АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-800 / 2007 року Головуючий у 1 інстанції Омельченко
121 КК Доповідач
УХВАЛА Іменем України

2007 року серпня місяця " 17 " дня Колегія судців судової палати
у криміналь­них справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша
В.М.

Суддів Гладія
СВ. Тараненка Ю.П.

з участю прокурора Подворчана
Ю.М.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора
Кобеляцького району, засудженого
ОСОБА_2. та в його інтересах адвоката ОСОБА_1 на вирок Кобеляцького район­ного
суду від 28 квітня 2007 року.

установила:

Цим
вироком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, уродженець та житель с Ка­нави
Кобеляцького району Полтавської області,
українець, громадянин
України, раніше не судимий, не працюючий

засуджений
за ст.
121 ч.2 КК України на 8 ( вісім ) років позбавлення волі.

Одночасно судом
вирішена доля речових доказів.

Згідно
вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому,
що 3 липня 2005 року в с
Канави Кобеляцького району, близько
17 години, на території* дитячого
садку, під час сварки з малолітньою
ОСОБА_3.ІНФОРМАЦІЯ_2­, насильно посадив
її на велосипед, вивіз за село, де по дорозі,
коли вона намагалася вирватися,
втекти, кричала, плакала,
умисно наніс їй декілька ударів в життєво важливі органи - в область
живота чим заподіяв тяжкі тілесні ушко­дження у виді розриву правої долі
печінки, розриву стінки товстого
кишкови-

2

ка,
крововиливи у м'які тканини передньої черевної стінки в правому
підребер'ї і в правій паховій області,
від яких ОСОБА_3. померла внаслідок травматичного шоку. Після цього
ОСОБА_2 потерпілу ОСОБА_3. відвіз на велосипеді в лісонасадження поблизу с Канави де і був
виявлений її труп тільки 17 липня 2005 року жителями села.

В
апеляції помічника прокурора Кобеляцького району ставиться питання про
скасування вироку та постановления
нового вироку, з призначенням
ОСОБА_2. покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, оскільки призначена судом міра покарання є
надмірно м'якою та такою, що не
відповідає тяжкості вчиненого ним злочину відносно малолітньої потерпілої.

Засуджений
ОСОБА_2 в апеляції просить розібратися в його справі та прийняти справедливе
рішення, оскільки, на його думку, при проведенні досу-дового слідства істотно
порушувалося його права на захист, саме
досудове слідства проведено упереджено,
з порушеннями вимог законодавства,
а судом, при призначенні
покарання, не враховані всі
обставини, що пом'якшують його
відповідальність.

Одночасно в доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 вважає себе засудженим необгрунтовано.

В
апеляції та доповненнях до апеляції захисника ОСОБА_1 ставиться питання про
скасування вироку та направлення кримінальної справи на додат­кове
розслідування прокурору зі звільненням засудженого ОСОБА_2 з під варти, оскільки,
як досудове, так і судове
слідства вважає проведеним поверхо­во,
упереджено, з порушенням права на
захист засудженого та істотними пору­шеннями кримінально-процесуального
законодавства.

Зокрема, захисник ОСОБА_1. звертає увагу на недоліки
при огляді міс­ця події, при проведенні
відтворень обстановки та обставин події злочину з участю обвинуваченого та
свідка ОСОБА_4., недоліки у висновках судово-медичних експертиз
судово-медичного експерта ОСОБА_5., які
покладені у висновки послідуючих комісійних судово-медичних експертиз, протиріччя в показаннях слідчого ОСОБА_6. та
судово-медичного експерта ОСОБА_5., які
є родичами, а також порушення досудовим
слідством права на захист засудженого при написанні під примусом останнім явки
з повинною, дачі зізна-вальних показань, в тому числі при проведенні відтворення
обстановки і обста­вин події злочину з його участю.

