Провадження № 1-кп/337/354/2013
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя

в складі: головуючого судді
Кучерук І.Г.

при секретарі Латій В.О.

за участю прокурора Гуляєвої А.П.

обвинувачених ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

адвокатів
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
кримінальне провадження за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, громадянина України, не
одруженого, освіта базова середня, не
працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого: 19.03.2007 року
Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,
ч. 2 ст. 186, 70, 69 КК України до 2 років 6
місяців позбавлення волі; 23.03.2012 року
Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,
ч. 1 ст. 304, 70 КК України до 3 років 2 місяці
позбавлення волі. 06.04.2013 року
звільнений за відбуттям строку
покарання.

утримується під вартою з 02.07.2013 року

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2
КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.
Марганець, Дніпропетровської області,
громадянина України, не одруженого, не
працюючого, освіта базова середня,
мешкає за адресою: АДРЕСА_2, раніше
судимого: 25.01.2008 року Марганецьким
міським судом Дніпропетровської
області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, 70 КК
України до 4 років позбавлення волі;
26.03.2012 року Марганецьким міським судом
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186,
70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення
волі, звільнений 14.12.2012 року за
відбуттям строку покарання.

утримується під вартою з 02.07.2013 року

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2
КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.
Куйбишев, Російської Федерації,
громадянина України, не одруженого, не
працюючого, освіта середня спеціальна,
має неповнолітню дитину, мешкає за
адресою: АДРЕСА_3, раніше судимого:
08.04.1998 року Томаківським райсудом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140,
ч. 2 ст. 140, 42, 44 КК України до 3 років
позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 1 рік; 11.02.2000 року
Томаківським райсудом
Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140,
ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, 42, 43 КК України до 4
років позбавлення волі; 23.09.2003 року
Томаківським райсудом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,
69, 71 КК України до 6 місяців 6 днів
арешту; 22.12.2004 року Томаківськнм
райсудом Дніпропетровської області за
ч. 3 ст. 289, 69 КК України до 1 року 1 місяцю
29 днів позбавлення волі; 14.03.2005 року
Томаківським райсудом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185
КК України до 3 років позбавлення волі;
29.11.2010 року Томаківським райсудом
Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185,
ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 3
років 3 місяців позбавлення волі. 14.06.2012
року звільнений за відбуттям строку
покарання.

утримується під вартою з 02.07.2013 року

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2
КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, діючи
умисно, повторно, за попередньою
змовою, незаконно заволоділи
транспортним засобом за таких
обставин: 02.07.2013 року, приблизно о 03-00
годині, ОСОБА_3, спільно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, знаходився біля будинку
АДРЕСА_4. У цей час у ОСОБА_1 разом з
ОСОБА_2 виник умисел на незаконне
заволодіння автомобілем марки ВАЗ 21099
держномер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_6, про що вони повідомили ОСОБА_3,
на що останній відповів згодою. З усної
домовленістю ОСОБА_2 повинен був
відкрити автомобіль, ОСОБА_3 завести
двигун автомобіля та керувати ним, а
ОСОБА_1, знаходитись поруч,
спостерігати за появленням громадян,
готовим попередити про небезпеку.
Після чого, ОСОБА_2, діючи умисно, за
попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
видавив заднє праве вітрове скло
автомобіля марки ВАЗ 21099 держномер
НОМЕР_1 і відкрив задні праві двері, а
ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати
злочинний умисел, спрямований на
незаконне заволодіння транспортним
засобом діючи умисно, проник в салон
вказаного автомобіля і шляхом
з'єднання проводів замка запалювання,
запустив двигун. В цей час, ОСОБА_1
знаходячись поруч, спостерігав за
появленням громадян, готовий
попередити про небезпеку
співучасників злочину. Далі вказані
особи сіли в салон автомобілю, під
керуванням ОСОБА_3, та направились до
вул. Воронезької в м. Запоріжжя, де біля
б. 16 були затримані співробітниками
міліції. Таким чином ОСОБА_3, спільно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, незаконно заволоділи
транспортним засобом, тобто належним
ОСОБА_6 автомобілем марки ВАЗ 21099
держномер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6,
спричинивши, згідно висновку експерта
№ 91/13 від 15.08.2013 року, матеріальну шкоду
в розмірі 31033 гривень 90 копійок.

