Справа № 466/8/15-к
УХВАЛА
Іменем України

27 березня 2015 року м.Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову від 23.12.2014 року старшого слідчого Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000003 від 10.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 425, ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 127 КК України,
У С Т А Н О В И В:

05.01.2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на постанову від 23.12.2014 року старшого слідчого Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000003 від 10.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 425, ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 127 КК України.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м.Львова від 09.02.2015 року скаргу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

19.03.2015 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 , якою вона просила проводити розгляд скарги у її відсутності та до заяви долучила копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 .

В обґрунтування скарги зазначає, що постанова винесена незаконно, необґрунтовано з порушенням процесуальних та матеріальних норм права. Під час проведення досудового слідства допущена однобічність необ`єктивність, неповнота досліджень. Так, на їх переконання слідчим не встановлено кола осіб, що були під час катування їх сина, не відбулося відтворення обстановки та обставин події за участю потер-пілої, не усунуті протиріччя у показанням свідків та не призначено комплексної судової експертизи. Не усунуті розбіжності у показанням дружини загиблого ОСОБА_7 . Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив скаргу та пояснив, що слідчим виконані всі процесуальні дії, необхідні для встановлення істини у справі, вимоги викладені в ухвалі слідчого судді від 04.02.2014 року та прийнято законне рішення. Просив оскаржувану постанову залишити без змін, а скаргу без задоволення. Старший слідчий ОСОБА_5 не прибув у судове засідання, т.я. перебуває у відрядженні у зоні АТО.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

У судовому засіданні було встановлено, що 10.12.2012 року за результатами розгляду матеріалів дослідчої перевірки за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України майора ОСОБА_8 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000003 за фактом недбалого ставлення військовими службовими особами військової частини НОМЕР_1 до виконання службових обов`язків щодо вжиття заходів спрямованих на збереження життя та здоров`я підлеглих військовослужбовців, що можливо потягло за собою смерть майора ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

23 грудня 2014 року старшим слідчим Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000003 від 10.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 425, ч.1 ст. 296, ч.1 ст.127 КК України на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях військовослужбовців в/частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 складу зазначених кримінальних правопорушень.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді від 04.02.2014 року скасована постанова старшого слідчого Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_9 від 28 листопада 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 425, ч. 2 ст. 424, ч.1 ст. 296 КК України у які зазначено підстави скасування та що необхідно, які процесуальні дії слід вчинити.

У ході проведення досудового розслідування та проведення додаткових слідчих дій, слідчим зроблено висновки про те, що факти застосування насильства до майора ОСОБА_8 , а також недбалого ставлення службових осіб військової частини НОМЕР_1 до виконання покладених службових обов`язків, що потягло смерть ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Під час допиту батька померлого військовослужбовця - свідка ОСОБА_6 та проведення досудового розслідування в рамках зазначеного вище кримінального провадження отримано інформації про можливе вчинення інших кримінальних правопорушень, які зареєстровані 19.12.2012 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань як кримінальне провадження №0000004 за фактом перевищення колишнім командиром в/частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_10 12.09.2009 у приміщені боксу автопарку в/частини НОМЕР_1 наданих повноважень у присутності підлеглих військовослужбовців, у вигляді застосування іншого насильства до підлеглого військовослужбовця майора ОСОБА_8 , що полягало у приковуванні останнього наручниками до батареї та поливанні холодною водою з пожежного гідранта, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 424 КК України та кримінальне провадження №0000005 за фактом грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства колишнім військовослужбовцем в/частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_11 близько 01 год. 00 хв. 29.12.2009, який, перебуваючи на території скверу у АДРЕСА_1 , застосував насильство до майора в/частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

19.12.2012 зазначені кримінальні провадження були об`єднані із кримінальним провадженням №0000003.

