Єдиний унікальний № 500/2496/15-к
Провадження № 1-кп/500/263/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
24 червня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 ,
перекладач ОСОБА_8 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000147, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, пенсіонера, із середньою технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України,

встановив:
12 січня 2015 року, приблизно об 11:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , перевищивши межі необхідної оборони, умисно наніс ОСОБА_9 , який йшов на нього з витягнутими руками та попередньо погрожував фізичним насиллям, один удар вилами по голові, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а саме: закриту внутрішньочерепну травму у вигляді осередкового крововиливу під тверду оболонку тім`яної і лобової частки правої півкулі головного мозку по типу стискаючої гематоми і крововиливу в м`яку мозкову оболонку вказаних часток цієї ж півкулі мозку, що ускладнилася осередковим гнійним їх запаленням (менингоенцефаліт), вираженого набряку головного мозку. В результаті вказаної черепно-мозкової травми, що ускладнилася реактивними гнійним лептоменігітом (запаленням м`якої мозкової оболонки), периваскулярним енцефалітом (запаленням речовини головного мозку) та набряком головного мозку, 15 січня 2015 року о 05:37 год. настала смерть ОСОБА_9 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі висунутого йому обвинувачення за ст. 124 КК України. Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що загиблий ОСОБА_9 являвся співмешканцем його доньки ОСОБА_10 , і інколи проживав у них вдома, а інколи у себе по АДРЕСА_2 . Того дня він не вживав алкогольні напої, прибирав сніг на подвір`ї, коли приблизно о пів на десяту годину ОСОБА_9 прийшов до них додому, був сильно п`яним і почав кричати, ображати його і доньку, у зв`язку з чим він попросив доньку відвести того додому. Проте коли ОСОБА_10 з ОСОБА_9 йшли по вулиці, останній впав, валявся на землі і кричав, у зв`язку з чим ОСОБА_10 кинула того і повернулася додому. Через деякий час після цього ОСОБА_9 знову прийшов, почав ламати хвіртку, кричав, ображав його та його доньку, у зв`язку з чим він не хотів того впускати на подвір`я і сказав піти додому і проспатися, однак ОСОБА_9 перестрибнув через паркан і пішов на нього швидкими кроками, розмахуючи руками і погрожуючи, що вб`є його. Оскільки ОСОБА_9 поводив себе дуже агресивно, він злякався його виду, злякався, що той завдасть йому шкоду, почав тремтіти, у зв`язку з чим в момент нападу ОСОБА_9 на нього він взяв вили і вдарив металевою частиною по голові ОСОБА_9 , від чого останній закрив голову руками. Від цього удару металева частина вил відлетіла, а ОСОБА_9 продовжував йти на нього, у зв`язку з чим він завдав тому другий удар дерев`яним держаком від вил, який попався по плечу, і тільки тоді ОСОБА_9 зупинився і стояв, тримаючись рукою за плече. ОСОБА_9 деякий час стояв та тримався за стіну біля вікна, після чого опустився на коліна і тоді він занепокоївся про його стан і покликав доньку, яка перебувала в будинку, сказавши викликати швидку допомогу.

Коли приїхала швидка, то лікар оглянув ОСОБА_9 та йому обробили рану, а ОСОБА_9 почав сваритися на лікаря і відмовився від госпіталізації. Після цього ОСОБА_9 почав смикати ручку дверей, яка відірвалася, а він впав та вдарився головою об металевий бак, де пролежав деякий час, після чого його донька допомогла йому встати та зайти в будинок. 14 січня ОСОБА_9 стало погано, у зв`язку з чим вони викликали швидку допомогу вдруге, проте ті сказали, що все в порядку. Потім вночі, ближче до ранку 15 січня 2015 року ОСОБА_9 знов стало погано і вони знову викликали швидку, але ОСОБА_9 помер.

Також обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що відносини між ОСОБА_9 та його донькою ОСОБА_10 тривали приблизно рік, ті часто сварилися, після чого розходилися і кожний жив у себе вдома, але потім ОСОБА_9 приходив та просив вибачення, і вони знову починали жити разом. ОСОБА_9 бував агресивним в стані алкогольного сп`яніння. Одного разу, приблизно рік тому, в процесі вживання алкоголю ОСОБА_9 поламав йому палець. Також ОСОБА_9 бився з його донькою.