Також органом досудового
розслідування було висунуто
обвинувачення у тому, що 09.06.2013 року, в
період часу з 01-00 години до 06-30 години
ОСОБА_1, діючи умисно, за попередньою
змовою з ОСОБА_2, маючи умисел
спрямований на заволодіння чужим
майном, знаходячись біля кіоску
«ІНФОРМАЦІЯ_7», розташованого на
території ринку «Ювілейний» у м.
Запоріжжя, шляхом злому ролетів та
розбиття скла таємно проникли у
вказаний кіоск, який належить ОСОБА_7
звідки таємно викрали майно(мобільні
телефони, картки поповнення
рахунку,стартові пакети) на загальну
суму 31775 гривень. 11.06.2013 року, приблизно
о 02-30 години ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, за попередньою змовою з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, маючи умисел
спрямований на заволодіння чужим
майном, знаходячись біля магазину
«АЛЛО», розташованого в буд. 14 по вул.
Гудименко у м. Запоріжжя, за допомогою
металевою фомки зламали віконні ролети
та розбили скло вказаного магазину.
Після чого, ОСОБА_3 таємно проник у
приміщення вказаного магазину, а
ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 залишилися на
вулиці спостерігати за появленням
громадян, і у разі появлення останніх
попередити ОСОБА_3 про можливу
небезпеку. Знаходячись у приміщенні
ОСОБА_3 таємно викрав майно «ТОВ АЛЛО»(
мобільні телефони, електронну книгу,
планшети, ноутбук) на загальну суму 64280
гривень

Дії ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, органом
досудового розслідування
кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як
таємне викрадення майна, вчинене за
попередньою змовою групою осіб,
повторно, поєднане з проникненням у
сховище (крадіжку).

У ході розгляду справи прокурор змінив
обсяг обвинувачення, виключивши
обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, у
зв'язку з не причетністю ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 до вчинення кримінальних
правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК
України, виходячи з нових фактичних
даних встановлених у судовому
засіданні, та поясненнями свідків.

Представники потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_7
повідомлялися судом про зміну
обвинувачення з роз'ясненням права
підтримувати обвинувачення у
первісному вигляді, для чого

