Справа № 496/1122/15-к
Провадження: 1кп/496/98/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2015 Біляївський районний суд Одеської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 .

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця ст. Голованевськ, Кіровоградської області, Голованевського району, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.12.2013 Біляївським районним судом Одеської області, за ч. 1 ст. 263 КК України, до 120 годин громадських робіт,

- у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:

22.01.2015 о 09.00 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на залізничному пероні ст. Усатово Одеської залізниці, з метою пошуку роботи, помітив у руках громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходився на вказаному пероні, мобільний телефон «Nokia-6700с». В той же час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння вказаним мобільним телефоном, шляхом обману. Реалізуючі свій злочинний намір, та переслідуючи корисний мотив, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 та звернувся до останнього з проханням надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка своїй матері, на що ОСОБА_5 довірившись ОСОБА_4 , погодився та надав останньому свій мобільний телефон «Nokia-6700с» для здійснення дзвінка.

Надалі, отримавши на своє прохання зазначений мобільний телефон марки «Nokia-6700с», ОСОБА_4 привласнивши його собі, з місця скоєння ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, тим самим завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 990 гривень.

За скоєння вказаного діяння обвинуваченому ОСОБА_4 передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ).

Між потерпілим та обвинуваченим 24.02.2015 року укладена Угода згідно якої обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав.

За згодою, сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт.

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для сторін є: а) для потерпілого і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п.1 ч.1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.

б) для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їм кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів йому роз`яснені і є зрозумілими.

Обвинувачений розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389? КК України.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затверджені угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Злочин в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснені обвинуваченому.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24.02.2015 року між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення від 24.02.2015 року укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 по вказаному кримінальному провадженню.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1