Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9 іОСОБА_10,
за участю прокурора ОСОБА_11,
у присутності засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 березня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 4 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2014 року щодо них -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 4 квітня 20І4 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Путивль Сумської області, мешканця АДРЕСА_1, судимого 06.06.2012 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією належного йому майна;

за ч. 2 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією належного йому майна;за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією належного йому майна.Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією належного йому майна.За п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_4 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, уродженця м. Путивль Сумської області, мешканця АДРЕСА_1, неодноразово судимого, востаннє 07.06.2012 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців;

засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією належного йому майна;

· за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією належного йому майна;

· за ч. 2 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією належного йому майна;

· за ч. 2 ст. 185 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією належного йому майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією належного йому майна.

На відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_5 ухвалено стягнути 200 000 грн.

На відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_5 ухвалено стягнути 4 725 грн.

На відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно ухвалено стягнути 18 грн.

У вироку вирішено долю речових доказів і судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишено без зміни.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винуватими у тому, що вони 1 травня 2012 року приблизно о 2 годині за місцем свого проживання АДРЕСА_2, за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння майном раніше незнайомого їм ОСОБА_7, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоровʼя останнього, вчинили на нього напад, під час якого ОСОБА_5 вийшов за межі домовленості, та з метою позбавлення життя потерпілого завдав йому 14 ударів обухом та лезом сокири по голові й обличчю, а також 3 удари лезом сокири у ділянку правої ключиці та грудини, умисно вбив ОСОБА_7, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заволоділи майном та грошима потерпілого на загальну суму 1 392 грн. 40 коп.

Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повторно, за попередньою змовою між собою, незаконно заволоділи автомобілем ОСОБА_7 «Фолькваген» державний номерний знак НОМЕР_1, після чого з вказаного автомобіля таємно викрали автомагнітолу «Філіпс» та автомобільну медичну аптечку загальною вартістю 210 грн.

У касаційних скаргах засуджені не заперечують доведеності їх вини у вчиненні злочинів та правильності кваліфікації їх дій, посилаючись на невідповідність призначеного їм покарання ступеню тяжкості вчинених ними злочинів та їх особам, внаслідок суворості, просять змінити судові рішення та помʼякшити їм покарання, встановивши його в межах мінімального строку, визначеного санкціями статей, за які їх засуджено. Засуджені зазначають про те, що призначаючи їм покарання суд не зважив на всі обставини, що його помʼякшують, зокрема їх явку з повинною, визнання ними вини у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Вказують й на те, що суд не звернув уваги на їх характеристики. Зазначене, на думку засуджених, вплинуло на призначення їм надто суворого покарання.

Заслухавши доповідача, засуджених, які підтримали свої касаційні скарги, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Як видно з матеріалів справи, винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, підтверджена їх показаннями, а також матеріалами справи, яким суд дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_5 за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України, а також ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Твердження засуджених у касаційних скаргах про те, що їм призначено надто суворе покарання, є безпідставними.

Призначене як ОСОБА_5, так і ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні ОСОБА_5, суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу, у тому числі й характеристики за місцем проживання та стан його здоровʼя, а також обставину, що пом'якшує покарання засудженому -каяття останнього. Обираючи покарання ОСОБА_4 судом враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, його характеристики за місцем проживання та його каяття, як обставину, що пом'якшує покарання.

Вважати покарання призначене кожному із засуджених судом як за кожен злочин окремо, так і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суворим, підстав немає, оскільки воно призначено в межах строку, визначеного санкціями статей, за які їх засуджено та з дотриманням правил складання покарань.

Отже, підстав для задоволення касаційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 4 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 21 серпня 2014 року щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10