судом надавався достатній час, однак у
судове засідання не з'явилися, тим
самим відмовилися від підтримання
обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України у
первісному вигляді.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 по зміненому обвинуваченню суду
пояснив, що влітку він, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_9 приїхали з Василівки до м.
Запоріжжя так як ОСОБА_3 необхідно було
зустрітися з якимось товаришем та
з'ясувати деякі питання з його
документами. Зразу зустрітися не
вдалося та вони гуляли у Хортицькому
районі м. Запоріжжя. Потім він з ОСОБА_3
і ОСОБА_2 вирішили взяти покататися
автомобіль ВАЗ який стояв у дворах.
ОСОБА_1 видавив скло, а ОСОБА_3 запустив
двигун автомобіля у цей час ОСОБА_2 був
осторонь та дивився щоб ніхто не
заважав, потім сіли до машини і поїхали
покататися. Проїхали, зупинилися,
почався дощ. Незабаром під'їхала
міліція, перший з автомобіля вийшов
ОСОБА_3, та говорив з міліцією. Потім
вийшли усі. Міліція питала з приводу
належності автомобіля, а потім усіх
затримали та доставили до райвідділу.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 по зміненому обвинуваченню
пояснив суду, що він приїхав до м.
Запоріжжя так як його товариш повинен
був віддати йому документи, чекали його
разом з ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_1. Потім
вони з ОСОБА_1 разом відкрили
автомобіль, саме ОСОБА_1 видавив скло
автомобіля, а він завів двигун. Замок
запалювання випав з гнізда, та ОСОБА_3
не рідним ключем завів автомобіль,
ОСОБА_2 повинен був стояти осторонь та
наглядати за обстановкою. Від'їхали
метрів 100 - 150, так як почався дощ,
зупинили автомобіль, потім під'їхала
міліція. Умислу на угон автомобіля не
було.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 по зміненому обвинуваченню суду
пояснив, що вони разом приїхали до м.
Запоріжжя так як ОСОБА_3 необхідно було
забрати паспорт. Приїхали разом з
ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3. Потім у трьох
без ОСОБА_9 гуляли у дворах та побачили
автомобіль ВАЗ 21099, і угнали його,
ОСОБА_2 повинен був дивитися щоб ніхто
не заважав заволодінню машиною. Що хто
робив він не бачив. Потім сіли до машини
та поїхали і по дорозі підібрали
ОСОБА_9, який вже був дуже п'яний.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6
суду пояснив, що влітку о 3 годині він
вийшов на двір та автомобіля не було,
подзвонив до міліції. З знайомим
поїхали по району та по вул.
Воронезькій побачили, що міліція
зупинила автомобіль, біля нього було
чотири особи та розмовляли з
міліціонерами. У автомобіля не було
заднього правого скла - вітровик,
поломані правий та лівий замки на
дверях. Також пояснив, що саме ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 були біля автомобіля.
Потерпілий від відшкодування
матеріальної шкоди відмовився,
претензій не має, просить суд наказати
винних без ізоляції від суспільства.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10
пояснив, що вночі він був на службі на
патрульному автомобілі по вул.
Воронезькій в м. Запоріжжя, побачив
стоячий автомобіль. Водій автомобіля
був у окулярах, на запитання що
відбулося, знітився та почав шукати
документи, знайшов технічний паспорт
на автомобіль, водійського посвідчення
не було, спочатку казав, що автомобіль
його друга і той попросив його
перегнати. З автомобіля вийшло ще троє
осіб без документів, та казали, що сіли
до автомобіля щоб їх підвезли. Свідок
побачив ззаду розбите скло у
автомобіля, та дроти у замку
запалювання були скручені. Усі особи
були затримані. Поки під'їхала група,
надійшло повідомлення про угон
автомобіля.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9
суду пояснив, що у червні - липні місяці
до нього прийшли обвинувачені та
попросили вказати їм дорогу до м.
Запоріжжя, вони приїхали на автомобілі
ВАЗ 2108 синього кольору, казали, що
автомобіль купили. У м. Запоріжжя вони
сиділи у машині та чекали когось, пили
пиво, ходили до крамниці, потім о другій
годині ОСОБА_3 та ОСОБА_1 пішли, а він
мабуть з ОСОБА_2 залишилися у машині, не
пам'ятає бо був вже п'яний, та погано все
пам'ятає. Потім через хвилин двадцять
обвинувачені під'їхали на іншому
автомобілі марки ВАЗ 21099, ОСОБА_3 був за
кермом, а ОСОБА_1 поруч з ним, сказали, що
автомобіль взяли покататися. У
автомобіля ззаду було відсутнє скло та
пошкоджений замок запалювання.

Обвинувачені ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2
свою вину визнали частково, наполягали
на тому, що не були у стані алкогольного
сп'яніння, та у них не було умислу на
угон автомобіля, а взяли його щоб
покататися.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
ОСОБА_2 підтверджується поясненнями
потерпілого ОСОБА_6, свідка ОСОБА_10, які
вони давали у судовому

засіданні. Наполягання обвинувачених,
що вони не знаходилися у стані
алкогольного сп'яніння, суд не приймає
до уваги, так як свідок ОСОБА_9
пояснював, що всі вживали пиво.
Твердження ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про
відсутність умислу на угон автомобіля,
суд розцінює критично, як спосіб
захисту. Не оспорюючи фактичні
обставини своїх дій, своїми
поясненнями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 тільки
виразили своє суб'єктивне ставлення до
скоєного злочину. Пояснення свідка
ОСОБА_9 суд сприймає критично в частині
не участі ОСОБА_2 у скоєнні злочину, так
як свідок за його поясненнями був
добряче п'яний та не чітко все пам'ятає,
та приймає до уваги його пояснення в
частині того, що ОСОБА_2 теж був разом з
усіма у момент скоєння злочину.

