У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О. С.

суддів

Глоса Л. Ф. і Пекного С.Д.,

за участю прокурора

Микитенка О. П.

засудженого

ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві року 16
жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2007
року.

Цим
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя м. Дніпропетровська,
раніше судимого 09.12 1997 року за ст. 94 КК України 1960 року на 10 років
позбавлення волі, 15.07.2005 року звільненого умовно-достроково на 1 рік 10
місяців 5 днів,

засуджено за ч.2
п.13 ст. 115 КК України на 14 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від
09.12.1997 року і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої
ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 1555 грн. та моральної - 10 000
грн.

Питання про речові докази вирішено в порядку,
передбаченому ст. 81 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано винуватим та
засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання по
АДРЕСА_1 в нічний час, будучи у стані
алкогольного сп'яніння, під час сварки
із ОСОБА_3, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків через ревнощі,
умисно, з метою позбавлення життя
потерпілого, взяв з ящика кухонної тумби ніж, яким умисно завдав останньому
удар в серце, внаслідок чого потерпілий
відразу ж помер на місці вчинення злочину.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновків
суду про доведеність винуватості засудженого та правильність кваліфікації його
дій, просить вирок суду скасувати у зв'язку з істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, які полягають в тому,
що в мотивувальній частині вироку не зазначено, що ОСОБА_1 є особою, яка
раніше вчинила умисне вбивство, тобто
судом не розкрито об'єктивну сторону складу злочину. Також вказує
на невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через м'якість та
просить і з цієї підстави вирок скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

У касаційній скарзі засуджений посилається на те, що:

- умислу на позбавлення життя потерпілого він не мав.
Доводить, що взяв ножа, лише захищаючись від насильницьких дій з боку
потерпілого, з метою психологічного впливу
на нього. Тілесні
ушкодження ОСОБА_3 було спричинено випадково, внаслідок дій самого
потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп'яніння;

- суд взяв до уваги лише показання, дані ним на
досудовому слідстві, які були отримані внаслідок застосування недозволених
заходів психологічного впливу;

- показання свідка ОСОБА_4 є неналежними доказами,
оскільки вона сама знаходилася у стані алкогольного сп'яніння, а тому, на його
думку, була невзмозі правильно оцінювати ситуацію та робити належні висновки;

-у справі відсутні докази про те, що вбивство потерпілого
він вчинив, будучи у стані алкогольного сп'яніння.

Посилаючись на ці доводи, засуджений ОСОБА_1 просить вирок змінити та пом'якшити призначене
йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення прокурора Микитенка О.П. на підтримання доводів касаційного подання,
засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали та обговоривши доводи, викладені у поданні та касаційній скарзі,
колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним умисного вбивства ОСОБА_3 за
обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та
ґрунтується на сукупності наявних у справі
доказів, і є правильним.

Зокрема, цей висновок ґрунтується на показаннях самого
засудженого про те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 2 год. ночі разом зі своєю
дружиною ОСОБА_4 та її малолітньою
дочкою ОСОБА_5 знаходився у себе вдома. В цей час прийшов ОСОБА_3 з пляшкою
горілки, після чого вони втрьох спілкувалися в кухні, де ОСОБА_3 та ОСОБА_4
розпивали спиртні напої. Під час вживання алкоголю між ним та потерпілим
виникла сварка через ревнощі своєї дружини до ОСОБА_3, у ході якої
він завдав кухонним ножем удару в груди потерпілого. Від цього удару
ОСОБА_3 помер на місці події.

Зазначені показання ОСОБА_1 суд обґрунтовано визнав
такими, що відповідають іншим доказам у справі, і поклав їх в основу вироку.

Так, з показань
потерпілої ОСОБА_2, яка є дружиною загиблого ОСОБА_3, та його сина
ОСОБА_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2
близько 4 год. 45 хв. сусідка ОСОБА_4 їм повідомила про те, що в її
квартирі ОСОБА_1 щойно вдарив ножем у
груди ОСОБА_3 Вони відразу ж прийшли на місце події, де побачили потерпілого
вже мертвим. Вважають, що ОСОБА_1 вбив
ОСОБА_3 на ґрунті ревнощів своєї дружини
до останнього.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила, що вночі ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході
спільного вживання спиртних напоїв між її чоловіком ОСОБА_1 та сусідом
ОСОБА_3 виникла сварка. Зі змісту
розмови вона зрозуміла, що чоловік ревнував її до ОСОБА_3 Моменту, коли чоловік
завдав ОСОБА_3 удару ножем, не бачила. Бачила лише, як ОСОБА_1 діставав ножа з
тумби та тримав його у руці, а невдовзі в потерпілого почала текти кров.

