АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11/796/1709/2013
інстанції: Римар Є. П.
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Доповідач: Лук'янець
20 вересня 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду м. Києва у
головуючого судді Лук'янець
суддів
Васильєвої М.А., Мороза І.М.,
підсудного ОСОБА_2,
потерпілої ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м. Києва кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь
у розгляді справи судом першої
інстанції та захисника ОСОБА_1 в
інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 на
вирок Оболонського районного суду м.
Києва від 16 липня 2013 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в с.
Новгородське, м. Дзержинськ, Донецької
області, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою,
одружений, має на утриманні малолітню
дитину, працює старшим охоронцем в ТОВ
«ФОЗЗІ ФУД», магазин № 33,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не
судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 9
років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
100 000 (сто тисяч) грн., в рахунок
матеріальної шкоди 19 868 грн. 84 коп.

Також, стягнути з засудженого судові
витрати по справі в розмірі 117,60 грн. та
в розмірі 352,80 грн. за проведення
експертиз на користь НДЕКЦ при ГУМВС
України в м. Києві.

За вироком суду, 09.09.2012 року, близько 16
години 00 хвилин, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебували на
галявині біля озера «Опечень»,
розташованого між вул. Л. Гавро та
просп. Московським в м. Києві, де
святкували день народження ОСОБА_4 та
вживали спиртні напої.

Після закінчення святкування, близько
20 год. 00 хв., між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виник
конфлікт, під час якого останній
провокував ОСОБА_2 на бійку і вони
почали штовхатись. Після чого, в їх
конфлікт втрутився ОСОБА_6 та намагався
їх розборонити.

Розбороняючи їх ОСОБА_6 відштовхнув
ОСОБА_5, а ОСОБА_2 схопив за праву руку,
намагаючись заломити її йому за спину.
В свою чергу ОСОБА_2, намагаючись
звільнитись від ОСОБА_6, та звільнивши
при цьому праву руку, якою тримав ніж,
усвідомлюючи свої дії та свідомо
припускаючи настання наслідків у
вигляді смерті останнього, умисно
наніс ОСОБА_6 один удар невстановленим
слідством гострим предметом з
властивостями колото-ріжучого типу,
який тримав у правій руці, в область
життєво важливого органу, спричинивши
при цьому проникаюче колото-різане
поранення грудної клітини з
ушкодженням серця та крововтрату, яке
перебуває у прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
настанням смерті останнього. Від
отриманого колото-різаного ушкодження
ОСОБА_6 впав на землю і протягом
короткого проміжку часу настала його
смерть на місці пригоди.

Далі ОСОБА_2 відчув, що на нього ззаду
накинувся ОСОБА_5 і вириваючись від
нього, засуджений розвернувся до
останнього, який в цей час опинився до
ОСОБА_2 спиною, і завдав йому один удар в
ліву лопатку невстановленим слідством
гострим предметом з властивостями
колото-ріжучого типу, від чого останній
також впав на землю.

Після цього, ОСОБА_2, щоб приховати
знаряддя вчинення злочину, викинув
невстановлений слідством гострий
предмет з властивостями
колото-ріжучого типу.

На даний вирок суду подані апеляції:

- прокурором, що брав участь в розгляді
справи судом першої інстанції, який не
оспорюючи доведеність вини
засудженого та правильність
кваліфікації його дій, посилається на
невідповідність призначеного судом
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок його м'якості.
Просить скасувати вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 16.07.2013 року
щодо ОСОБА_2 в частині призначеного
покарання, постановити новий вирок, за
яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1
ст. 115 КК України 10 років позбавлення
волі.

- захисником ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2, який посилаючись
на незаконність вироку суду,
однобічність та неповноту досудового
та судового слідства, просить суд
скасувати вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 16.07.2013 року
відносно ОСОБА_2, а матеріали
кримінальної справи направити на
додаткове розслідування у інший
слідчий підрозділ ГУ МВС України в м.
Києві.

При цьому, посилається на те, що
досудовим та судовим слідством не
доведено вини ОСОБА_2 в інкримінованому
йому злочині, а пред'явлене
обвинувачення ґрунтується на
припущеннях, що є порушенням
Конституції України.

Також, посилається на ряд порушень
допущених під час проведення
досудового слідства, які свідчать про
необ'єктивність дослідження обставин
справи, а саме: під час проведення
досудового слідства органами дізнання
проводились ряд експертиз, але зразки
для експертиз відбиралися лише у
ОСОБА_2, а у інших осіб, які також були на
місці події вони не відбиралися і
експертні дослідження по них не
проводилися; не проводилось експертне
дослідження і по особистих
речахОСОБА_5, в яких останній був
одягнутий в день скоєння злочину, хоча
у нього вони вилучались.

