УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13 і ОСОБА_14,
за участю прокурора засудженого ОСОБА_15, ОСОБА_5,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2014 року щодо засудженого.

Зазначеним вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що немає судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і 6 місяців, з покладенням на нього обов'язків, передбачених п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди на суму 11915,55 грн. та моральної - 80 000 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 27 липня 2005 року близько 20 години, у дворі будинку по АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_7, умисно завдав останньому не менш чотирьох ударів руками й ногами в голову та тулуб, а також удари ножем в грудну клітину та живіт, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2014 року вирок у частині вирішення цивільного позову змінено, зменшено розмір стягнутої з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди до 50 000 гривень. У решті вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

- захисник порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки вважає, що його підзахисний діяв в межах необхідної оборони. Також зазначає, що судом не дана належна оцінка тому, що потерпілий, будучи в стані алкогольного сп'яніння, завдав ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- засуджений ОСОБА_5 порушує питання про скасування судових рішень щодо нього із закриттям справи у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Посилається на: однобічність та неповноту судового розгляду справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи. Окрім того, не погоджується з розміром цивільного позову.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання скарг, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарг, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, постанови відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти дізнання та досудового слідства, щодо невідповідності висновків суду у вироку фактичним обставинам справи. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

З огляду на це, судова колегія при вирішенні питань, поставлених у касаційній скарзі виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції і в межах поданої апеляції перевірених колегією суддів апеляційного суду.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, підтверджений зібраними в установленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Хоча засуджений ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні злочину не визнав, але його вина підтверджується показаннями потерпілого про обставини нанесення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. При відтворення обстановки та обставин події, потерпілий детально показав на місці механізм завдання йому ОСОБА_5 ударів ножем.

Із показань свідка - очевидця ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_5 дістав металевий блискучий предмет зі штанів і завдав ОСОБА_7 удар в груди.

Ці показання узгоджуються із даними, що містяться в протоколах очної ставки між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а також відтворення обстановки та обставин події за участю свідка.

Окрім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також даними, що містяться у протоколах слідчих дій та наведеними у судових рішеннях доказами, і сумніву в їх достовірності немає.

Відповідно до висновку судово-медичних експертиз, потерпілому ОСОБА_7 були спричиненні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Характер умисних дій та локалізація завданих потерпілому тілесних ушкоджень свідчать, що умислом засудженого ОСОБА_5 охоплювалося спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

При перевірці матеріалів кримінальної справи встановлено, що судом досліджені всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_5 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований кримінальний закон, немає підстав.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Посилання в касаційній скарзі захисника, що ОСОБА_5 діяв в межах необхідної оборони, були предметом перевірки як судом першої так і апеляційної інстанції і не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи засудженого та його захисника, які викладенні в касаційних скаргах, аналогічні тим, що були наведенні в їх апеляційних скаргах. Апеляційний суд їх ретельно перевірив та обґрунтовано визнав безпідставними. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цих питань, суд належним чином умотивував

Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 - без зміни.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14