахунку вартості експертиз (а.с.43,70) така сума становить 1828,80 грн. (703,2+1125,6=1828,6 ), а не 703,20 грн., як зазначено в резолютивній частині вироку. Оскільки ця помилка може бути виправлена апеляційною інстанцією без повернення справи на новий судовий розгляд - апеляція прокурора в цій частині підлягає до задоволення.

Також підлягає до задоволення апеляція прокурора, що скасування вироку в частині вирішення цивільних позовів про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої та відшкодування шкоди завданої злочином.

Так, з матеріалів справи вбачається, що прокурор м. Комсомольська в інтересах держави в особі Комсомольської міської лікарні звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Також з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину звернулась ОСОБА_3, яка являється законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2.

У відповідності до ст.299 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільних позовів, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювались в суді. Однак, задовольняючи вище зазначені позови, суд не дотримався цих вимог закону, вийшов за межі позовних вимог та частину коштів стягнув не з засудженого, а з ПАТ Українська пожежно-страхова компаніяпредставник якої не був присутнім під час розгляду справи судом та не висловлював своєї думки ні щодо позовних вимог , ні щодо порядку дослідження доказів, які стосуються заявлених позовів. За таких обставин вирок суду в частині вирішення цивільних позовів підлягає скасуванню. Оскільки у відповідності до вимог ст.365 КПК України, апеляційний суд в даному випадку позбавлений права провести часткове судове слідство та прийняти своє рішення по суті позовних вимог, то апеляція прокурора підлягає до задоволення і в цій частині, а справа направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляцію заступника прокурора м. Комсомольська, із внесеними змінами, задовольнити.

Вирок суду в частині стягнення судових витрат змінити, стягнувши з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1828,8 грн.

Скасувати вирок суду в частині вирішення цивільних позовів прокурора м. Комсомольська в інтересах держави в особі Комсомольської міської лікарні та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.05.2012 року стосовно ОСОБА_4 залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_9