Кримінальне провадження
№ 1-кп/489/93/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015р. м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, дітей не має, не працюючого, раніше судимого 15.07.2014р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 ч.3, 185 ч.2, 389 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
25 травня 2014р., приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_10 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги», розташованій по пр. Миру в м. Миколаєві, діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сидячи на лавці, заснув, таємно викрав у останнього чоловічу сумку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходились гроші в розмірі 80 гривень та мобільний телефон «NOKIA 5530 Xpress Musik», imei: НОМЕР_1 вартістю 1100 гривень з сім-картою «МТС», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1180 гривень.
31 серпня 2014р., приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_10 , знаходячись в барі «Марабу», розташованому по пр. Миру, 21 в м. Миколаєві, діючи повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «NOKIA 1280», imei: НОМЕР_2 , вартістю 230 гривень з сім-картою «МТС», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, залишений ОСОБА_12 без нагляду на столику у барі. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 230 гривень.
22.09.2014р., приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з невстановленою в ході слідства особою, маючи намір на заволодіння чужим майном, прийшли до будинку АДРЕСА_2 , де в квартирі АДРЕСА_3 проживає неповнолітній ОСОБА_8 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 .. Знаючи про те, що останньої на той час вдома не було, а ОСОБА_8 незабаром повинен був повернутися зі школи, ОСОБА_10 та невстановлена особа стали очікувати його на другому поверсі в першому під`їзді вказаного будинку з метою вчинення на нього розбійного нападу та проникнення до його квартири.
Коли до під`їзду зайшов неповнолітній ОСОБА_8 та, підійшовши до вхідних дверей тамбуру своєї квартири АДРЕСА_3 , став відчиняти їх, ОСОБА_10 і невстановлена особа напали на потерпілого. Діючи з погрозою застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, а саме приставивши неповнолітньому до спини ніж, вказані особи заштовхали ОСОБА_8 в квартиру, куди також проникли самі. Перебуваючи в квартирі ОСОБА_10 і невстановлена особа за допомогою клейкої стрічки зв`язали неповнолітнього ОСОБА_8 та заклеїли йому рота, після чого викрали з квартири наступне майно, що належало матері потерпілого:
· золоту обручку 585 проби, вагою 1,64г., вартістю 496,5 гривень;
· золоту каблучку 585 проби з камінням фіаніту, вагою 5,7 г., вартістю 1725,6 гривень;
· золоту каблучку 585 проби с каменем «Олександрит», вагою 3,5 г., вартістю 1059,6 гривень;
· золотий ланцюжок з хрестиком 585 проби, вагою 6,92 г., вартістю 2095 гривень;
· гарнітур з перлин: браслет довжиною 20 см., буси довжиною 50 см., загальною вартістю 1000 гривень;
· ноутбук «Dell Vostro 1540», вартістю 3900 гривень;
· монітор «LG 19», вартістю 1548 гривень;
· мобільний телефон «SAMSUNG GT 6102», чорного кольору, вартістю 1500 гривень;
· металевий сейф з кодовим замком, розмірами 20х20х20, сірого кольору, вартістю 600 гривень;
· грошові кошти в розмірі 2820 гривень,
Крім того, 15.07.2014р. вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_10 був засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт. 15.08.2014р. зазначений вирок набрав законної сили. 21.08.2014р. ОСОБА_10 був направлений Ленінським РП КВІ м. Миколаєва до Миколаївського пологового будинку № 2 на відпрацювання громадських робіт в період з 22.08.2014р. по 19.09.2014р. Але засуджений ОСОБА_10 будучи достовірно обізнаним про необхідність виконання громадських робіт, умисно, маючи намір не виконувати вирок суду, з 04.09.2014р. без поважних причин на громадські роботи на території Миколаївського пологового будинку № 2 не виходив. Таким чином ОСОБА_10 з 04.09.2014р. умисно ухилився від виконання вироку суду.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, а у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 187 ч.3 та ст. 389 ч.2 КК України визнав частково, і показав, що 25 травня 2014р., приблизно о 14:00 годині, знаходячись на зупинці «Площа Перемоги» по пр. Миру в м. Миколаєві, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сидячи на лавці, заснув, викрав у нього «барсетку» - чоловічу сумку, в якій знаходились гроші в розмірі 80 гривень та мобільний телефон, який в подальшому він здав в ломбард. 31 серпня 2014р., приблизно о 01:00 годині, знаходячись в барі «Марабу» по пр. Миру, 21 в м. Миколаєві, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_12 вийшов з зазначеного бару покурити, викрав його мобільний телефон, який він залишив на столику у барі. Даний телефон потім був вилучений працівниками міліції.
Обвинувачений ОСОБА_10 також показав, що 22.09.2014р., приблизно о 14:00 годині він разом зі своїм знайомим прийшли до будинку АДРЕСА_2 та стали очікувати ОСОБА_8 на другому поверсі в під`їзді вказаного будинку, при цьому він запропонував знайомому одягти на голови капронові панчохи для того, щоб налякати потерпілого, на що останній погодився. ОСОБА_8 він раніше не знав і за день до цього, коли сидів в дворі, він бачив, як ОСОБА_8 на балконі розмовляв по телефону, який дорого коштує, і який він вирішив забрати собі. Коли до вхідних дверей тамбуру своєї квартири підійшов ОСОБА_8 він схопив його за горло, спитав чи є хто вдома. ОСОБА_8 відповів, що вдома нікого немає і вони зайшли до його квартири. Перебуваючи в квартирі, за допомогою клейкої стрічки, розриваючи її руками, він зв`язав ОСОБА_8 , після чого викрав з квартири золото, монітор, сейф, ноутбук. Монітор, сейф він поклав в рюкзак, ноутбук в пакет. Потім на його прохання знайомий здав в ломбард золото десь за три або чотири тисячі гривень, які він віддав йому, а останні речі особисто здав на ринку валютчику. Все викрадене майно він з квартири виносив сам і гроші, які він отримав від продажу вказаного майна, залишив собі. Стверджує, що погроз потерпілому не висловлював, ножа і ніякої іншої зброї у нього не було, він не діяв за попередньою змовою зі своїм знайомим, так як останній не знав навіщо вони чекали потерпілого та заходили до його квартири. Він нічого в нього не питав і ні чим не цікавився. Заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 визнає частково. Матеріальну шкоду визнає в повному обсязі, моральну шкоду не визнає. На досудовому слідстві він частково у розмірі 2600 гривень відшкодував потерпілій завдану ним матеріальну шкоду.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 показав, що будучи 15.07.2014р. засудженим Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, він не був ознайомлений з порядком виконання покарання, обов`язків щодо виконання ним вказаних робіт ніхто не роз`яснював і не роз`яснювали, що він без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не може залишати своє місце проживання. Фактично він відпрацював 30 годин в пологовому будинку, куди був направлений на відпрацювання призначеного покарання. Після того, як він відпрацював останній день, через два дні у понеділок, йому необхідно було знову з`явитись, але на вихідних він поїхав до Криму на заробітки, звідки вчасно його не випустили. Коли повернувся до м. Миколаєва він скоїв новий злочин і вже з`явитись до інспекції в нього не виходило. Проте що, від`їжджає, він нікого не попереджував, оскільки йому не роз`яснювали, що він немає права виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Графік виходу на роботу не був складений і з ним його не знайомили. Проте він знав, що йому потрібно відпрацювати 80 годин, але за який період часу, не знав. З чим конкретно не згоден, він пояснити не може.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його вина в інкримінованих йому діяннях підтверджується наступними зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 22.09.2014р., приблизно о 14: 00 годині, повертаючись зі школи, він зайшов до під`їзду та підійшовши до вхідних дверей тамбуру свої квартири АДРЕСА_4 , до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_13 , який лівою рукою схопив його за шию, а правою рукою приставив до спини якийсь гострий предмет, який він на той момент сприйняв, як ніж. В цей час знайомий ОСОБА_13 спитав його, чи є хто вдома, при цьому говорили «пискнеш вб`ємо», він відповів, що ні, і вони зайшли до квартири, де відвели його у дальню кімнату та зв`язали клейкою стрічкою, яку ОСОБА_13 розрізав ножем, який знаходився в нього. Знаходячись в квартирі, ОСОБА_13 йому сказав, щоб він лежав і не рухався, інакше проткне йому ногу. Потім знайомий ОСОБА_13 почав шукати по квартирі речі. Забрали сейф, золото, монітор, ноутбук, після чого пішли. Як виходили, знову йому сказали, якщо пискнеш, то вб`ємо. Хто, що виносив з квартири він не бачив. Звільнившись від клейкої стрічки, якою був зв`язаний, він подзвонив матері і розповів про скоєне.
- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 22.09.2014р. о 14:00 годині їй на мобільний телефон подзвонив син ОСОБА_8 та повідомив про те, їх пограбували. Сказав, що на нього напало двоє хлопців, в яких на головах були одягнуті капронові панчохи, приставили ніж, і що він злякався за своє життя. З квартири викрали золото, сейф, у якому були гроші, монітор, ноутбук. По сьогоднішній день син боїться знаходитись вдома, у зв`язку з чим вони вимушені були встановити в квартирі сигналізацію, на що займали гроші. Весь час син стверджував, що був ніж, якщо б не було, він міг би щось зробити, може почав би кричати. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі. Матеріальні збитки в сумі 16 744, 70 (шістнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривні сімдесят копійок) та моральні в сумі 200 000, 00 (двісті тисяч гривень 00 копійок), які вона просить стягнути з обвинуваченого. На досудовому слідстві їй було обвинуваченим ОСОБА_10 відшкодовано 2600 гривень в рахунок спричинення ним матеріальних збитків.
- показами свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_10 він знає давно. 22.09.2014р., знаходячись в дворі по пр. Миру 19 в м. Миколаєві, він побачив ОСОБА_13 і ще одного хлопця, до яких просто підійшов поздоровкатись і все. При цьому ніж ОСОБА_13 йому не показував. Пізніше він побачив, як з під`їзду вибігло двоє хлопців, яких він не знав. Бачив їх зі спини. У одного із хлопців в руках був чорний пакет. Одягнуті вони були в спортивні костюми, колір не пам`ятає. Чи співпадав одяг ОСОБА_13 , який в той день був одягнутий по спортивному, одягу одному із тих хлопців, він не пам`ятає.
- показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює інспектором в Ленінському РП КВІ м. Миколаєва. 19.08.2014р. до виконання був прийнятий вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. відносно ОСОБА_10 , який був засуджений за ст. 185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт. 21.08.2014р. ОСОБА_10 за власним бажанням був направлений Ленінським РП КВІ м. Миколаєва до Миколаївського пологового будинку № 2 на відпрацювання громадських робіт. З умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт він був ознайомлений та про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт він був попереджений, про що була відібрана підписка. 22.08.2014р. засуджений прибув до пологового будинку № 2 та приступив до відпрацювання покарання. Згідно документів, отриманих з підприємства, засуджений у серпні місяці 2014р. відпрацював за графіком встановлені 20 годин громадських робіт, у вересні місяці 2014р. з 60 годин за графіком відпрацьовано лише 12 годин. 08.09.2014р. ним був здійснений вихід до пологового будинку № 2 з метою складання акту перевірки засудженого. На місці було встановлено, що ОСОБА_10 не з`являється на відпрацювання з невідомих причин. В цей же день, 08.09.2014р. до інспекції надійшло повідомлення з пологового будинку № 2, в якому зазначалось, що засуджений не відпрацьовує покарання з 04.09.2014р. Крім того, 08.09.2014р. до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було надіслано подання про привід засудженого ОСОБА_10 16.09.2014р. зі слідчого відділення надійшов запит, з якого стало відомо, що ОСОБА_10 скоїв повторний злочин та проти нього відкрите кримінальне провадження. 07.10.2014р. ОСОБА_10 не з`явився на реєстрацію без поважної причини. 16.10.2014р. зі слідчого ізолятору м. Миколаєва надійшло повідомлення, з якого стало відомо, що ОСОБА_10 утримується під вартою з 13.10.2014р. по теперішній час. Без дозволу інспекції ОСОБА_10 не мав право виїжджати за межі України, про що був належним чином повідомлений, проте виїхав і не попередив про це;
- показами свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що займає посаду завідуючої господарством в пологовому будинку № 2. 22.08.2014р. ОСОБА_10 за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. приступив до відпрацювання покарання у вигляді 80 годин громадських робіт у пологовому будинку АДРЕСА_5 . В цей же день з ним було пройдено інструктаж з питань охорони праці та техніки безпеки, також було роз`яснено яку необхідно виконувати роботу. ОСОБА_10 повинен був відпрацьовувати 4 години в день, про що було складено відповідний графік виходу на роботу. За графіком ОСОБА_10 відпрацював у серпні місяці 2014р. встановлені 20 годин громадських робіт, у вересні місяці 2014р. з 60 годин за графіком відпрацьовано лише 12 годин. Потім на місці було встановлено, що ОСОБА_10 не з`являється на відпрацювання з 04.09.2014 року з невідомих причин, про що був складений відповідний акт. Коли потрібно було з`являтись на роботи ОСОБА_10 знав та з графіком виходу на роботу він був ознайомлений. Вона не пам`ятає про те, щоб ОСОБА_10 необхідно було виїхати і він не зможе вийти на відпрацювання громадських робіт. Його вихідні дні вона контролювати не могла.
Також вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2014р., згідно якого гр. ОСОБА_12 повідомив, що 31.08.2014р. о 01:00 год., знаходячись в барі «Марабу», розташованого по пр. Миру 21 в м. Миколаєві, невідома особа таємно викрала його майно, а саме мобільний телефон «NOKIA 1280», заподіявши останньому матеріальну шкоду на суму 230 гривень;
- протоколом огляду предмету від 02.09.2014р., згідно якого був проведений огляд мобільного телефону «NOKIA 1280»;
- розпискою потерпілого ОСОБА_12 від 10.09.14р., згідно якої він отримав від працівників міліції мобільний телефон «NOKIA 1280»;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.09.2014р., згідно якого гр. ОСОБА_11 повідомив, що в кінці травня 2014р., знаходячись на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги» по пр. Миру в м. Миколаєві, невідома особа таємно викрала його сумку, в якій знаходились гроші в розмірі 80 гривень та мобільний телефон «NOKIA 5530», заподіявши останньому матеріальну шкоду на суму 1180 гривень;
- довідкою з ломбарду «Скарбниця», згідно якої ОСОБА_10 25.05.2014р. звертався до ломбардних відділень ПТ «Ломбард-скарбниця» з приводу закладу майна, а саме: мобільного телефону «NOKIA 5530»;
- протоколом огляду місця події від 22.09.2014р., згідно якого був проведений огляд квартири АДРЕСА_4 ;
- довідкою з ломбарду «Скарбниця», згідно якої ОСОБА_17 23.09.2014р. звертався до ломбардних відділень ПТ «Ломбард-скарбниця» з приводу закладу майна, а саме: золотого ланцюжка з хрестиком, вагою 6,92 г., золотої каблучки з камінням, вагою 5,7 г., золотої каблучки з камінням, вагою 3,5 г., золотої обручки, вагою 1,64 г.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.10.2014р., згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка з погрозою застосування фізичного насилля, приставивши до спини ніж, проникла до його квартири АДРЕСА_4 , звідки викрала майно, що належало його матері;
- позовною заявою потерпілої ОСОБА_7 про спричинення їй матеріальних збитків в сумі 16 744, 70 (шістнадцять тисяч сімсот сорок чотири гривні сімдесят копійок) та моральних в сумі 200 000, 00 (двісті тисяч гривень 00 копійок);
- розпискою потерпілої ОСОБА_7 від 12.11.14р., згідно якої вона отримала від ОСОБА_10 в рахунок часткового відшкодування матеріальних збитків гроші в сумі 2600 грн.;
- підпискою ОСОБА_10 від 21.08.2014р., згідно якої останній був ознайомлений з умовами відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. за ст. 185 ч.1 КК України;
- поясненням ОСОБА_10 від 21.08.2014р., згідно якого останній зобов`язався приступити та відпрацювати громадські роботи з 22.08.2014р. та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт;
- направленням інспектора Ленінського РП КВІ м. Миколаєва ОСОБА_15 від 21.08.2014р. до Пологового будинку № 2, згідно якого ОСОБА_10 повинен приступити до відбування покарання з 22.08.2014р.;
- розпорядженням головного лікаря пологового будинку № 2 ОСОБА_18 , відповідно до якого ОСОБА_10 прибув та приступив до роботи 22.08.2014р.;
- графіком виходу на роботу від 22.08.2014р., згідно якого ОСОБА_10 в період з 22.08.2014р. до 19.09.2014р. повинен був відпрацювати громадські роботи;
- табелем виходу на роботу від 29.08.2014р., згідно якого ОСОБА_10 в серпні місяці відпрацював 20 годин громадських робіт;
- відомістю про кількість відпрацьованих годин, згідно якої ОСОБА_10 22.08.-29.08.14р. відпрацював за графіком встановлені 20 годин громадських робіт;
- актом перевірки виконання покарання у вигляді громадських робіт від 08.09.14р., згідно якого ОСОБА_10 під час перевірки відсутній на місці відбування покарання, причина неявки не відома;
- повідомленням з Пологового будинку № 2, згідно якого ОСОБА_10 з 04.09.14р. не відпрацьовує покарання;
- відомістю про кількість відпрацьованих годин, згідно якої ОСОБА_10 01.09.-03.09.14р. відпрацював з 60 годин за графіком лише 12 годин;
- поданням інспектора Ленінського РП КВІ м. Миколаєва ОСОБА_15 від 08.09.2014р., згідно якого ОСОБА_10 піддали примусовому приводу у зв`язку з тим, що останній на неодноразові виклики, без поважних причин не з`являється до кримінально-виконавчої інспекції;
- рапортом працівника міліції, відповідно до якого ОСОБА_10 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній;
- довідкою інспектора Ленінського РП КВІ м. Миколаєва ОСОБА_15 , згідно якої ОСОБА_10 , засуджений 15.07.2014р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, відпрацював лише 32 години з 80 годин призначених судом;
- речовими доказами: мобільним телефоном «NOKIA 1280», трьома фрагментами клейкої стрічки.
Оцінюючи докази, зібрані по кримінальному провадженню в їх сукупності, суд вважає, що органами досудового слідства дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Правильно, на думку суду, є і кваліфікація його дій за ст. 187 ч.3 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_10 , який заперечує попередню змову з невстановленою особою на напад на потерпілого ОСОБА_8 , а також використання при цьому ним ножа, в якості засобу, реально загрожуючого життю та здоров`ю потерпілого. Дослідженні у судовому засіданні докази прямо вказують на те, що ОСОБА_10 і невстановлена в ході досудового слідства особа діяли узгоджено, заздалегідь провівши необхідну підготовку до нападу: так, була придбана клейка стрічка, капронові панчохи, обрано час і місце нападу. В подальшому, здійснюючи напад на потерпілого, діючи агресивно, з метою подолання волі потерпілого до спротиву і його залякування шляхом реальної загрози життю та здоров`ю за допомогою ножа, приставивши його до спини потерпілого, ОСОБА_10 та невстановлена особа здійснили проникнення до квартири, в котрій проживав потерпілий.
Даний факт підтверджують потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .. Їх покази узгоджуються зі встановленими діями нападників, а тому у суду немає підстав для сумніву у їх правдивості.
Також правильно, на думку суду, кваліфіковані дії ОСОБА_10 і за ст. 389 ч.2 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженої до цього покарання.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що його не ознайомили з порядком та умовами виконання вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р., а також не роз`яснили йому його обов`язків, накладених у зв`язку з виконанням покарання у вигляді громадських робіт, на думку суду є надуманими, які повністю заперечуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Надані суду твердження ОСОБА_10 про свою невинуватість суд розцінює як його спробу уникнути відповідальності за скоєнні злочини, або зменшити її ступінь.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він раніше судимий, не працює, характеризується за місцем проживання сусідами позитивно, дільничним інспектором міліції негативно, фізично та психічно здоровий.
Призначаючи вид і розмір покарання ОСОБА_10 суд враховує ступені тяжкості скоєних кримінальних правопорушень скоєння особливо тяжкого, середньої та невеликої тяжкості кримінальних правопорушень, його особу, обставини, що пом`якшують покарання часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілим та вважає, що його виправлення і перевиховання все таки потрібно здійснювати в умовах ізоляції від суспільства, а тому покарання йому необхідно призначити у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На думку суду, до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р.
Також суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків потерпілої ОСОБА_7 з урахуванням часткового відшкодування заподіяних збитків (2600 грн.) у розмірі 14 144 грн.70 коп. (чотирнадцять тисяч сто сорок чотири гривні сімдесят копійок), моральних збитків в розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень).
Керуючись ст.ст.370, 371, 372, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.2, 187 ч.3, 389 ч.2 КК України, і призначити слідуючі покарання:
- за ст. 185 ч.2 КК України (по епізоду від 25.05.2014р.) у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014р. більш суворим призначеним за даним вироком і призначити покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.
- за ст. 185 ч.2 КК України (по епізоду від 31.08.2014р.) два роки позбавлення волі;
- за ст. 187 ч.3 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ст. 389 ч.2 КК України один рік обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді восьми років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_10 майна.
Строк покарання обчислювати з 8 жовтня 2014р.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Речовий доказ: три фрагменти клейкої стрічки, які знаходиться в камері зберігання речових доказів Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 144 грн. 70 коп. (чотирнадцять тисяч сто сорок чотири гривні сімдесят копійок), моральної шкоди - 100 000 грн. (сто тисяч гривень).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його оголошення, а засудженим в той же строк з моменту його вручення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3