Крім того,зазначає, що при проведенні
досудового та судового слідства, в ході
допиту в якості свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 ніхто з них не вказав на те, що
ОСОБА_2 скоїв вбивство ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора та потерпілої, які
підтримали апеляцію прокурора, та
вважають, що апеляція захисника не
підлягає задоволенню, обвинуваченого
та його захисника, які підтримали
апеляцію захисника та вважають, що
апеляція прокурора не підлягає
задоволенню, перевіривши доводи
апеляцій та матеріали справи, провівши
судові дебати, заслухавши останнє
слово обвинуваченого, колегія суддів
вважає, що апеляції захисника та
прокурора підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 323 КПК України, вирок повинен
бути законним і обгрунтованим.

Суд обгрунтовує вирок на тих доказах,
які були розглянуті у судовому
засіданні, і оцінює їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, керуючись законом. Законним є
вирок, постановлений за умови
правильного застосування закону і
дотримання при провадженні у справі
кримінально-процесуального закону.

Однак, висновки суду про винуватість
ОСОБА_2 в умисному, протиправному
заподіянні смерті ОСОБА_6, тобто
вчиненні умисного вбивства,
грунтуються на неповно зібраних і
досліджених у судовому засіданні
доказах, а тому вони є передчасними.

Крім того, згідно вимог ст. 22 КПК
України прокурор, слідчий, особа, яка
проводить дізнання, зобов'язані вжити
всіх, передбачених законом, заходів для
всебічного, повного й об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити,
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдовують обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 64 КПК
України при провадженні досудового
слідства, дізнання і розгляді
кримінальної справи в суді, підлягають
доказуванню подія злочину (час, місце,
спосіб та інші обставини вчинення
злочину), а також винність
обвинуваченого у вчиненні злочину і
мотиви злочину.

Проте, ці вимоги
кримінально-процесуального закону під
час досудового слідства, щодо
доведеності обвинуваченого у вчиненні
інкримінованого йому злочину, не
дотримані, обставини, які мають істотне
значення для вирішення справи належно
не з'ясовані і з достатньою повнотою не
досліджені, що унеможливило їх
дослідження при судовому розгляді
справи, внаслідок чого суд постановив у
справі рішення, яке не можна назвати
законним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
суд першої інстанції, визнаючи
обвинувачення доведеним, послався на
те, що 09 вересня 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 перебували біля озера
«Опечень», розташованого між вулицями
Лайоша Гавро та Московським проспектом
в м. Києві, де святкували день
народження ОСОБА_4

Приблизно о 20 годині між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 виникли неприязні стосунки
через погнутий ОСОБА_2 ніж, який належав
ОСОБА_5, внаслідок чого вони почали
штовхатись. ОСОБА_6 їх розбороняв та
намагався заломити за спину праву руку
ОСОБА_2, у якій той тримав ніж.
Вивільнивши свою праву руку, ОСОБА_2
умисно наніс ОСОБА_6 удар
невстановленим слідством гострим
предметом з властивостями
колото-ріжучого типу, в область життєво
важливого органу, спричинивши при
цьому проникаюче колото-різане
поранення грудної клітини з
ушкодженням серця та крововтрату, від
чого настала смерть останнього на
місці пригоди.

Після цього, на ОСОБА_2 ззаду накинувся
ОСОБА_5, однак ОСОБА_2 вирвався та
розвернувшись, до останнього, який в
цей час опинився до ОСОБА_2 спиною,
завдав один удар ОСОБА_5 в область
лівої лопатки невстановленим
слідством гострим предметом з
властивостями колото-ріжучого типу, та
викинув цей предмет з метою сховати
знаряддя вбивства.

Однак, засуджуючи обвинуваченого за
даним злочином, судом не дотримані
вимоги ст. 323 КПК України, оскільки поза
увагою суду залишились допущені у
справі неповнота і неправильність
досудового слідства, які не можуть бути
усунуті в судовому засіданні, оскільки
під час досудового слідства належним
чином не з'ясовані обставини, які мають
істотне значення для правильного
вирішення справи, а рішення суду
ґрунтується на припущеннях.

Згідно ст. 132 КПК України, обвинувачення
повинно бути конкретним, оскільки
особа має право знати, в чому саме вона
звинувачується і захищатися від
пред'явленого їй обвинувачення.

В порушення вимог ст.ст. 131, 132 КПК
України, пред'явлене органами
досудового слідства обвинувачення
ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України, є
неконкретним, обставини, зазначені в
обвинувальному висновку не
відповідають зібраним по справі
доказам, а тому таке порушення тягне за
собою порушення права обвинуваченого
на захист, а також в цілому,
унеможливлює дослідження при судовому
розгляді обгрунтованості цього
обвинувачення.

