У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Таран Т.С., Школярова В.Ф.,

за
участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні у
місті Києві 3 червня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Житомирської області на вирок Корольовського районного
суду м. Житомира від 31 жовтня 2006
року.

Вказаним вироком засуджений

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, громадянин України, раніше не судимий,

- за ч. 3 ст. 364 КК України до
позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати посади в
правоохоронних органах строком на 2
роки,

- за ч. 1 ст. 366 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з
позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 1 рік,

- за ч. 1 ст. 374 КК України до арешту строком на 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих
покарань більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах
строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що, працюючи слідчим Слідчого
відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, являючись
службовою особою, здійснюючи функції представника влади, використав владу
всупереч інтересів служби і вчинив службове підроблення.

ОСОБА_1 з квітня до грудня 2004 р. під час проведення досудового слідства
по кримінальній справі № 04/070707, порушеній по факту крадіжки майна ОСОБА_2,
перебуваючи на своєму робочому місці у
каб. № 29 Житомирського МВ міліції по вул. Л. Українки, 17 у м. Житомирі, склав
завідомо неправдиві офіційні документи: протокол роз'яснення права на захист
ОСОБА_3; протокол з зазначенням мотивів відмови від захисника ОСОБА_3.;
постанову про прийняття відмови від захисника; протокол про пред'явлення
обвинувачення ОСОБА_3, в якому підробив його підпис; протокол допиту
обвинуваченого ОСОБА_3., в якому підробив його рукописні написи і підпис;
постанову про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3, в якому
підробив його підпис; протокол про оголошення обвинуваченому про закінчення
досудового слідства та протокол про пред'явлення обвинуваченому і його
захиснику матеріалів кримінальної справи.

У касаційному поданні заступник прокурора області просить вирок скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону, посилаючись на те, що ОСОБА_1 треба було позбавити права
займати атестовані посади у правоохоронних
органах та застосувати випробувальний термін тільки до основного призначеного
покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційному поданні доводи, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів
справи, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, відповідають фактичним
обставинам справи, визнаних судом доведеними, та грунтуються на сукупності зібраних
і належно оцінених доказів, є правильними.

При призначенні
покарання суд повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних
положень призначення покарання з метою реалізації принципів законності,
справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи
основне покарання за ч. 3 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, суд як додаткове
призначив покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних
органах на певний строк. При цьому, як убачається з вироку, суд дотримався
положень ст. 55 КК України. Посилання прокурора у касаційному поданні на те, що
суд повинен був позбавити ОСОБА_1 права займати атестовані посади у правоохоронних
органах, є безпідставними.

У ст. 55 КК України не обмежується коло
посад, права обіймати які засуджений може бути позбавлений за вироком суду. У
ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України не визначено характер посади, права
обіймати яку може бути позбавлений засуджений. У вироку суд конкретизував
правову заборону, вказавши, що ОСОБА_1 позбавляється права займати посади у
правоохоронних органах, оскільки вчинення ним злочинів було пов'язано з
перебуванням на посаді слідчого слідчого відділу Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Подальшої
конкретизації заборони обіймати певну посаду кримінальний закон не вимагає.

Водночас відповідно до ст. 75 КК України суд першої
інстанції звільнив ОСОБА_1 від відбування основного покарання і далі у резолютивній частині
вироку не вказав, що додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 2
роки підлягає самостійному виконанню.

Це не відповідає роз'ясненням п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного
Суду України, де зазначено, що додаткові покарання підлягають
реальному виконанню, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку.

За таких обставин вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2006 року підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд,
під час якого серед іншого належить врахувати вищенаведене і перевірити усі доводи,
на які посилається прокурор у касаційному поданні. Якщо при новому судовому розгляді
справи суд дійде висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому злочинів,
то покарання йому має бути призначеним з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційне подання заступника прокурора Житомирської області задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира
від 31 жовтня 2006 року стосовно ОСОБА_1скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд у той же суд у іншому складі суду.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Школяров
В.Ф.