пр. № 1-кп/336/119/2015
№ 336/147/15-к
ВИРОК
Іменем України
16 лютого 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Любимівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, мешкає у АДРЕСА_1 , зареєстрованого проживаючим у АДРЕСА_2 , працюючого оператором ФОП ОСОБА_7 , одруженого, освіта середня, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30 жовтня 2014 року приблизно о 13.30 годині ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 210990-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух про проїжджій частині вул. Червоної з боку вул. Кругової в напрямку пр. Моторобудівників у м. Запоріжжя. В цей же час пішохід ОСОБА_6 , знаходячись в районі БК ім. Т.Г. Шевченка по вул. Червоній, 24а у м. Запоріжжя по нерегульованому пішохідному переходу почала перетинати поїжджу частину вул. Червоної, рухаючись зліва-направо за напрямком руху автомобіля ВАЗ 210990-20. Водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, помітивши зниження швидкості автомобілів, що рухались попереду, всупереч вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшив швидкість, не зупинив автомобіль та, не переконавшись у відсутності на пішохідному переході пішоходів, перестроївся у сусідню праву смугу та продовжив рух автомобілю, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною кузову автомобілю на пішохода ОСОБА_6 , яка вийшла із-за автомобілю, що зупинився. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобного оскольчатого переламу латерального мищелку правої великогомілкової кістки з частковим розривом малогомілкової колатеральної зв`язки з розвитком гемартрозу правого колінного суглобу, трабекулярного набряку головки малогомілкової кістки, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш ніж 21 день.

Допитаний в судовому засіданні підсудний вину у скоєнні злочину визнав, вказавши, що 30.10.2014 року на автомобілі ВАЗ 21099 рухався по вул. Червоній зі швидкістю 30-40 км/год. Побачивши, що перед нерегульованим пішохідним переходом автомобілі, які рухались попереду, пригальмували, перестроївся у праву крайню смугу та продовжив рух, коли із-за автомобілю, який стояв перед переходом вийшла потерпіла, яку він збив.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначені обвинуваченим, пояснивши, що 30.10.2014 року переходила проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу. Побачивши, що два автомобіля зупинились перед пішохідним переходом, ОСОБА_6 продовжила рух, але коли вийшла із-за автомобіля, її збив автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по правій смузі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 5182м у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобного оскольчатого переламу латерального мищелку правої великогомілкової кістки з частковим розривом малогомілкової колатеральної зв`язки з розвитком гемартрозу правого колінного суглобу, трабекулярного набряку головки малогомілкової кістки, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш ніж 21 день. Всі пошкодження утворилися від дії тупих предметів та могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із висновком автотехнічної експертизи № 815/14 від 19.12.2014 року в зазначеній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до п. 18.4 Правил дорожнього руху України, в його діях є невідповідність вимогам п. 18.4 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу перед ближнім краєм розмітки нерегульованого пішохідного переходу.

Проаналізувавши в сукупності пояснення підсудного, потерпілої та висновки експертиз, суд дійшов висновку, що вина підсудного повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії як необережне порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ст. 286 ч. 1 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини у скоєнні злочину, щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків.

При вивченні даних про особу підсудного судом встановлено, ОСОБА_4 є раніше не судимим в силу ст. 89 КК України (на момент скоєння злочину діяв термін випробування за попереднім вироком суду), на обліку в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, зі слів працює, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході судового слідства між потерпілою та обвинуваченим 16.02.2015 року укладено угоду про примирення, умови якої відповідають вимогам КПК України, не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, кваліфікація злочину вірна. Сторонами в судовому засіданні заявлено про затвердження зазначеної угоди та призначення визначеного нею покарання, підтверджено, що укладення угоди було добровільним, а судом роз`яснені наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання. Прокурор проти затвердження угоди не заперечувала.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для затвердження укладеної угоди та призначення покарання, передбаченого нею.

Питання щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили судом не вирішується, оскільки ухвали суду про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не надано, що позбавляє суд можливості вирішити питання про його продовження, а клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374, 475 КПК України, ст. 286 ч. 1 КК України, ст. 75, 76 КК України
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16.02.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1