Так, досудовим слідством ОСОБА_2
пред'явлене обвинувачення у вчиненні
умисного вбивства ОСОБА_6 за таких
обставин.

09 вересня 2012 року, після закінчення
святкування, приблизно о 19 годині 30
хвилин ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відійшли від
місця святкування, а біля вогнища
залишились ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В цей час
до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зі спини підійшов
ОСОБА_2, в якого на грунті раптово
виниклих по відношенню до ОСОБА_6
неприязних стосунків, виник злочинний
умисел спрямований на умисне вбивство
останнього.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_2,
тримаючи в правій руці ніж, яким до того
метав в дерево, умисно наніс останньому
удар ножем в область життєво важливого
органу, спричинивши при цьому
проникаюче колото-різане поранення
грудної клітки з ушкодженням серця та
крововтрату, від чого ОСОБА_6 помер на
місці пригоди.

Однак, дане пред'явлене обвинувачення
суперечить даним, які містяться в
матеріалах справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_2, допитаний як
підозрюваний, дав показання про те, що
він вчинив вбивство ОСОБА_6 захищаючись
від нього та ОСОБА_5, під час сварки та
бійки не з ОСОБА_6, а з ОСОБА_5, а ОСОБА_6,
лише намагався їх розборонити.

Крім того, з показань свідка ОСОБА_5,
даних на досудовому слідстві в якості
свідка, під час очної ставки з ОСОБА_2
(а.с. 42-51 т.2), при відтворенні обстановки
та обставин події за участю ОСОБА_5
вбачається, що він не бачив хто наніс
поранення йому та ОСОБА_6, не вбачається
з його показань також і раптово
виниклих неприязних стосунків ОСОБА_2 з
ОСОБА_6, а також будь-яких конфліктів
між ним та ОСОБА_2

Крім того, даних про те хто спричинив
смертельне поранення ОСОБА_6, а також
наявності обставин неприязних
стосунків чи конфліктних ситуацій не
вбачається також і з показань свідка
ОСОБА_4, та під час проведення його
очної ставки з ОСОБА_2 (а.с. 236,237 т.2).

Інші дані, які підтверджували б версію
слідства, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, незрозуміло, на
підставі яких отриманих доказів,
досудовим слідством пред'явлене
обвинувачення, щодо раптово виниклих у
ОСОБА_2 неприязних стосунків до ОСОБА_6
та, з цих підстав, умислу на його
вбивство.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 22,64
КПК України прокурор, слідчий
зобов'язані вжити всіх передбачених
заходів для повного, всебічного і
об'єктивного дослідження обставин
справи, виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують
обвинуваченого, а також обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. В
числі обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальній справі при
провадженні досудового слідства, є час,
місце, спосіб та інші обставини
вчинення злочину, винність
обвинуваченого та мотиви злочину.

Так, визнаючи себе винним під час
допиту у якості підозрюваного, при
допиті його як обвинуваченого, а також
під час очної ставки з ОСОБА_5 (а.с.42-51
т.2), ОСОБА_2 змінив свої показання та
показав, що при дачі ним попередніх
показань на нього здійснювався тиск
оперуповноваженими тому він себе
оговорив при попередніх допитах.
Змінивши свої показання, ОСОБА_2
показав, що після закінчення
святкування він та свідок ОСОБА_4
відійшли по своїх потребах, що
підтверджують і ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
біля вогнища залишились лише ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Перебуваючи поза межами місця
святкування дня народження, ОСОБА_2
почув крик «від болю», після чого пішов
до вогнища та побачив, що навприсядки
сидить ОСОБА_5, а з лівої сторони на
спині лежить ОСОБА_6 Спортивна
футболка, яка раніше була на ОСОБА_5,
лежала недалеко від ОСОБА_6 та була в
крові. Він запитав ОСОБА_5, що ти з ним
зробив, однак ОСОБА_5 відповів, що він
цього не робив, а це зробив ти. Після
чого почав бігти до ОСОБА_4 та кричати,
що держи ОСОБА_2, бо він нас ріже.

