1-кп/643/22/15
В И Р О К
Именем Украины
03 квітня 2015 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньо спеціальною освітою, не заміжню, маючу неповнолітню дитину, офіційно не працюючої, раніше судимою 03.03.2011р. Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 з 31.05.2013р. працювала неофіційно реалізатором в магазині-павільйоні № НОМЕР_1 , розташованому на території Московського ринку по вул.Воровського. 40 у м. Харкові, де реалізовувався товар, що належить ОСОБА_5 15.06.2013р., у денний час, точно час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись на рабочому місці, а саме в магазині-павільйоні № НОМЕР_1 Московського ринку по вул. Воровського, 40 в м. Харкові, скориставшись тим, що у ОСОБА_5 по відношенню до неї виникли довірчі відносини, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, попросила у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400 грн. особисті потреби, а саме начебто на лікарські препарати для її неповнолітнього сина ОСОБА_6 , пообіцявши повернути їх через тиждень.
ОСОБА_5 , вважаючи дану причину поважною, і, будучи переконаною в щирості намірів ОСОБА_4 , не змогла відмовити їй, і передала грошові кошти в сумі 400 грн., з умовою повернення їх через тиждень. ОСОБА_4 , розпорядилася вказаними грошовими коштами на власний розсуд, не маючи наміру повертати 400 грн., після закінчення тижня і пізніше повідомляла ОСОБА_5 різні причини про неможливість повернути грошові кошти, обіцяючи повернути їх пізніше, після чого, з 27.07.2013р. на роботу не виходила, сховалася від потерпілої, відключивши мобільні телефони, всупереч можливості повернути ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 400 грн. не повернула їх, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, в середині червня 2013р. в денний час, точно дата і час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території Московського ринку по вул.Воровського, 40 у м. Харкові, де працювала реалізатором в магазині - павільйоні № 8, підійшла до магазину - павільйону № НОМЕР_2 , де реалізовувалися товари жіночої галантереї і, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, попросила у ОСОБА_7 , що працює в даному магазині, продати їй в розстрочку сумку жіночу, вартістю 1000 грн., запевнивши, що поверне грошові кошти пізніше, тому що теж працює на даному ринку. 18 червня 2013 року в денний час, точно час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , будучи переконаною ОСОБА_4 в щирості намірів останньої, погодилась продати ОСОБА_4 вказану сумку в розстрочку. В той же день, ОСОБА_4 , за наполяганням ОСОБА_7 , в якості часткової оплати за вказану сумку, передала останній грошові кошти сумі 250 грн., а що залишилися 750 грн. пообіцяла повернути через 10 днів. ОСОБА_4 , переконавши ОСОБА_7 в щирості своїх намірів, забрала жіночу сумку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 268 від 24.10.2013р., 1000 грн., стала нею користуватися і, не маючи наміру повертати ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 750 грн., після закінчення десяти днів і пізніше повідомляла потерпілій різні причини про неможливість повернути грошові кошти в сумі 750 грн., обіцяючи повернуту їх пізніше. Однак, ОСОБА_4 , маючи можливість повернути ОСОБА_7 грошові кошти в, сумі 750 грн., з 27.07.2013р. на робоче місце не виходила, сховалася від потерпілої, відключивши мобільні телефони. До теперішнього часу грошові кошти в сумі 750 грн. потерпілій ОСОБА_7 не повернула, заподіявши їй матеріальної шкоди на вказану суму.
ОСОБА_4 повністю визнала свою провину та позовні вимоги, не заперечувала фактичних обставин обвинувачення і його доказів, у зв`язку з чим суд, переконавшись у добровільно обраній позиції обвинуваченої, у відповідності до правил ч. 3 ст. 349 КПК України, з погодженням усіх учасників судового процесу, визнав не доцільним досліджування доказів по справі.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, скоїла інкриміновані злочині у період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно, працює не офіційно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у скоєному, наявність хворої дитини.
Суд приймає до уваги і те, що ОСОБА_4 повністю визнала провину, покаялась у скоєному, з потерпілими розрахувалась, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страждає на низку хронічних тяжких захворювань, про що свідчить надана медична документація, і потребує постійного лікування та нагляду, крім того, суд бере до уваги, що обвинувачена має статус одинокої мати.
У відповідності до правил ст. 69 КК України при наявності декілька обставин, які пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Таким чином, суд надійшов до висновку, що при таких обставинах, є об`єктивні підстави для застосування до обвинуваченої правил ст. 69 КК України та призначає покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді штрафу.
Приймаючи до уваги особу обвинуваченої інші виключні обставини, суд також вважає, що у за санкцією ч.2 ст. 190 КК України до ОСОБА_4 можливо застосувати міру покарання також у вигляді штрафу, а тому, згідно ч.1 ст. 70 остаточне покарання суд призначає у вигляді штрафу.
Суд не застосовує при призначенні остаточного покарання правила ст. 71 КК України, оскільки відповідно до правил ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у вигляді штрафу повинно виконуватися самостійно від покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.03.2011р., оскільки вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, а покарання з застосуванням вищевказаних статей КК України буде справедливим і співрозмірним зі скоєним.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Позов КП «Харківський міський ломбард» задовольнити у повному обсязі.
По справі судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винною в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити неї наступне покарання:
· за ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до правил ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)грн.;
· за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляд штрафу в розмірі 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять)грн.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш м`якого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)грн.
Відповідно до правил ч.3 ст. 72 КК України покарання призначене у вигляді штрафу виконувати самостійно від покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.03.2011р.
Позов КП «Харківський міський ломбард» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь КП «Харківський міський ломбард» матеріальну шкоду в розмірі 3401 (три тисячі чотириста одна)грн., 08 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1