Дата документу Справа № 337/8432/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1180/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №337/8432/14-к ОСОБА_1
Категорія: ст.121 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю перекладача ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002854, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зея Амурської області Російської Федерації, громадянина Республіки Білорусь, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.121 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить повторно дослідити обставини кримінального провадження, оскільки вони були досліджені неповно, вирок змінити, кримінальне провадження відносно нього за ст.125 ч.2 КК України закрити, а за ст.121 ч.1 КК України перекваліфікувати його дії на ст.123 КК України, посилаючись на те, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв та його вина у вчиненні цих злочинів не доведена. Своєю поведінкою потерпілі виклали в нього почуття страху та паніки, внаслідок чого в певний момент він перестав розуміти те, що відбувається, та керувати своїми діями, що і призвело до наслідків, що настали. Однак суд не врахував зазначені обставини, а також відмовив в проведенні стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи з метою встановлення або спростування наявності у нього в момент скоєння злочину сильного душевного хвилювання, хоча він перебуває на обліку у лікаря психіатра військово-лікарської комісії у зв`язку з чим просить призначити стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу. Крім цього вказує, що оскільки його рідною мовою є білоруська, отримавши вирок на російській мові, він не зрозумів суті пред`явленого звинувачення.
Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
за ч.2 ст.125 КК України до 1 року обмеження волі;

за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 29.10.2014р.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.04.2015р. уточнено вирок та ухвалено вважати, що запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяви про відкладення розгляду від них не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 29 жовтня 2014 року, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, перебуваючи в її квартирі АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклих неприязних відносин з останньою, на пропозицію потерпілої залишити житлове приміщення, завдав їй не менше трьох ударів кухонним ножем у тулуб, тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 рани в області шиї, в області лівої вушної раковини, в області лівого плеча, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, 29 жовтня 2014 року, приблизно о 07 год. 35 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи у кв. АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклих неприязних відносин під час конфлікту з останнім, наніс йому не менше п`яти ударів кухонним ножем в тулуб, тим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 два проникаючих поранення черевної порожнини: рана у передній черевній стінці по серединній лінії нижче грудини на 3 см, рана по задній пахвовій лінії зліва; з пошкодженням лівої частки печінки і множинними (4) пораненнями лівого купола діафрагми проникаючими у плевральну порожнину, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильну кваліфікацію його дій є безпідставні, а досліджені та наведені у вироку докази винності ОСОБА_7 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, колегія суддів вважає достатніми, а його злочинні дії вірно кваліфіковані судом за ст.ст.125 ч.2, 121 ч.1 КК України.

При цьому колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції безсумнівно встановлено, що умисні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 обвинувачений заподіяв шляхом нанесення не менше трьох ударів кухонним ножем у тулуб, спричинивши потерпілій рани в області шиї, в області лівої вушної раковини, в області лівого плеча, а умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 - шляхом нанесення не менше п`яти ударів кухонним ножем в тулуб, спричинивши потерпілому два проникаючих поранення черевної порожнини: рана у передній черевній стінці по серединній лінії нижче грудини на 3 см, рана по задній пахвовій лінії зліва; з пошкодженням лівої частки печінки і множинними (4) пораненнями лівого купола діафрагми проникаючими у плевральну порожнину, які ніяких протиправних дій відносно нього не вчиняли, а потерпіла ОСОБА_11 , пропонуючи обвинуваченому сплатити гроші за орендовану у неї кімнату, висловила йому законні вимоги, як власниця квартири.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що надала ОСОБА_7 в оренду кімнату строком на один місяць - до 26.10.2014 року. За час спільного проживання конфліктів з ОСОБА_7 не було. За час проживання потерпіла вирішила підняти орендну плату, про що 26.10.2014 року повідомила ОСОБА_7 та попередила про виселення у разі відмови ОСОБА_7 оплачувати оренду кімнати, однак у зв`язку з відсутністю іншого місця проживання вона запропонувала ОСОБА_7 залишитися до 28.10.2014 року. 28.10.2014 року, приблизно о 21-00 - 22-00 годині, ОСОБА_7 повідомив, що не зможе заплатити за оренду кімнати, тому вона попросила його піти. ОСОБА_7 зібрав свої речі, залишив ключі та пішов з квартири. 29.10.2014 року, приблизно о 07-00 годині, вона почула стук у двері. Відкривши двері, вона побачила ОСОБА_7 , якого впустила до квартири, після чого пішла до ванної кімнати, а ОСОБА_7 пішов пити чай. Через деякий час до ванної кімнати зайшов ОСОБА_7 , у якого в рукав був ніж, та раптово наніс їй удар ножем в область шиї, після чого намагався нанести ще один удар, однак вона схопила його за руку та почала звати ОСОБА_10 . Коли підбіг ОСОБА_10 , ОСОБА_7 при розвороті наніс їй ще два удари в область руки, потім наніс ОСОБА_10 удар в область тулуба, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 опинилися у залі, а вона побігла до сусідки у квартиру АДРЕСА_3 з метою викликати швидку допомогу та міліцію.