Ці показання ОСОБА_2 Також частково
узгоджуються з показаннями ОСОБА_5, з
яких вбачається, що після святкування
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відійшли від вогнища
по своїх потребах, а він залишився біля
вогнища удвох з ОСОБА_6, вони стояли
поряд. Боковим зором приблизно за 5-6
метрів він побачив, що хтось у
смугастому одязі пройшов повз них
зліва. Приблизно через 5-7 секунд він
побачив, що ОСОБА_6 опускається на
коліна, тобто падає на спину, він присів
до нього і в цей час відчув удар зверху
вниз в ліву лопатку. Повернувшись
через ліве плече на 90 градусів, він
побачив ОСОБА_2, який стояв та тримав
руки долонями догори, ніби показуючи,
що у нього нічого немає. Він подумав, що
це зробив ОСОБА_2, оскільки у того була
смугаста футболка, і крикнув ОСОБА_4,
щоб той викликав міліцію.

Однак, орган досудового слідства,
отримавши такі показання від ОСОБА_2 і
ОСОБА_5, а також показання ОСОБА_4, не
проаналізував та не перевірив
достовірність, викладених ОСОБА_2
обставин, не надав цьому ніякої
юридичної оцінки та в разі
необхідності, не прийняв рішення про
відмову в порушенні кримінальної
справи, порушенні кримінальної справи
щодо ОСОБА_5 або направлення за
належністю.

Більш того, з матеріалів справи
вбачається, що експертне дослідження
щодо речей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
проводилось, хоча ці речі органом
досудового слідства вилучались.

Також, при проведенні досудового
слідства проводився ряд експертиз,
однак зразки для проведення експертиз
відбирались лише у ОСОБА_2

Крім того, орган досудового слідства
послався, як на доказ винуватості
ОСОБА_2, на протокол відтворення
обстановки та обставин події від 10.09.2012
року, а також на висновок експерта №
138/3833 від 19.10.2012 року (а.с.79-81 т.1). Однак, у
даному висновку зазначено, що при
судово-медичному обстеженні трупа
ОСОБА_6 виявлена одна рана, рановий
канал іде від рани в напрямку спереду
назад, зверху вниз на висоті 140 см. від
стоп…, довжиною по зонду біля 18 см.
Розташування ушкодження на передній
поверхні грудної клітини вказує на те,
що потерпілий був повернутий передньою
ділянкою тіла до травмуючого предмету
та знаходився в положенні стоячи чи
близькому до нього. Напрямок раневого
каналу не відповідає обставинам, на які
вказує обвинувачений ОСОБА_2 під час
проведення відтворення обстановки та
обставин події від 10.09.2012 року.

Однак, органом досудового слідства ці
неузгодженості та суперечності не
усунуті шляхом проведення додаткових
слідчих та процесуальних дій.

З огляду на наведене, оскільки органом
досудового слідства не виконані в
повному обсязі вимоги ст. 64 КПК України
(1960 року), що потягло за собою
неконкретність та суперечливість
пред'явленого ОСОБА_2 обвинувачення, а у
зв'язку з цим і порушення його права на
захист, допущені істотні порушення
вимог кримінально-процесуального
закону, які не можуть бути усунуті під
час розгляду справи в суді, що
залишилось поза увагою суду першої
інстанції, по справі залишились
нез'ясованими обставини, що мають
істотне значення та суттєво впливають
на прийняття правильного рішення, а
також виявлено ряд суперечностей, яким
суд не дав належної оцінки і не усунув
їх, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідно до вимог ст. 374
КПК України (1960 року), вирок суду
підлягає скасуванню, а справа
направленню на додаткове
розслідування, під час якого слідчим
органам необхідно встановити всі
обставини інкримінованого ОСОБА_2
злочину, визначити направленість
умислу на вбивство та мотиви вчиненого,
усунути зазначену вище необ'єктивність
та неправильність досудового слідства,
та за результатами повного і
всебічного дослідження обставин
справи, за наявності для цього законних
підстав, дати правильну юридичну
оцінку діям ОСОБА_2, перевірити доводи,
висунуті на його захист, і скласти
обвинувальний висновок відповідно до
вимог КПК України.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляції прокурора,
який брав участь в розгляді справи
судом першої інстанції в частині
скасування вироку суду, та захисника в
частині скасування вироку суду та
направлення справи для проведення
додаткового розслідування є
обгрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

З урахування необхідності повернення
справи на додаткове розслідування,
вимоги апеляції прокурора про м'якість
призначеного засудженому покарання не
можуть бути предметом даного
апеляційного розгляду та підлягають
перевірці у разі повторного судового
розгляду.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України 1960 року,
п.п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень
КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь в
розгляді справи судом першої
інстанції, захисника ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок Оболонського районного суду м.
Києва від 16 липня 2013 року щодо ОСОБА_2
скасувати, а матеріали кримінальної
справи направити прокурору
Оболонського району м. Києва для
проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити без
змін - утримання під вартою.

СУДДІ:

_______________________ _________________________
_____________________