Справа№11»а»-257 2007 р. Категорія:
суді 1-ї інстанції Задорожний
В.П. Доповідач Слободан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Вінниць­кої області в складі:

головуючого-судді
Олексієнка Ю.Г.

суддів: Слободана К.Б., Дудікова В.І.

за участю
прокурора Альчука М.П.

захисника
ОСОБА_1.

засудженого
ОСОБА_2. розглянула 11 квітня 2007 року у відкритому судовому засіданні у м.
Вінниці кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2. на вирок
Чечельницького районного суду від 8 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не
судимого, засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вироком вирішено
подальшу долю речових доказів.

ОСОБА_2. засуджено за те, що він 12 липня 2006 року
близько 19 години, керуючи як водій АФ «Вербка» автомобілем УАЗ-31512 д.н.
НОМЕР_1, що належить СТОВ АФ «Вербка», перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, рухаючись по польовій дорозі з с
Вербка в с Василівка,
перевозячи в салоні автомобіля п'ятьох пасажирів, не ви­бравши безпечну для
руху швидкість, ігноруючи зауваження пасажирів про необхідність зменшення
швидкості руху автомобіля, на схилі не справився з керуванням автомобіля
внаслідок перевищення швидкості руху, з'їхавши лівим боком автомобіля в рівчак
та ви­вернувши кермо вправо з метою виїхати з рівчака на дорогу на великій
швидкості, внаслі­док чого автомобіль перекинувся та механічно ушкодився,
травмувавши пасажирів. Від отриманих тілесних ушкоджень пасажир ОСОБА_3.,
ІНФОРМАЦІЯ_2, поме­рла на місці події. Пасажири ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.
отримали тіле­сні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Пасажир ОСОБА_7. була
доставлена в лікарню з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку, пошко­дження хребта, множинні подряпини, але від стаціонарного
лікування та проходження освідування на предмет встановлення ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень відмовилась.

В апеляції засудженого ОСОБА_2. ставиться питання про
скасування виро­ку суду та направлення справи на додаткове розслідування,
оскільки, як він вважає, при­чиною дорожньо-транспортної пригоди було не
перевищення швидкості, а несправність автомобіля, який не проходив технічного
огляду. Крім того, засуджений вважає, що суд не вирішив у встановленому порядку
клопотання його захисника про направлення справи на додаткове розслідування.

Державний обвинувач Зарічанський Б.Г. заперечує проти апеляції засудженого
та просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_2. та його
адвоката ОСОБА_1., які підтримали апеляцію і просили вирок суду скасувати, а
справу направити на додаткове розслідування, думку прокурора Альчука М.П., який
не вбачав підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2. у скоєнні злочину за об­ставин, зазначених у вироку, грунтується
на доказах, що повно і всебічно перевірені в су­довому засіданні.

Безспірно встановленим є факт керування автомобілем ОСОБА_2. у стані
алкогольного сп'яніння, що підтверджено черговим лікарем Чечельницького РТМО.

З показань потерпілої ОСОБА_6.
вбачається, що вона завжди боялась їздити з ОСОБА_2., оскільки той часто
їздив п'яним. В день аварії 12 липня 2006 року він також був сильно п'яний,
їхав і дрімав, а коли на крутому спуску вона попросила його їха­ти тихенько,
він сказав, що зараз її покатає.

Аналогічні
показання дала суду потерпіла ОСОБА_5.

З показань потерпілого ОСОБА_4. видно, що він доповідав керівнику
агрофірми, що ОСОБА_2на вечірню дойку
везе їх п'яним і директор сказав подзвонити йому на мобільний, коли
ОСОБА_2знову буде в нетверезому стані. Побачивши в той день, що ОСОБА_2приїхав
п'яним, вирішили подзвонити директору з с
Василівки, але не дої­хали. Потерпілий підтвердив розмову ОСОБА_6 з ОСОБА_2
перед спуском про не­обхідність зменшення швидкості і те, що ОСОБА_2навпаки
пообіцяв прокатати з ві­терцем.

Сам ОСОБА_2. визнавав повністю свою вину та пояснював, що автомобіль був в
технічно-справному стані.

Свідок ОСОБА_8., який працює інженером по охороні праці та за сумісництвом
завгаром, також підтвердив, що автомобіль був справний, у задовільному стані.

За таких обставин доводи апеляції засудженого про те, що причиною
шляхово-транспортної пригоди стало не порушення ним Правил дорожнього руху, а
технічна не­справність автомобіля, є безпідставними, оскільки спростовуються
зібраними по справі доказами.

Необгрунтованими є і доводи апеляції в тій частині, що на думку засудженого
суд припустився порушення норм кримінально-процесуального закону, не вирішивши
у вста­новленому законом порядку клопотання його захисника про направлення
справи на дода­ткове розслідування.

Як вбачається з протоколу судового засідання перед
закінченням судового слідства від адвоката ОСОБА_1. надійшло два клопотання:
про оголошення а. с. 86 - протоколу огляду речових доказів та приєднання до
справи довідки РТМО про те, що мати підсудно­го - ОСОБА_9. потребує постійного
стороннього догляду.

Обидва клопотання були судом задоволені. Інших клопотань
від захисту не надій­шло і судове слідство по справі було закінчено, (а. с. 183
зв. - 184).

Позиція захисту у дебатах про те, що вина ОСОБА_2. не
доведена, а справа підлягає направленню на додаткове розслідування (а. с. 188
зв.), не може бути розцінена як клопотання/Ше вирішене судом у встановленому
законом порядку», докази доведеності вини підсудного проаналізовано і належним
чином оцінено у вироку суду.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задово­лення, а
вирок Чечельницького районного суду від 8 грудня 2006 року щодо нього - без
змін.