Заслухавши
доповідь судді, прокурора Подворчана
Ю.М. , який підтри­муючи апеляцію, просив постановити новий вирок та призначити
ОСОБА_2. покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, вислухавши адвоката ОСОБА_1 і засудженого
ОСОБА_2., які посилаючись на порушення
права на за­хист останнього,
поверховість і неповноту досудового і судового слідства, про­сили скасувати вирок, а справу направити на додаткове
розслідування, переві­ривши матеріали
справи та обговоривши мотиви отриманих апеляцій, судова колегія не знаходить підстав до
скасування вироку виходячи з наступного.

Із
матеріалів справи убачається, що після
отримання судом першої інста­нції її обгрунтовавано було направлено прокурору
на додаткове розслідування, про що 12
травня 2006 року зазначила в ухвалі колегія суддів апеляційного су­ду
Полтавської області та вказала, які
недоліки слід при цьому усунуть та які обставини підлягають ретельній
перевірці.

з

/т. 2 а.
с. 203, 226 -229/

При
проведенні додаткового розслідування та перевірці прокурором заяв
обвинуваченого про застосування недозволених методів слідства, зазначені в попередніх судових рішеннях
недоліки були усунуті, а також
встановлено, що по справі не виявлено
таких порушень, які б вплинули на
доведеність вини ОСОБА_2. в умисному заподіянні 3 липня 2005 року тяжких
тілесних ушко­джень малолітній ОСОБА_3. від яких вона померла.

Всі ці
обставини та заяви обвинуваченого і його захисника всебічно, по­вно та об'єктивно перевірені в судовому
засіданні судом, а тому його висновки
про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ст.
121 ч. 2 КК України вірні і ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, ОСОБА_2
не заперечує, що 19 липня 2005
року самостійно і вла­сноручно, до
проведення з його участю будь-яких слідчих дій,
в тому числі від­творення обстановки та обставин події злочину, склав схему в якій вказав місце де наносив
тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_3 та сховав її труп.

/т. 1а. с 132/

В судовому засіданні підсудний суду підтвердив, що з працівниками мі­ліції на місце виявлення
трупу ОСОБА_3. до відтворення події і обставин злочину не виїжджали.

/т. 4 а. с 144/

Вказане
ним місце та причини настання смерті ОСОБА_3.,
повністю відповідають протоколу огляду місця події і висновкам
судово-медичних екс­пертиз, в тому числі
комісійних.

/ т.1 а. с 4 - 18, т. 2 а. с.
12- 15, т. З а. с. 156 - 165,
172 - 176 /

При
проведенні слідчих дій з участю ОСОБА_2.,
в тому числі відтво­рення обстановки і обставин події злочину, обвинувачений розповів про місце, час і обставини вчинення ним злочину, які повністю узгоджуються з іншими доказами
по справі та показаннями свідка ОСОБА_4.,
а також повідомляв такі деталі по справі, які крім нього, як учасника цих подій, не знав і повід­омить не міг.

Зокрема, при відтворенні обстановки та обставин події
злочину, ОСОБА_2 біля місця виявлення
трупу ОСОБА_3., звернув увагу учасників
цієї слід­чої дії на зламану гілку, яку
він зламав, оскільки вона заважала йому
ховати труп потерпілої і вказана обставина відповідає дійсності.

/т. 1а. с 168/

Добровільність
тих показань, в яких ОСОБА_2 визнавав
вину та давав правдиві свідчення,
перевірялися в судовому засідання,
а тому в обґрунтування вироку судом покладені тільки ті, які не викликали сумніву в їх достовірності.

Так, 19 липня 2005 року, при допиті ОСОБА_2. в якості підозрюваного та
з участю його адвоката, він категорично
заперечуючи свою причетність до смерті ОСОБА_3., одночасно пояснив, що троє працівники міліції до нього си­лу не
застосовували, погроз не виказували.

