Справа №610/792/15-к
Провадження №1-кп/610/114/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м.Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законних представників обвинуваченого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника Балаклійської РДА ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000127, що надійшли з прокуратури Балаклійського району Харківської області про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого Балаклійським районним судом Харківської області: 30.05.2012 року за ч.1 ст.185 КК України до 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,104 КК України 1 рік; 12.09.2012 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.ст.69, 70, 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; 17.01.2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; звільненого 19.06.2014 року згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 5 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_5 , будучи засудженим Балаклійським районним судом Харківської області 17.01.2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненим 19.06.2014 року згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2014 на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 5 днів, знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах:

14.01.2015 року близько 18 години по вул.Тимофієнка у смт.Савинці Балаклійського району Харківської області, неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись на території селищного парку, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи благопристойними нормами поведінки, порушив спокійні умови відпочинку громадян, безпричинно з надуманого приводу, а також діючи з особливою зухвалістю, що виразилася в насильстві над особистістю, умисно та протиправно наніс неповнолітньому ОСОБА_9 , декілька ударів кулаком правої руки в обличчя, а саме в область правого ока, в результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №20-БЛ/15 від 19.01.2015 року ОСОБА_9 заподіяно тілесне ушкодження - синець в правій околоочній ділянці, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 визнав свою вину у заподіянні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень. Вважає, що конфлікт між ним і потерпілим виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, оскільки йому було зроблено зауваження з приводу того, що у нього гучно звучить музика. Він наніс декілька ударів потерпілому, оскільки він був вищий серед хлопців. Він розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що у січні 2015 року вони з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 гуляли у парку в сел.Савинці і побачили ОСОБА_5 , якого раніше не знав, та який став кричати, щоб вони не йшли туди і одночасно став наближатися до них і наніс йому удари в обличчя. Він впав, кликав на допомогу, але обвинувачений продовжував наносити йому удари і припинив побиття тільки після того, як його відтягнули. ОСОБА_12 і ОСОБА_13 провели його додому.

Представник потерпілого ОСОБА_10 , пояснила, що син розповідав їй, як його побив ОСОБА_5 . Вони не заявляють цивільного позову та просять суворо не карати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили суду, що у січні 2015 року вони з ОСОБА_9 домовилися погуляти у парку в сел.Савинці . Приблизно о 16 годині вони прийшли у парк, пізніше до них прийшов ОСОБА_9 . Там вони побачили ОСОБА_5 , який став кричати, щоб вони не йшли туди, і став підходити до них. ОСОБА_9 розвернувся, ОСОБА_5 почав його бити, наносячи удари в обличчя. ОСОБА_9 впав, кликав на допомогу. Тоді вони відштовхнули ОСОБА_5 , і провели ОСОБА_9 додому.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що у січні 2015 року у парку в сел.Савинці він почув крики про допомогу і побіг на крик. Побачив ОСОБА_5 , який сидів на ОСОБА_9 і наносив йому удари по обличчю. Вони разом з хлопцями відтягнули ОСОБА_5 і підвели ОСОБА_9 з землі. У потерпілого була кров на обличчі. Друзі провели ОСОБА_9 додому.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що 14.01.2015 року ввечорі вона була разом із братом - ОСОБА_5 та його другом у парку в смт.Савинці. Якісь хлопці зробили братові зауваження з приводу того, що у нього гучно звучала музика. Було темно, тому вона не побачила, хто саме зробив зауваження. Вона не бачила, що сталося після цього, оскільки відволіклася на телефонну розмову.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №20-БЛ/15 від 19.01.2015 року у ОСОБА_9 встановлене тілесне ушкодження - синець в правій околоочній ділянці, яке за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с.17).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2015 року встановлено, що ОСОБА_16 звернувся до міліції з заявою про притягнення невідомої особи до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних ушкоджень його сину ОСОБА_9 (а.с.5).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 19.01.2015 року та фототаблицею до нього встановлені обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (а.с.14, 15).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №143 від 17.02.2015 року ОСОБА_5 в теперішній час ознак психозу та слабоумства не виявляє, виявлено дисоціальний розлад особистості. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_5 знаходився поза будь-яким короткочасним хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 за своїм психічним станом в теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.78-80).

Діючи в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

В обвинувальному акті зазначено вчинення ОСОБА_5 злочину у стані алкогольного сп`яніння. Однак в матеріалах кримінального провадження вітсутній медичний висновок про перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений спростовує факт його знаходження в стані алкогольного сп`яніння у вказаний час. Потерпілий та свідки, допитані в судовому засіданні, також не підтверджують знаходження його в стані алкогольного сп`яніння.

Тому суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення.

Суд не вбачає в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ст.125 КК України, як наполягає захисник, оскільки сам обвинувачений не спростовує своїх дій відносно нанесення тілесних ушкоджень в громадському місці потерпілому, лише заперечуючи факт хуліганства.

Мотив, умисел, ціль хуліганських дій обвинуваченого підтверджується такими обставинами:

Обвинувачений та потерпілий не були раніше знайомі, і між ними не могло бути особистої неприязні. Судом не встановлено неправомірної поведінки потерпілого. Ні потерпілий, ні його друзі не робили обвинуваченому ніякого зауваження з приводу гучної музики, що могло спровокувати обвинуваченого. ОСОБА_5 безпричинно заподіяв тілесні ушкодження потерпілому. Його умисні неправомірні дії були призупинені сторонніми особами. Тобто, судом достовірно встановлено, що умисні дії ОСОБА_5 були направлені на посягання на громадський порядок стан суспільних відносин, що знаходить свій вияв, зокрема, у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод. Це посягання було здійснене у громадському місці в активній формі, з ініціативи обвинуваченого, та супроводжувалося фізичним насильством.

При призначенні покарання суд враховує особу неповнолітнього обвинуваченого, який виховувався у повній сім`ї батьком та матір`ю, має базову загальну середню освіту, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра, за місцем мешкання характеризується посередньо; ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості; пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Згідно ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає неповнолітній вік обвинуваченого та думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання обвинуваченому.

Обставиною, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів призначити обвинуваченому покарання у виді арешту з урахуванням ст.101 КК України.

За правилами складання покарань згідно ст.72 КК України один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_5 , будучи засудженим Балаклійським районним судом Харківської області 17.01.2013 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 19.06.2014 року згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.06.2014 року на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 5 днів, знову вчинив умисний злочин, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, призначивши йому покарання з урахуванням ст.101 КК України у виді 45 днів арешту, що за правилами ст.72 КК України відповідає 45 дням позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 17.01.2013 року у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі, остаточно призначивши покарання ОСОБА_5 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Обрати стосовно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, взявши його під варту із зали суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 22.07.2015 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1