Під час сутички ОСОБА_9 не завдав йому яких-небудь тілесних ушкоджень, і він не бачив, щоб у того щось було в руках, однак він бачив його агресивний настрій, той був молодший за нього і вищий за зростом приблизно на 15 см., у зв`язку з чим він сильно злякався, що той вб`є його, а тому почав захищатися. Він не цілився вдарити ОСОБА_9 в якесь певне місце. Коли ОСОБА_9 зупинився після двох завданих ним ударів, він більше ударів не завдавав.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони, в повному обсязі також підтверджується наступними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що являється рідною сестрою загиблого ОСОБА_9 . ОСОБА_10 з ОСОБА_9 часто випивали. ОСОБА_9 зловживав алкогольними напоями, а коли був сильно п`яним, то бував агресивним, якщо його образити. ОСОБА_9 то проживав в будинку їхньої матері по АДРЕСА_2 , то ні, і її чоловік кожного дня приїздив в той будинок, оскільки треба було дивитися за господарством. Востаннє її чоловік бачив ОСОБА_9 11 січня 2015 року, коли зранку приїздив поратися по господарству, ОСОБА_9 перебував в тому будинку, а вже наступного дня ОСОБА_9 в будинку не було, і вони більше його не бачили. 15 січня 2015 року дільничний інспектор міліції попросив показати паспорт ОСОБА_9 і повідомив що необхідно провести впізнання. Її чоловік поїхав на АДРЕСА_1 , і побачив, що ОСОБА_9 лежав мертвим.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 являвся її співмешканцем, той часто зловживав алкогольними напоями і поводив себе агресивно. Після численних сварок, батько сказав ОСОБА_9 більше не приходити. Вона перебувала в будинку і не бачила, що відбувалося на подвір`ї. Вона чула, що ОСОБА_9 кричав нецензурні лайки на адресу її батька, а той не пускав ОСОБА_9 додому. Її батько був тверезим. Потім її батько крикнув їй викликати швидку, а коли вона вийшла на вулицю, ОСОБА_9 сидів біля вікна і в нього з голови текла кров, вона злякалася і викликала швидку допомогу. Коли приїхала швидка, то ОСОБА_9 висловлювався нецензурно на адресу лікаря, і його залишили вдома. ОСОБА_9 був сильно п`яним. Її батько ОСОБА_5 сказав, що вдарив ОСОБА_9 по голові і по рукам. Як саме це відбувалося, їй невідомо. В той день ОСОБА_9 також падав декілька разів, у зв`язку з тим, що був у стані сп`яніння. Після цих подій ОСОБА_9 залишався з нею, йому ще двічі викликали швидку, після чого той помер. Також свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_9 міг би побити її батька, декілька разів той намагався бити її батька, коли був п`яним.

Згідно даним рапорту чергового інспектора Ізмаїльського МВ (з обслуговування м.Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області (далі Ізмаїльський МВ), 15.01.2015 р. о 05:00 годині по телефону надійшло повідомлення від фельдшера швидкої допомоги ОСОБА_11 про те, що в АДРЕСА_1 , за місцем проживання констатована смерть ОСОБА_9 (а.п. 34).

Під час огляду місця події згідно даним протоколу від 15.01.2015 р., та фото-таблиці, доданій до нього, був оглянутий труп розташований в спальні вказаного будинку, обстановка в кімнаті не порушена. На момент огляду ознак насильственної смерті не виявлено (а.п. 35 40).

За даними протоколу від 16.01.2015 р., а також фото-таблиці, доданій до нього, був оглянутий труп ОСОБА_9 (а.п. 41 46).

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 31 від 06.02.2015 р. та додатку до нього, дослідженням трупу ОСОБА_9 виявлена, в тому числі, закрита внутрішньочерепна травма у вигляді осередкового крововиливу під тверду оболонку тім`яної і лобової частки правої півкулі головного мозку по типу стискаючої гематоми і крововиливу в м`яку мозкову оболонку вказаних часток цієї ж півкулі мозку, що ускладнилася осередковим гнійним їх запаленням (менингоенцефаліт), вираженого набряку головного мозку; саден обличчя в області вік нижнього віка правого ока, нижньої губи та підборіддя; синець вік лівого ока. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті травми голови, що супроводжувалася внутрішньочеревним крововиливом та стисканням головного мозку при явищах його запалення та набряку. Дана травма голови відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Давність спричинення вказаного пошкодження дорівнює приблизно трьом чотирьом добам на момент смерті. Оскільки смерть настала через значний проміжок часу після отримання пошкоджень, то за цей час в так званий «світлий проміжок» він міг вчиняти різні цілеспрямовані дії (пересуватися, чинити опір і т.д. Судово-медичним дослідженням крові та сечі із трупа етиловий спирт не виявлений (а.п. 47 50).

Згідно же даним висновку комісійної судово-медичної експертизи № 66 від 06.04.2015 р., при відвідуванні 12.01.2015 р. бригадою швидкої медичної допомоги у ОСОБА_9 була виявлена рана тім`яної області. Виходячи з опису цієї рани («рвана рана приблизно 2х0,2 см., помірно кровоточить, не зяє») можна припустити, що вона утворилася незадовго до огляду (не більше ніж за декілька годин). Вказану рану слід розглядати в єдиному комплексі зі всіма іншими пошкодженням в області голови (черепно-мозкової травми), яка в подальшому була виявлена при судово-медичній експертизі трупу постраждалого.

При судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження, у тому числі, у виді закритої черепно-мозкової травми (в єдиний комплекс якої входять крововиливи під тверду і м`яку мозкової оболонки тім`яної і лобової часток правої півкулі головного мозку, рана тім`яної області голови, садна обличчя в області вік нижнього віка правого ока, нижньої губи і підборіддя; синець вік лівого ока), яка утворилась від дії тупих предметів, якими можуть бути руки, ноги у взутті, держак від вил. Ця травма має ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечна для життя; між цією травмою і смертю постраждалого вбачається причинно-наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті вказаної закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилася реактивним гнійним лептоменигитом (запаленням м`якої мозкової оболонки), периваскулярним енцефалітом (запаленням рідини головного мозку) і набряком головного мозку. Якщо виникнення черепно-мозкової травми у ОСОБА_9 не супроводжувалося втратою свідомості, то в такому разі з наявними пошкодженнями він міг вчиняти активні самостійні дії (пересуватися, кричати, чинити опір) до наростання набряку мозку і втрати свідомості. Смерть ОСОБА_9 настала приблизно за 24 36 годин до початку експертизи трупу в морзі. Травма голови, отримана 02.01.2014 р., відношення до причини смерті немає. Наявна у ОСОБА_9 закрита черепно-мозкова травма, що явилася причиною смерті, не могла утворитися в умовах падіння з положення стоячи на площині. Фельдшером ОСОБА_12 12.01.2015 р. була надана долікарська допомога ОСОБА_9 . Вказана медична допомога полягала в обробці рани голови, накладенні асептичної пов`язки. При цьому, 12.01.2015 р. медичний працівник (фельдшер) чомусь не врахував ту обставину, що при черепно-мозкових травмах у перші хвилини після травми потерпілі іноді, а при наявності алкогольного сп`яніння особливо, можуть відчувати себе відносно задовільно, у зв`язку з чим їм була допущена помилка та було прийнято неправильне рішення залишити постраждалого на дому. Лікарем ОСОБА_13 14.01.2015 р. був проведений огляд хворого ОСОБА_9 і поставлений діагноз «ОНМК, мозкова кома» (а.п. 56 80).

В ході проведення огляду місця події згідно даним протоколу від 16.01.2015 р., а також фото-таблиці, доданій до нього, був оглянутий будинок АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлені та вилучені дерев`яний держак, що знаходився у дворі біля візку, та вили, що знаходилися на стільці в кімнаті № 2, поліетиленовий фрагмент, який був закріплений на розі будинку з зовнішньої сторони з розмазаною плямою бурого кольору (а.п. 81 92).

В ході огляду предметів, згідно даним протоколу від 19.01.2015 р., були оглянуті, в тому числі, дерев`яний держак, верх якого обмотаний ізоляційною стрічною синього кольору, низ обламаний і має гострий кінець; вили із метала сірого кольору; фрагмент клейонки на якому мається розмазана пляма з рідиною бурого кольору (а.п. 94).