З даних, які містяться в протоколах
відтворення обстановки та обставин події від ІНФОРМАЦІЯ_2 та 11.04.2007 року,
убачається, що ОСОБА_1 добровільно, в присутності понятих показав та розповів,
яким чином скоїв вбивство ОСОБА_3

Даними, які містяться у висновку
судово-медичної експертизи,
підтверджується, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок проникаючого
колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця, що ускладнилося
гострою крововтратою.

Суд ретельно перевірив доводи засудженого,
аналогічні викладеним ним в касаційній
скарзі, про відсутність в його діях умислу на
вбивство потерпілого, що він взяв ножа, лише захищаючись від
насильницьких дій з боку ОСОБА_3, з метою психологічного впливу на нього,
смерть потерпілого було спричинено випадково. Викладені у вироку мотиви про
визнання цих доводів безпідставними судова колегія вважає обґрунтованими,
такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, як убачається з протоколу відтворення обстановки
і обставин події від 20.03 2007 року, під час проведення цієї слідчої дії
ОСОБА_1 не посилався на вчинення будь-яких насильницьких дій ОСОБА_3 Не
вказувала про наявність такої обставини і свідок ОСОБА_4

За показаннями останньої, свідка ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_2 у ОСОБА_1 не було жодних тілесних ушкоджень
після вчинення ним злочину.

Це підтвердив у судовому засіданні і експерт Зубов А.,
який проводив освідування ОСОБА_1 21.03
2007 року.

Натомість, згідно з висновком судово-медичної
експертизи, у потерпілого крім
колото-різаного поранення грудної клітини
виявлено і ушкодження на долонній
поверхні 1-ого пальця правої кисті у вигляді різаної рани, яке
могло бути спричинене у ході боротьби чи самозахисту.

Цими доказами спростовано твердження засудженого про те,
що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, захищаючись від насильницьких
дій останнього.

Оцінюючи спрямованість умислу засудженого, суд, як видно
з вироку, обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_1, наносячи із значною силою удар ножем (який
він щойно приготував для продовження конфлікту з ОСОБА_3) в серце, усвідомлював суспільно небезпечний
характер своїх дій та, в такий спосіб завдаючи удар потерпілому у життєво
важливий орган, бажав настання смерті останнього.

Про це свідчить і та обставина, що він повністю устромив
лезо ножа в груди потерпілого, що підтверджується висновками експертиз про
довжину проникаючого колото-різаного
поранення грудної клітини - 14 см.,
при довжині клинка ножа - 14,4 см.

Дослідивши та проаналізувавши ці та інші докладно
наведені у вироку докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і
обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у
скоєнні умисного вбивства ОСОБА_3

Твердження засудженого у касаційній скарзі щодо
недоведеності вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння
спростовуються показаннями самого ОСОБА_1, даними в ході його допиту як
підозрюваного, про спільне вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а
також послідовними показаннями про цю обставину
потерпілої ОСОБА_2 і свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Посилання
засудженого на те, що показання свідка
ОСОБА_4 є неналежним доказом з
огляду на її стан в момент вчинення злочину, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки викладені нею обставини підтверджуються показаннями
потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_6, а
також іншими доказами, зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про застосування до
нього під час досудового слідства недозволених заходів психологічного впливу
спростовуються його власними показаннями під час допиту як обвинуваченого, а
також даними ним в судовому засіданні про те, що показання він давав
добровільно, без застосування будь-якого тиску на нього.

Колегія суддів вважає безпідставними і доводи касаційного
подання прокурора про істотне порушення вимог кримінально-процесуального
закону, оскільки вирок суду містить
розкриття кваліфікуючої ознаки злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК
України, в повному обсязі. У вироку зазначено, що ОСОБА_1 є «особою, яка раніше
вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого ст. ст. 116-118 КК
України». Відповідно до матеріалів справи
судом правильно встановлено, що раніше
- 9.12.1997 року його було засуджено за ст.94 Кримінального кодексу України
1960 року на 10 років позбавлення волі, що умисне вбивство ОСОБА_3 засуджений
вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за
попереднім вироком.

Отже, кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч.2 п.13
ст.115 КК України є правильною, що не заперечується і в касаційному поданні.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд, як вбачається з вироку, відповідно до
вимог ст. 65 КК України повною мірою
врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про особу винного, який в період умовно-дострокового звільнення
від відбуття покарання на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, його
посередню характеристику, щире каяття, наявність у засудженого тяжкої хвороби -
туберкульозу легенів другої категорії, та неправильну поведінку потерпілого, а
також обставину, яка обтяжує покарання -
вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, і призначив йому
покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Це покарання є необхідним і
достатнім, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку у
зв'язку з м'якістю, як про це порушено питання в поданні прокурора, чи його
пом'якшення, про що просить у касаційній скарзі засуджений.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання прокурора та касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від
27 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Федченко О. С Пекний
С.Д. Глос Л. Ф.