/т. 1а. с 141-142/

Аналогічні
пояснення ОСОБА_2 давалися судово-медичному експер­ту, яка будь-яки слідів колишніх ушкоджень, які б могли виникнути після З ли­пня 2005
року на його тілі не виявила.

/т. 2 а.
с. 19-20, 24/

4

В
подальшому відмовившись від захисника,
ОСОБА_2 знову визнав вину, дав
зізнавальні показання, підтвердив свою
причетність до смерті потер­пілої, а
причину зміни показань пояснив порадою свого адвоката.

/т. 1а. с 155, 160-170/

Нарешті, 22 липня 2005 року, без участі захисника у справі, обвинуваче­ний знову змінив свої
показання, направив органам досудового
слідства пись­мову заяву, в якій став
заперечувати свою причетність до цього злочину,
обви­нуватив у його вчиненні свідка ОСОБА_4.,
двічі письмово підтвердив свою відмову від захисника, не визнав пред'явленого йому обвинувачення
за ст.
121 ч. 2 КК України 28 липня і 3 серпня 2005 року та при останньому
допиті у вчи­ненні цього злочину,
обвинуватив матір загиблої.

/ т. 1 а.
с. 175-175, 177,
190 - 191, 181-183, 193 -194 /

Наведене свідчить, що обвинувачений
самостійно вибирав позицію захи­сту безвідносно до участі у його захисті
адвоката, при цьому активно та свідо­мо, без участі адвоката, захищався від пред'явленого органами
досудового слід­ства обвинувачення, тому
зміна показань ОСОБА_2., в свою
чергу, свід­чить про його елементарну
непослідовність у виборі позиції захисту і не є нас­лідком застосування
недозволених методів слідства.

На
користь такого висновку суду свідчить і те,
що впродовж досудового слідства,
ОСОБА_2 неодноразово змінював свої показання, в яких обвину­вачував у вчиненні цього
злочину різних осіб, при різних
обставинах, в різний час і при різних
обставинах.

/т.1 а. с. 121- 124,
130-131, 155-156, 158,
160-161, 175-176, 193- 194/

Зазначені
заяви, тобто причетність до цього
злочину інших осіб досудо­вим слідством належним чином перевірялася та не
знайшла свого ствердження.

За таких
підстав, колегія суддів вважає висновок
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у умисному заподіянні малолітній ОСОБА_3.
тяжких тіле­сних ушкоджень, що
спричинило її смерть вірним, оскільки
він ґрунтується на доказах, які
всебічно, повно та об'єктивно перевірені
в суді.

Колегія
суддів також не виявила таких порушень вимог кримінально-процесуального
законодавства, які б вплинули на
вірність висновку суду про вчинення ОСОБА_2. злочину передбаченого ст.
121 ч. 2 КК України.

Посилання
захисту на порушення вимог ст. 60, 62
КПК України та відсу­тність і втрату речових доказів по справі, не заслуговує на увагу, оскільки пере­лічені ним предмети досудовим
слідством речовими доказами не визнавалися,
а участь судово-медичного експерта ОСОБА_5. та слідчого ОСОБА_6. чинним
законодавством не виключається.

Із
матеріалів справи також убачається, що
ОСОБА_2 раніше не суди­мий,
характеризується позитивно, на
певних етапах розслідування справи спри­яв слідству, а тому з врахуванням даних про його
особу, тяжкості вчиненого ним
злочину, суд призначив йому покарання, яке є необхідним і достатнім для його
виправлення, що відповідає вимогам ст. 65
ЮС України.

Виходячи
з наведеного, колегія суддів не
знаходить підстав до скасування вироку за мотивів призначення надмірно м'якої
міри покарання засудженому, а пому
апеляція прокурора також не підлягає задоволенню.

5

Керуючись ст.
ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляцію
помічника прокурора Кобеляцького району Полтавської облас­ті, апеляції засудженого ОСОБА_2 та в його
інтересах ад­воката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького район­ного суду від 28
квітня 2007 року стосовно ОСОБА_2. залишити без змін.