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 69 від 13.02.2015 р., на наданій на дослідження металевій частині вил в об`єкті № 12 ядравмісні клітини не виявлені, виявлена кров, встановити видову належність якої не вдалося за можливе (а.п. 96 98).

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 358 від 21.04.2015 р. на пуловері (об`єкт № 15) потерпілого ОСОБА_9 , фрагменті клейонки (об`єкт №6), вилученої з місця події, виявлена кров людини, походження якої неможна виключати від особи, носія антигена Н, в якості основного, в тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 (а.п. 100 103).

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 51 від 04.02.2015 р. в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук трупу ОСОБА_9 виявлені кров та білок людини і в піднігтьовому вмісті правої руки виявлені належні особі (особам) чоловічої генетичної статі епітеліальні клітини. Не виключено походження крові і в піднігтьовому вмісті лівої руки клітин від особи (осіб), а в піднігтьовому вмісті правої руки клітин від чоловіка (чоловіків) з групою крові 0 з ізогемагглютининами анті-А та анті-В, в тому числі і від самого трупу ОСОБА_9 (а.п. 105 108).

Згідно даним довідки, наданої 26.01.2015 р. головним лікарем відокремленого підрозділу «Ізмаїльська станція екстреної медичної допомоги», за адресою: м. Ізмаїл, вул. Докучаєва, 60, до хворого ОСОБА_9 виїздила бригада швидкої медичної допомоги: 1) 12.01.2015 р. об 11:50 год., встановлений діагноз: «Рвана рана тім`яної області. Алкогольне сп`яніння», від госпіталізації відмовився; 2) 14.01.2015 р. о 16:56 год., встанолений діагноз: «ОНМК, лівосторонній гемипарез. Мозкова кома. Хронічний побутовий алкоголізм»; 3) 15.01.2015 р. о 05:37 год., констатована смерть (а.п. 123 126).

Під час проведення слідчого експерименту, згідно даним протоколу від 27.04.2015 р. ОСОБА_5 розповів та показав на місці яким чином та за яких обставин він завдавав удари вилами ОСОБА_9 , підтвердивши при цьому раніше надані ним покази (а.п. 128130).

При оцінці доказів в їх сукупності суд враховує положення ч. 2 ст. 94 КПК України, відповідно до яких жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд критично оцінює дані протоколу огляду трупу від 16.01.2015 р. (а.п. 41 46), в частині, що не була виявлена рана тім`яної області голови, оскільки вказані за даними інших досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема висновком судово-медичної експертизи № 31 від 06.02.2015 р. (а.п. 47 49), висновком комісійної судово-медичної експертизи № 66 від 06.04.2015 р. (а.п. 56 80), а також даним довідки, наданої 26.01.2015р. головним лікарем відокремленого підрозділу «Ізмаїльська станція екстреної медичної допомоги», у ОСОБА_9 була в наявності рана тім`яної області голови ще станом на 12.01.2015 р., а також закрита внутрішньочерепна травма.

Крім того, при ухваленні вироку суд не приймає до уваги дані, що містяться в протоколі огляду трупу від 16.01.2015 р. (а.п. 41 46), у висновку судово-медичної експертизи № 31 від 06.02.2015 р. (а.п. 47 50), у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 66 від 06.04.2015 р. (а.п. 56 80), в акті судово-медичного дослідження (обстеження) №30 від 23.01.2015 р. (а.п. 51 54) в частині виявлення та дослідження колото-різаного поранення грудної клітини ОСОБА_9 , а також якості надання йому медичної допомоги; крім того суд не приймає до уваги дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 16.01.2015 р. (а.п. 81 92) та в протоколі огляду предметів від 19.01.2015 р. (а.п. 94) в частині виявлення та огляду ножів; а також висновки судово-медичної експертизи № 73 від 16.02.2015 р. (а.п. 110 118) та № 78 від 24.02.2015 р. (а.п. 120 122), предметом дослідження яких були вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 ножі, оскільки вказані докази в частині дослідження колото-різаної рани грудної клітини та можливих знарядь, якими це поранення могло бути завдане, а також в частині якості надання медичної допомоги ОСОБА_9 не містять даних, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 не обвинувачується у завданні колото-різаного поранення постраждалому ОСОБА_9 , а обвинувачується лише у завданні йому тяжкого тілесного ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, у зв`язку з чим питання про завдання ОСОБА_9 інших тілесних ушкоджень, а також щодо якості наданої йому медичної допомоги не винесене на розгляд суду та виходить за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення. А тому в силу ч. 3 ст. 26, ст. 337 КПК України суд не може вирішити питання про завдання вказаного колото-різаного поранення постраждалому ОСОБА_9 та щодо якості наданої йому медичної допомоги, вийшовши за межі висунутого обвинувачення.

При ухваленні вироку суд виходить з положень ч. 2 ст. 36 КК України, відповідно до яких кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Крім того, суд враховує положення ч. 3 ст. 36 КК України, згідно яким перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що обвинувачений ОСОБА_5 перебував в стані необхідної оборони, оскільки він завдав загиблому умисне тяжке тілесне ушкодження з метою захисту свого права на особисту недоторканість, гарантованого абз. 1 ст. 3 Конституції України (відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю), від злочинного посягання загиблого, поведінка якого свідчила про намір завдати обвинуваченому тілесні ушкодження. Про те, що постраждалий ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння бував агресивним, а також часто вчиняв сварки, крім показів обвинуваченого ОСОБА_5 , також свідчать і покази потерпілої ОСОБА_7 , і свідка ОСОБА_10 , а також копія постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2014 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї психологічного характеру (а.п. 150), яку суд визнає допустимим доказом в силу ч. 3 ст. 88 КПК України.

Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 були необхідні для негайного відвернення посягання, разом з тим тяжка шкода, завдана нападнику вилами у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, що потягло настання смерті, явно не відповідає небезпечності посягання, з метою відвернення якого захист був застосований, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, загиблий ОСОБА_9 , здійснюючи напад, був один, неозброєний, а також не здійснював насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 124 КК України.

Вказані висновки суду в повному обсязі співпадають з роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 24 його постанови № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно яким відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд також враховує те, що аналіз досліджених доказів свідчить про те, що у обвинуваченого ОСОБА_5 не було умислу на позбавлення життя постраждалого ОСОБА_9 . Про це свідчить, зокрема, та обставина, що після завдання двох ударів вилами обвинувачений ОСОБА_5 припинив свої дії та вказав донці викликати швидку допомогу, хоча мав реальну можливість продовжити нанесення ударів.

Таким чином, аналіз усіх даних, покладених в основу обвинувального акту в сукупності з дослідженими в суді доказами, дозволяє суду прийти до висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, як особа, що зловживає алкогольними напоями.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку, у зв`язку з чим в силу вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України йому не можуть бути призначені покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді арешту у верхніх межах санкції, оскільки в даному випадку таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2015 р. арешт на пуловер, джинси, труси, носки, нігті, волосся, вилучені в ході огляду трупа 16.01.2015 р. та дерев`яний держак, вили, 3 ножа, фрагмент клейонки з рідиною бурого кольору, схожі на кров, вилучені в ході огляду місця події 16.01.2015 р., та вказані: пуловер, джинси, труси, носки, нігті, волосся, а також фрагмент клейонки з рідиною бурого кольору, схожі на кров, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як такі, що не мають ніякої цінності і не можуть бути використані; дерев`яний держак та вили відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України слід конфіскувати, як знаряддя злочину; 3 ножа слід залишити на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 14 червня 2015 року (а.п. 127), строк дії якого на теперішній час сплинув. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло, разом з тим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_5 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_5 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_5 у виді арешту обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2015 р. арешт на пуловер, джинси, труси, носки, нігті, волосся, вилучені в ході огляду трупа 16.01.2015р. та дерев`яний держак, вили, 3 ножа, фрагмент клейонки з рідиною бурого кольору, схожі на кров, вилучені в ході огляду місця події 16.01.2015 р., та пуловер, джинси, труси, носки, нігті, волосся, а також фрагмент клейонки з рідиною бурого кольору, схожі на кров, знищити; дерев`яний держак та вили конфіскувати; 3 ножа залишити на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1