Справа № 572/1609/13-к
Провадження № 1-кс/572/376/15
У Х В А Л А
24 липня 2015 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву про відвід судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000001 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 364 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 240 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив відвід судді ОСОБА_5 в порядку ч. 4 ст. 74 КПК України, у зв`язку з прийняттям рішення по вказаному кримінальному провадженню щодо відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 у направленні кримінального провадження до апеляційного суду Рівненської області з метою визначення територіальної підсудності. Клопотання обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовує порушенням порядку самого розгляду клопотання про визначення територіальної підсудності та зробленим висновком суддею ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , хоча кримінальне провадження по суті з винесенням вироку не розглянуте.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Підстави відводу судді визначені згідно ст.ст. 75, 76 КПК України, аналіз заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 вказує на наявність підстав для її задоволення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 76 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

До такого висновку суд приходить з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Вказану позицію Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) висловив у рішенні від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України».

Кримінальне провадження судді ОСОБА_5 передано на розгляд 04.06.2015 року. Підготовче судове засідання призначено на 15.06.2015 року. При проведенні підготовчого судового засідання була заявлена низка клопотань.

Як вбачається з ухвали від 15 червня 2015 року, на яку посилається обвинувачений ОСОБА_4 , суддя ОСОБА_5 обґрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання зазначила, що: «… клопотання не підлягає до задоволення з огляду на те, що останній епізод більш тяжкого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, було скоєно ОСОБА_4 25.11.2012 року на території Сарненського району і тому кримінальне провадження має здійснюватись в межах юрисдикції Сарненського районного суду… ».

У рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм. На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Враховуючи, що головуючим по кримінальному провадженні до винесення остаточного рішення висловлена думка в ухвалі суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, а обвинувачений ОСОБА_4 оцінює вказану думку, як позицію судді по справі, заява про відвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 58 Конституції України, ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 10 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000001 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 364 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 240 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: