Дата документу Справа № 337/3347/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/107/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.185 ч.1 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001155, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, освіта неповна середня, навчається в ДНЗ №32, розлученого, працюючого вантажником ПП ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.2014 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 309 ч.2, 307 ч.2, 69, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання З випробуванням строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_8 ,

прокурор ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, виключити з вироку посилання суду на призначення йому покарання із застосуванням ст.71 КК України, вказуючи на те, що судом не враховано, що він вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував шкоду, потерпілий не наполягав на призначенні суворого покарання. Крім цього, посилається на те, що санкція ст. 185 ч.1 КК України, крім позбавлення волі, має і інші, більш м`які види покарання, тому просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2014 р. остаточно призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислюється з 23.09.2014р.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності залишений у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2014 року в резолютивній частині вироку виправлена описка і строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 22.09.2014р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- обвинувачений, захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винним у злочині, вчиненому за наступних обставин.

18.04.2014 року, приблизно о 20 год., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисних мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон ЛеновоА-390 з карткою пам`яті, сім-карткою, який належав ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1312 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції, журналу судового засідання, розгляд справи відносно ОСОБА_6 відбувався відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, тобто за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому головуючий не тільки належним чином з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, але й роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про виключення з вироку посилання суду на призначення йому покарання із застосуванням ст.71 КК України, та про невідповідність призначеного йому покарання внаслідок суворості та призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше був судимий 24.01.2014 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 309 ч.2, 307 ч.2, 69, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання строком на 3 роки.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.ст.65,71 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу, з яких вбачається, що він посередньо характеризується за місцем проживання та навчання, раніше судимий, злочин скоїв в період іспитового строку, через 3 місяці після засудження, обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, тому в даному випадку міра покарання, яка обрана ОСОБА_6 , є необхідною та достатньою для його виправлення і попередження нових злочинів та не підлягає зміні.

Крім цього, з роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004р, №8 від 12.06.2009 р., №11 від 06.11.2009 року), вбачається, що у разі вчинення особою в період іспитового строку нового злочину, суд такі дії розцінює як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому повторне звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок - зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3