03 березня 2014 року кримінальне провадження №0000003 від 10 грудня 2012 року, в частині можливого перевищення колишнім командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_10 наданих повноважень, за ч. 2 ст. 424 КК України, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

22 липня 2014 року за заявою ОСОБА_6 зареєстроване кримінальне провадження №0000057 за ч. 1 ст. 127 КК України за фактом можливого катування колишнім командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_10 у приміщенні автобоксу підлеглого військовослужбовця майора ОСОБА_8 , яке цього ж дня об`єднане із кримінальним провадженням №0000003. Так, на виконання судового рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.02.2014 було допитано в якості потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які надали аналогічні по своїй суті та змісту показання як потерпілі - відомостям зазначеним ними в повідомленні про кримінальне правопорушення та у допиті свідка ОСОБА_6 . Слідчими також проаналізовані у т.ч. і акт судово-медичного дослідження № 7 від 10.12.2010 року з Центру судових експертиз МО України з якого вбачається, що можливою причиною смерті ОСОБА_8 являється геморагічний панкреатит, на що вказують характерні для цього запального процесу морфологічні зміни підшлункової залози, які виявленні при судово-медичному дослідженні трупа та при повторному судово-гістологічному дослідженні препаратів внутрішніх органів з трупу ОСОБА_8 (вищевказане захворювання має не травматичне походження).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Досудовим слідством також допитані додаткові свідки події. Так, допитаний свідок ОСОБА_11 повідомив, що будь-якого насильства до ОСОБА_8 він не застосовував, а 29.12.2009 між ними виник лише словесний конфлікт. Допитані в якості свідків інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , які проходили військову службу із ОСОБА_8 , дали аналогічні по свій суті та змісту покази, а саме про те, що ОСОБА_8 перебував у нормальних службових відносинах із всіма військовослужбовцями частини та те, що про будь-які конфлікти із командуванням ОСОБА_8 їм нічого невідомо.

На спростування показань потерпілих та піна підтвердження проведених експертиз були допитані експерти. Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що приблизно у жовтні 2010 року він був включений до складу експертної комісії, якою проводилося комісійне судово-медичне дослідження за фактом смерті ОСОБА_8 . Свідок зазначив, що велика кількість прижиттєвих патологічних змін в організмі ОСОБА_8 ускладнювала встановлення конкретної причини смерті, оскільки всі виявлені патологічні зміни були шкідливими для організму. Окрім того, проведене у ВМКЦ ЗР лікування ОСОБА_8 відповідало виставленому йому діагнозу «гострий ентероколіт» і жодним чином не могло спричинити виникнення у останнього захворювання «гострий панкреатит» або ускладнений його перебіг (т.5 а.с.42-46).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 дав аналогічні покази та зазначив що у жовтні 2010 року його було включено до складу експертної комісії, якою проводилося комісійне судово-медичне дослідження за фактом смерті ОСОБА_8 . Крім того зазначив що жодних ознак насильницької смерті ОСОБА_8 під час проведення дослідження виявлено не було (т.5 а.с.47-51).

Допитані в якості експертів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 своїми показами повністю підтвердили відомості зазначені у висновку комісійної судово-медичної експертизи від 23 квітня 2013 року №37 (т.5 а.с.97-112).

Допитом ОСОБА_20 встановлено, що нею проводилося судово-медичне дослідження причин смерті ОСОБА_8 в ході якого вона прийшла до висновку, що причиною смерті ОСОБА_8 став гострий геморганічний панкреатит та що зазначене захворювання має нетравматичне походження (т.5 а.с.125-129).

Допитаний в якості свідка колишній начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_21 повідомив, що він виконував свої обов`язки згідно керівних документів та що йому невідомо про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень щодо ОСОБА_8 (т.5 а.с.89-95).

Отже, орган досудового слідства у ході досудового розслідування виконавши та провівши всі необхідні дії не здобув доказів які б свідчили про настання смерті майора військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 внаслідок насильницьких дій або недбалого відношення до служби з боку військовослужбовців в/частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відсутні. Окрім того, в ході досудового розслідування не знайшов підтвердження факт катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю чи фізичного, морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити ОСОБА_8 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості чи визнання, або з метою покарати ОСОБА_8 за дії, скоєнні ним чи у скоєнні яких він підозрюється, а також з метою дискримінації його.

Виходячи із наведеного вважаю, що скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 55, 77, 81, 91, 92, 93, 94, 214, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_4 постанову від 23.12.2014 року старшого слідчого Львівської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000003 від 10.12.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 425, ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 127 КК України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, скаржником з моменту отримання. .

Суддя ОСОБА_1