Справа № 473/1623/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000135 за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Бузьке, Вознесенського району, Миколаївської області, з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий, інвалід 2 групи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння при наступних обставинах. 18 січня 2015 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував у приміщені домоволодіння ОСОБА_7 (за згодою останнього), яке розташоване в АДРЕСА_3 , де в процесі розпивання спиртних напоїв ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 продати йому електронний годинник та відеомагнітофон, які належать потерпілому. ОСОБА_7 на вказану пропозицію відмовив і між ним та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої останній, усвідомлюючи факт вчинення ним дій в умовах очевидності, ігноруючи волю потерпілого ОСОБА_7 вчинив напад, поєднаний із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесені ударів руками, ногами по обличчю та тулубу і спричиненні останньому тілесних ушкоджень у вигляді суцільного синця на нижній і верхній повіці лівого ока, рани на нижній повіці лівого ока, садна на лівому крилі носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та відкрито заволодів у ОСОБА_7 відеомагнітофоном «Sharp VC-A50» вартістю 400 грн. та електронним годинником «Кварц» вартістю 100 грн. та з даним речами з місця скоєння зник, таким чином відкрито заволодівши даними речами. В результаті вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 500 грн.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що взявши пляшку горілки, він пішов до потерпілого ОСОБА_7 додому, де вони разом випили це спиртне. Потім він просив у потерпілого електронний годинник та відеомагнітофон. Після того, як ОСОБА_7 відмовився ці речі йому дати, він почав бити його кулаком по голові наніс десь 3-4 удари, забрав речі та пішов на зупинку на с.Бузьке, де і був затриманий співробітниками міліції. Викрадені ним речі у нього були вилучені. Свої дії ОСОБА_4 пояснив тим, що зірвався, оскільки був п`яний.

Потерпілий ОСОБА_7 дав суду аналогічні показання, зазначивши, що не міг зупинити дії ОСОБА_4 через отримані тілесні ушкодження. Викрадене майно йому було повернуто співробітниками міліції.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №24 від 20.01.2015 року у потерпілого ОСОБА_7 було виявлено наступні тілесні ушкодження: на нижній та верхній повіці лівого ока суцільний синець, рана на нижньому повіці лівого ока, садна на лівому крилі носа. Тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, не виключається можливість виникнення від удару, ударів руками, ногами за 1-3 доби до судово-медичного освідування. Рана з кровопідтьоками в області лівого ока відноситься до легких тілесних пошкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна на лівому крилі носа відноситься до легких тілесних пошкоджень.

Згідно постанови про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 18.01.2015 року було визнано в якості речових доказів відеомагнітофон «Sharp VC-A50» та електронний годинник «Кварц».

Згідно з інформацією «САВ-Дістрибьюшн» від 26.01.2015 року вартість відеомагнітофону Sharp VC-A50 складає 400 грн., електронного годинника Кварц 100 грн.

Як вбачається із розписки про зберігання від 18.01.2015 року ОСОБА_7 отримав від слідчого відеомагнітофон «Sharp VC-A50» чорного кольору, на задній панелі якого є серійний номер та електронний годинник «Кварц» чорного кольору.

Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити, застосувавши до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Аналогічну позицію висловив і потерпілий ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_4 , його законний представник, та він сам просили суд застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, обґрунтовуючи це тим, що раніше ОСОБА_4 суспільно небезпечних дій не вчиняв, працює по найму в селі, не представляє значної суспільної небезпеки. Також законний представник просила врахувати поведінку потерпілого, яка мала провокативний характер, про що свідчить той факт, що ОСОБА_7 перед тим, що сталося, вживав алкогольні засоби разом із ОСОБА_4 .

Суд, враховуючи доводи учасників процесу, дослідивши зібрані та надані докази, оцінивши всі обставини справи, вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Досліджені докази підтвердили вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.1 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), - у стані неосудності.

Факт неосудності ОСОБА_4 в момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.187 КК України, підтверджується наступними доказами.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 03.02.2004 року з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушенням емоцій та поведінки. Як вбачається із копії пенсійного посвідчення ОСОБА_4 є інвалідом 2-ї групи.

З метою визначення психічного стану ОСОБА_4 у кримінальному провадженні була проведена судово-психіатрична експертиза. Згідно із висновком комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №154 від 07.04.2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дитячого віку страждає стійким психічним розладом - помірною розумовою відсталістю з емоційно-вольовою нестійкістю. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного відділення із звичайним наглядом.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_4 на момент вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння.

Враховуючи обставини скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також висновки судово-психіатричної експертизи, пояснення учасників процесу, поведінку ОСОБА_4 , яка передувала вчиненню суспільно небезпечного діяння та в судовому процесі, відсутність випадків вчинення ним раніше аналогічних дій, відсутність доказів про те, що він раніше лікувався в примусовому порядку, суд вважає, що ОСОБА_4 відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності та за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до норм КПК України застосування примусових заходів медичного характеру, встановлених статтею 94 Кримінального кодексу України, до осіб, які визначені у статті 93 Кримінального кодексу України, проводиться за ухвалою суду. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Частиною 10 статті 101 КПК України визначено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Визначаючи вид примусового заходу медичного характеру, суд має враховувати висновок судово-психіатричної експертизи про характер душевного захворювання і заходи, які треба застосовувати до хворої особи. Однак рекомендації експертів для суду не є обов`язковими, оскільки вони встановлюють тип психіатричної лікарні, виходячи лише з психічного стану хворого, без урахування характеру вчиненого ним діяння, що не належить до їх компетенції.

Згідно із п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» - суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

Висновок комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №154 від 07.04.2015 року в частині виду примусового заходу медичного характеру, що має бути застосований до ОСОБА_4 , на думку суду, не відповідає як тяжкості вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, так і ступеню небезпечності ОСОБА_4 як для себе самого, так і для сторонніх осіб, оскільки він працює, намагався вибачитися перед потерпілим, свої дії пояснював станом алгокольного сп`яніння.

Згідно п.3 Наказу МОЗ №397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Пункт 7 вказаного Наказу передбачає, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу. Зазначені особи підлягають лікарському нагляду та лікуванню в амбулаторних психіатричних закладах.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, характер та ступінь тяжкості діяння, його суспільну небезпеку, дані про характер і тяжкість наявного в ОСОБА_4 психічного захворювання, дані про особу ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку з наявним в нього психічним захворюванням.

Долю речових доказів вирішити в поряду ст.100 КПК України.

Керуючись ст.19, 92, 93, 94 КК України, ст.ст.372, 512-513, 516 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопогтання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 , передбачені ст.508 КПК України не застосувати.

Речові докази, а саме: відеомагнітофон «Sharp VC-A50» чорного кольору, на задній панелі якого є серійний номер та електронний годинник «Кварц» чорного кольору, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому яквласнику.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський мськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу:

Суддя: