Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2013 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді Новова
С.О.,

суддів:
Мосьондза І.А., Полтавцевої Г.А.

секретаря судового засідання -
Ушакової Н.В.,

за участю прокурора -
Мінакової Г.О.

та засудженого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного
суду м. Києва від 04 березня 2013 року.

в с т а н о в и л а:

Відповідно до зазначеної ухвали
Дарницький районний суд м. Києва
задовольнив подання начальника
кримінально-виконавчої інспекції
Дарницького району м. Києва відносно
ОСОБА_1 про скасування іспитового
строку на реальну міру покарання.

Скасував іспитовий строк відносно
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Рубіжне Луганської області,
засудженого згідно з вироком
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 21.12.2011 року, за ч.
2 ст. 185 КК України на два роки
позбавлення волі, зі звільненням, на
підставі ст.ст. 75, 76 КК України, від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком на 2 роки та з
покладенням на засудженого обов'язків
передбачених законом: не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу КВІ та періодично
з'являтися до ВКІ для реєстрації, та
направив засудженого ОСОБА_1 для
відбування призначеного покарання в
місця позбавлення волі.

Цією ж ухвалою суд оголосив розшук
ОСОБА_1, фактичне місце проживання
якого було невідоме, та прийняв рішення
про затримання ОСОБА_1, після
встановлення його місцезнаходження та
поміщення до Київського слідчого
ізолятора.

В обґрунтування прийнятого рішення,
суд першої інстанції послався на те, що
в період іспитового строку, під час
перебування на обліку Рубіжанського МВ
КВІ Луганської області, ОСОБА_1, будучи
ознайомленим з порядком та умовами
звільнення від покарання з
випробуванням, двічі, а саме 16.07.2012 року
та 06.08.2012 року не з'явився на реєстрацію
без поважних причин, у зв'язку з чим
08.08.2012 року йому було оголошено
попередження.

У вересні 2012 року ОСОБА_1 повідомив про
те, що буде проживати в АДРЕСА_1, у
зв'язку з чим його особова справа була
передана до Дарницького РВ КВІ м. Києва,
де він перебував на обліку з 23.10.2012 року.

За викликами до КВІ на 29.10.2012 року та
05.11.2012 року засуджений не з'явився. На
подання про здійснення приводу
надійшло повідомлення, що ОСОБА_1 за
вказаною ним адресою не проживає.

Вжитими заходами розшуку його місце
знаходження також встановлено не було,
у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що
зазначені обставини свідчать про
ухилення засудженого від виконання ним
обов'язків за вироком суду.

Згідно з даними, які містяться в
матеріалах кримінального провадження
№ 753/2400/13, 23 квітня 2013 року ОСОБА_1 було
затримано в АДРЕСА_2, з подальшим
направленням до Київського слідчого
ізолятора

Не погоджуючись з рішенням Дарницького
районного суду м. Києва засуджений
ОСОБА_1 12 вересня 2013 року подав
апеляційну скаргу, в якій, з
урахуванням уточнень, внесених під час
апеляційного розгляду, просить ухвалу
районного суду від 04 березня 2013 року
скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання
начальника кримінально-виконавчої
інспекції Дарницького району м. Києва.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги засуджений ОСОБА_1 посилається
на те, що в період іспитового строку він
не вчиняв нових злочинів та не ухилявся
від виконання покладених на нього
обов'язків, оскільки повідомляв
органам кримінально-виконавчої
інспекції та дільничному інспектору
про зміну місця свого проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
засудженого, який підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити;
пояснення прокурора, яка заперечувала
проти задоволення апеляційної скарги
засудженого та просила її залишити без
задоволення, а ухвалу - без змін;
вивчивши матеріали провадження за
поданням кримінально-виконавчої
інспекції та особову справу
засудженого ОСОБА_1; обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга засудженого не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених
ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє
засудженого для відбування
призначеного покарання, якщо
засуджений не виконує покладені на
нього обов'язки або систематично
вчиняє правопорушення, що потягли за
собою адміністративні стягнення і
свідчать про його небажання стати на
шлях виправлення.

При цьому вказана норма закону
передбачає, що суд вправі направити
засудженого для відбування
призначеного покарання у разі
невиконання засудженим хоча б одного
із тих обов'язків, які були покладені на
нього судом у разі звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Як видно з представлених на
апеляційний розгляд матеріалів,
засуджений ОСОБА_1, після набрання
вироком законної сили, з 13 січня 2012
року перебував на обліку Рубіжанського
міського відділу КВІ Луганської
області, а з 23 жовтня 2012 року на обліку
Дарницького районного відділу КВІ в м.
Києві.

При цьому, перебуваючи на обліку в обох
інспекціях ОСОБА_1, як обґрунтовано
зазначено в ухвалі суду, неодноразово
допускав невиконання покладених на
нього обов'язків, передбачених п. 4 ч. 1
ст. 76 КК України, а саме періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи, що
підтверджено даними, які містяться в
матеріалах його особової справи та
яких не заперечує сам засуджений.

Більш того, як встановлено судом першої
інстанції, з моменту взяття ОСОБА_1 на
облік у Дарницькому РВ КВІ м. Києва,
останній не тільки не з'явився до
інспекції за викликами 29 жовтня та 05
листопада 2012 року, а й залишив м. Київ,
не повідомивши КВІ про зміну свого
місця проживання, внаслідок чого
забезпечення його явки до інспекції, у
тому числі шляхом приводу, взагалі
стало неможливим.

Посилання ОСОБА_1 на те, що перед
виїздом з м. Києва до місця свого
проживання в АДРЕСА_2, він телефонував
інспектору Дарницької КВІ, а потім
повідомив про місце свого проживання
Рубіжанську КВІ та дільничного
інспектора, не дають достатніх підстав
для того, щоб визнати поважними причини
невиконання засудженим покладених на
нього обов'язків щодо періодичної явки
для реєстрації до відповідних органів
кримінально-виконавчої системи.

До цього слід також додати, що
засуджений ОСОБА_1, ні у своїй скарзі, ні
у своїх поясненнях в суді апеляційної
інстанції, не навів жодного
переконливого доводу на підтвердження
того, що, починаючи з 23 жовтня 2012 року,
коли його було взято на облік у
Дарницькому районному відділі КВІ в
м. Києві, у нього були поважні причини,
які перешкоджали йому з'явитися до
інспекції для реєстрації і що він
завчасно та офіційним шляхом
повідомляв органи
кримінально-виконавчої системи про
місце свого перебування до моменту
його затримання 23 квітня 2013 року в
АДРЕСА_2.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції про наявність достатніх
підстав, які свідчать про невиконання
засудженим ОСОБА_1 покладених на нього
обов'язків та його небажання стати на
шлях виправлення, а тому рішення суду
про направлення засудженого для
відбування призначеного покарання, на
підставі ч. 2 ст. 78 КК України, слід
визнати законним і обґрунтованим.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги ОСОБА_1, а також його пояснень в
суді апеляційної інстанції, то вони не
спростовують правильності наведених
вище висновків та не можуть служити
підставою для скасування ухвали суду
від 04 березня 2013 року, оскільки є
безпідставними та такими, що не
відповідають дійсності.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції не вбачає законних підстав
для скасування ухвали районного суду
від 04 березня 2013 року та постановлення
нової ухвали про відмову в задоволенні
подання начальника Дарницького
районного відділу
кримінально-виконавчої інспекції в м.
Києві відносно ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія
суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 04 березня 2013 року про
скасування звільнення від відбування
покарання з випробуванням та
направлення ОСОБА_1 для відбування
покарання, призначеного вироком
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 21 грудня 2011
рокузалишити без змін, а апеляційну
скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою, - в той самий
строк з дня вручення йому копії
судового рішення.

Судді: _____________ _____________
_____________

(Новов С.О.)
(МосьондзІ.А.) (Полтавцева Г.А.)

Справа № 11-кп/796/531/2013

Категорія: ст. 78 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Щасна
Т.В.

Доповідач - суддя Новов С.О.