АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Чернівці «27» листопада 2012р. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кузняк В.

Суддів Марчука В.Т., Давнього В.П.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2012 року.

Цим вироком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02.09.2010 року за ч.2 ст.343 та ч.1 ст.345 КК України до 4 місяців 15 днів арешту,

засуджено за вчинення злочину передбаченого ст. 129 ч.1 КК України та йому призначено покарання у виді чотирьох місяців арешту.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироку законної сили залишено підписку про невиїзд.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 визнаний судом винуватим та засуджений за те, що приблизно о 18 годині 02.01.2012 року перебуваючи в с. Оселівка Кельменецького району Чернівецької області на центральній вулиці села, діючи з прямим умислом, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, приклавши його до голови потерпілого Голуб`єва І.В., погрожував останньому вбивством, при реальних підставах побоювання потерпілим здійснення цієї погрози.

На вказаний вирок захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, просить скасувати вирок районного суду та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях його підзахисного складу злочину передбаченого ст.129 ч.1 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок районного суду ґрунтується на припущеннях, а матеріалами справи не доведено умислу ОСОБА_2 на застосування відносно потерпілого реальної погрози вбивством.

Справа №2490/11-558/2012р. Головуючий у І інстанції Телешман О.В.

Категорія ст.129 ч.1 КК України Доповідач Кузняк В.О.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка вважає, що вирок районного суду як законний і обґрунтований слід залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи та розглянувши наведені в апеляційних скаргах доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 в судових дебатах та надавши йому останнє слово, в яких ОСОБА_2 просив закрити справу відносно нього, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку районного суду злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними у судовому засідання доказами і є обґрунтованим.

Зібрані по справі докази, у судовому засіданні перевірялись повно і їм дана у вироку обєктивна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, у тому числі з точки зору достовірності і достатності, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів у матеріалах справи та ґрунтування вироку тільки на припущеннях є необґрунтованими.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості у вчинені інкримінованого йому злочину, його вина підтверджена сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів.

Зокрема, показаннями потерпілого Голуб`єва І.В., з яких вбачається, що 01.01.2012 року біля будинку культури в с. Оселівка Кельменецького району була бійка, в ході якої він декілька разів вдарив ОСОБА_2 Наступного дня в центрі села його зустрів ОСОБА_2 який був з іншими хлопцями, при цьому ОСОБА_2 підійшов до нього та вдарив його рукою в обличчя, від чого він впав на землю, після чого його почали бити інші хлопці. Вказує на те, що коли він лежав на землі, ОСОБА_2 приклав до його голови предмет, схожий на пістолет і сказав, якщо він буде тікати його наздожене куля. Вказував на те, що він злякався за своє життя, так як знав про кримінальне минуле ОСОБА_2, а тому реально сприйняв погрозу позбавити його життя.

Свідок ОСОБА_3 вказав на те, що 02.01.2012 року він разом зі своїм братом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 пішли в центр с. Оселівка щоб випити кави. По дорозі вони зустріли потерпілого Голуб`єва І.В., з яким ОСОБА_2 почав зясовувати стосунки, при цьому вказує на те, що в руках у ОСОБА_2 було щось схоже на пістолет, і останній сказав

потерпілому щоб той нікуди не тікав.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали аналогічні покази, при цьому вказували на те, що після того як ОСОБА_2 вдарив потерпілого і той впав, ОСОБА_2 почав йому погрожувати пістолетом, при цьому сказав потерпілому, якщо той буде тікати то його наздожене куля.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтвердили, що ОСОБА_2 погрожував потерпілому Голуб`єву І.В. предметом схожим на пістолет.

Таким чином, під час судового розгляду справи було достовірно встановлено, що засуджений ОСОБА_2 приклав безпосередньо до голови потерпілого Голуб`єва І.В. предмет схожий на пістолет, при цьому колегія суддів погоджується з доводами прокурора, та вважає, що погрожуючи потерпілому, що його наздожене куля, ОСОБА_2 не міг не усвідомлювати, що фактично погрожує позбавити потерпілого життя, якщо він буде тікати.

Обєктивна сторона складу злочину передбаченого ст.129 ч.1 КК України виявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя, при цьому таке залякування може бути виражено і шляхом демонстрації зброї, і ця погроза має викликати у потерпілого побоювання за своє життя.

Беручи до уваги те, що потерпілий ОСОБА_8 не знав і не міг знати, що ОСОБА_2 погрожує йому не вогнепальною а іграшковою зброєю, враховуючи обстановку при якій ці події відбувались, колегія суддів вважає, що потерпілий ОСОБА_8 розуміючи призначення та наслідки застосування вогнепальної зброї, сприймав ці погрози як реальні, і мав обгрнутовані підстави побоювався за своє життя.

А тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 погрожував потерпілому не вбивством, а застосуванням насильства є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеними показами потерпілого та свідків, які були перевірені в судовому засіданні, узгоджуються між собою і не суперечать іншим доказам по праві, і на думку колегії суддів, правильно судом були поставлені в основу вироку.

Невизнання засудженим ОСОБА_2 своєї вини, колегія суддів оцінює, як вибраний засудженим метод самозахисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Кваліфікація дій за ст. 129 ч.1 КК України засудженого є правильною, оскільки доведено, що він умисно погрожував вбивством, і у потерпілого були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, а міра покарання обрана засудженому у відповідності до вимог ст.65 КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та йому призначено міру покарання, яка на думку колегії суддів є необхідною і достатньою для його виправлення та перевиховання.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б тягли зміну чи скасування постановлених у справі судових рішень, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2012 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Головуючий В.О. Кузняк

Судді В.Т. Марчук

ОСОБА_9