Номер провадження: 11-кп/785/63/15
Номер справи місцевого суду: 495/8145/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2015 року м. Одеса

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року м. Одеса
Коллегія суддів судової палаты у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2014 року
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Костичани Новоселицького району Чернивецької області, гр-нин України, молдованин, освіта середня, що не працює, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
11.08.2010 року за ст.185 ч.1 КК України до штрафу у сумі 1700 грн.;
30.03.2011 року за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Утримується під вартою з 08.09.2014 року.
ОСОБА_7 засуджений за те, що він, 08.09.2014 року, близько о 14 годин 20 хвилин, знаходячись на перехресті вул. Свердлова з вул. Радянською у м. Білгород-Дністровський Одеської області, умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів майном, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном марки SAMSUNG GT-C 3050, якій випав з сумки потерпілій ОСОБА_8 , спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 272,58 грн.
____________________________
Справа № 11-кп/ 785/63/15 Категорія: ст. 186 ч.2 УК України
Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не заперечуючи проти своєї вини та правильності кваліфікації дій, стверджує, що призначене йому покарання є надмірно суворим та, посилаючись на пом`якшуючи обставини, а саме: повне визнання своєї вини та щире каяття, позитивну характеристику своєї особи, а також на наявність на утриманні неповнолітньої дитини, просить змінити вирок та, застосувавши до нього дію ст. 69 КК України, призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляція обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового слідства обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчинені ним злочину щодо потерпілої ОСОБА_8 (а.с.53, 80-83).
При цьому показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин вчинення злочину повністю узгоджувались з показаннями потерпілої ОСОБА_8 , допитаної в ході досудового слідства, та доповнювали їх (а.с. 47-49).
В ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_7 також повністю визнав себе винним та надав послідовні пояснення щодо обставин вчинення ним злочину, які не суперечили поясненням, наданим ним у ході досудового слідства (диск звукозапису судового засідання).

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у повному обсязі встановлена судом як на підставі показань самого засудженого, у яких він повністю визнав себе винним, так і на підставі інших доказів, які були досліджені у судовому засіданні.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, судом першої інстанції є правильною.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд при визначенні покарання повинен враховувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте, як вбачається з вироку, при обранні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на наявність у справі обставини, передбачених ст. 65 КК України.
Між тим, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненому злочину, щиро розкаявся та активно сприяв органам досудового слідства у його розкритті.

Також з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений за місцем свого мешкання характеризується позитивно (а.с.70).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 має на своєму утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, злочин, якій був вчинений обвинуваченим, не потягнув за собою настання тяжких наслідків, а потерпіла ОСОБА_8 не висувала до обвинуваченого ОСОБА_7 претензій матеріального або морального характеру та не наполягала на обранні обвинуваченому суворого покарання.

За таких обставин колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області вважає, що наявність перелічених вище обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та надає можливість застосування до нього дії ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 УПК Украины, колегія суддів судової палаты з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання з застосуванням дії ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України во встановлений законом строк.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4