При встановлених обставинах, оцінивши
досліджені докази, суд вважає, що
винуватість обвинувачених ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення в
судовому засіданні доведена і
досліджених доказів достатньо для
визнання їх винними, деякі неточності у
поясненнях обвинувачених і свідка
ОСОБА_9 в цілому не впливають на правову
кваліфікацію скоєного.

Дії ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 суд
кваліфікує за ст. 289 ч. 2 КК України, за
ознаками: незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене повторно
за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання,
особу винного, який раніше судимий,
судимість у встановленому законом
порядку не знята і не погашена,
фактично визнав свою провину, сприяв
встановленню істини по справі, за
місцем проживання характеризується
позитивно, на обліку у лікаря нарколога
і психіатра не перебуває, не працює,
скоїв злочин у стані алкогольного
сп'яніння, також суд враховує позицію
потерпілого який просив суд
застосувати покарання не пов'язаного з
позбавленням волі, та суд враховує
відсутність матеріальних збитків.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_3, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання,
особу винного, який раніше судимий,
судимість у встановленому законом
порядку не знята і не погашена,
фактично визнав свою провину, сприяв
встановленню істини по справі, за
місцем проживання характеризується
позитивно, перебуває на обліку у лікаря
нарколога з приводу вживання
канабіноідів, на обліку у лікаря
психіатра не перебуває, не працює,
скоїв злочин у стані алкогольного
сп'яніння, має неповнолітню дитину,
також суд враховує позицію потерпілого
який просив суд застосувати покарання
не пов'язаного з позбавленням волі, та
суд враховує відсутність матеріальних
збитків.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання,
особу винного, який раніше судимий,
судимість у встановленому законом
порядку не знята і не погашена,
фактично визнав свою провину, сприяв
встановленню істини по справі, за
місцем проживання характеризується
позитивно, перебуває на обліку у лікаря
нарколога з приводу вживання алкоголю,
на обліку у лікаря психіатра не
перебуває, не працює, скоїв злочин у
стані алкогольного сп'яніння, також суд
враховує позицію потерпілого який
просив суд застосувати покарання не
пов'язаного з позбавленням волі, та суд
враховує відсутність матеріальних
збитків.

На підставі викладеного, оцінивши
пом'якшуючі покарання обставини у
сукупності, суд дійшов висновку про
можливість виправлення обвинувачених
без відбування покарання у місцях
позбавлення волі, та звільнити їх від
відбування покарання з випробуванням.

Грошова сума у розмірі 489 гривень за
проведення судової автотоварознавчої
експертизи не є являється судовими
витратами та не підлягає стягненню з
обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 370, 371, 374, 373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 у
вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.
2 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 5(п'ять) років
позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від призначеного

покарання з випробуванням, встановивши
йому іспитовий строк тривалістю 2(два)
роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого ОСОБА_2 обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання
вироком законної сили змінити з
тримання під вартою на особисте
зобов'язання, звільнивши з під варти у
залі суду.

Зарахувати у строк відбуття покарання
ОСОБА_2, строк тримання під вартою у
період з 02.07.2013 року по 30.12.2013 року.

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.
2 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 5(п'ять) років
позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від призначеного покарання з
випробуванням, встановивши йому
іспитовий строк тривалістю 2(два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого ОСОБА_1 обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили змінити з
тримання під вартою на особисте
зобов'язання, звільнивши з під варти у
залі суду.

Зарахувати у строк відбуття покарання
ОСОБА_1, строк тримання під вартою у
період з 02.07.2013 року по 30.12.2013 року.

Визнати винним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 у
вчиненні злочину передбаченого ст. 289 ч.
2 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 5(п'ять) років
позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від призначеного покарання з
випробуванням, встановивши йому
іспитовий строк тривалістю 2(два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на
засудженого ОСОБА_3 обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання;
періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання
вироком законної сили змінити з
тримання під вартою на особисте
зобов'язання, звільнивши з під варти у
залі суду.

Зарахувати у строк відбуття покарання
ОСОБА_3, строк тримання під вартою у
період з 02.07.2013 року по 30.12.2013 року.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Запорізької області
протягом тридцяти діб з дня його
проголошення через Хортицький
районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: