АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/166/14 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
з участю прокурора - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
захисника - адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 серпня 2014року, -
ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого старшим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кудрявцівка Веселенівського району Миколаївської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, на утриманні двоє малолітніх дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 16 год. 15 хв. 15 серпня 2014 року по 16 год. 15 хв. 10 жовтня 2014 року.
Одночасно визначено розмір застави в сумі 360 000 грн.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в кінці липня 2014 року ОСОБА_7 вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 , направлену на вербування, переміщення дівчат в Республіку Італія з метою експлуатації, з використанням уразливого стану.
Згідно попередньої домовленості, ОСОБА_7 повинен був завербувати дівчат, а ОСОБА_11 перевезти їх в Республіку Італія для надання сексуальних послуг.
Реалізуючи свій злочинний умисел. 04 серпня 2014 року в м. Тернополі ОСОБА_7 під час зустрічі із ОСОБА_12 , а пізніше із ОСОБА_13 довідавшись про їхнє скрутне матеріальне становище, збіг тяжких сімейних обставин, використовуючи їхній уразливий стан, шляхом переконання, обіцянкою про організацію та забезпечення за власні кошти поїздки закордон для надання сексуальних послуг, завербував їх для виїзду в Республіку Італія для надання сексуальних послуг за винагороду, на що останні добровільно погодились та домовились про виїзд закордон.
В подальшому, з метою досягнення свого злочинного умислу до кінця та втягнення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у боргову кабалу, ОСОБА_11 по домовленості із ОСОБА_7 за власні кошти відкрив їм візи.
14 червня 2014 року ОСОБА_11 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , на автомобілі Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 перевіз ОСОБА_12 та ОСОБА_13 із м. Тернополя на пункт пропуску в м. Ужгород Закарпатської області, де 15 серпня 2014 року близько 01 год. 40 хв. після проходження митного та паспортного контрою при спробі перетину Державного кордону України в сторону Республіки Словаччини ОСОБА_11 був затриманий працівниками міліції.
Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000191 від 14.08.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України.
15 серпня 2014 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_7 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, на підставі ст. 208 КПК України та 16 серпня 2014 року йому повідомлено про підозру.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 серпня 2014 року та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не повязаний із триманням під вартою, посилаючись на те, що суд першої інстанції погодився із доводами, викладеними в клопотанні слідчого та без будь-яких обґрунтувань залишив поза увагою доводи та докази захисту підозрюваного ОСОБА_7 щодо необхідності обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Зокрема апелянт вказує, що у органів досудового слідства відсутні будь-які докази, що підозрюваний ОСОБА_7 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати слідству та ухилятися від викликів слідчого та суду. Вважає, що прокурор не довів, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову, якою підозрюваному обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи ще до визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження вищезазначених вимог Закону слідчим суддею дотримано не було.
Слідчий суддя, не перевіривши клопотання слідчого в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належним чином не умотивувавши своє рішення, безпідставно зазначив у своїй ухвалі, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки немає жодних підстав стверджувати, що підозрюваний ОСОБА_7 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розлідування та суду, незаконно впливати на свідків .
На думку колегії суддів, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, проте зазначені слідчим в клопотанні доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваного неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім цього, ні слідчий, ні прокурор не врахував ті обставини, які свідчать про зменшення ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема, того, що він є особою раніше не судимою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, а також те, що ОСОБА_7 , в даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною.
Лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , в даному випадку, не може слугувати підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку ОСОБА_7 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати ним житло за місцем його фактичного проживання та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку колегії суддів, такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного продовжити злочинну діяльність.
За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника про застосуваня більш м`якого запобіжного заходу знайшли своє підтвердження, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16 серпня 2014року, якою задоволено клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Заборонити ОСОБА_7 залишати місце його проживання в АДРЕСА_1 цілодобово.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис
Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2