Із пояснень потерпілого ОСОБА_10 в суді вбачається, що він мешкає разом з ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_2 . 29.10.2014 року він знаходився у квартирі, де відпочивав у великій кімнаті. Приблизно о 07-00 годині ранку він почув крик ОСОБА_11 про допомогу. Вийшовши з кімнати, він побачив ОСОБА_7 , який знаходився біля ванної кімнати поряд з ОСОБА_11 та тримав її за халат. Ножа він не бачив. Підійшовши до них, ОСОБА_7 наніс йому удар ножем у область печінки, після чого він схопив ОСОБА_7 за руку, в якій знаходився ніж, намагався вихопити та просив віддати ніж, однак ОСОБА_7 вирвався та наніс йому ще декілька ударів ножем у область грудної клітини, голови, вуха та руки. Після цього вони перемістились до зали та він почав втрачати свідомість, після чого ОСОБА_7 перестав наносити удари. За час проживання у квартирі з ОСОБА_7 конфліктів не було.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила, що є сусідкою ОСОБА_11 29.10.2014 року, приблизно о 07-30 годин ранку, їй у двері подзвонили. Відчинивши двері, вона побачила ОСОБА_11 , яка тримала біля горла рушник та попросила викликати міліцію та швидку допомогу.

Ці обставини підтвердив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , пояснивши, що він орендував кімнату у двохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 , в якій, крім ОСОБА_11 , мешкав ОСОБА_10 28.10.2014 року власниця квартири попросила його звільнити кімнату у зв`язку із відсутністю у нього коштів на оплату за кімнату за наступний місяць, після цього він пішов з квартири та ночував у під`їзді. Вранці 29.10.2014 року він повернувся до квартири потерпілих, щоб зігрітися та забрати свої речі. ОСОБА_11 пустила його у квартиру, і він пішов пити чай. Через деякий час ОСОБА_11 попросила його залишити квартиру. Він вийшов з меншої кімнати, де пив чай, та направився до кухні з метою залишити чашку. В цей час ОСОБА_11 знаходилась у ванній кімнаті, а ОСОБА_10 у іншій кімнаті. Зайшовши до кухні, він залишив чашку та взяв ніж. Підійшовши до ванної кімнати, він побачив ОСОБА_11 , яка вмивалася, та наніс їй один удар ножем в область голови, після чого ОСОБА_11 закричала. На її крик вибіг ОСОБА_10 . При повороті у сторону ОСОБА_10 він наніс ще два удари ОСОБА_11 по руці, потім зробив крок назустріч до ОСОБА_10 та наніс йому удар ножем у область тулубу, два удари в район печінки та у грудну клітину. Після цього він з ОСОБА_10 опинився у залі, де вони продовжили боротьбу, після чого він зрозумів, що наносить удари ножем та міг вбити потерпілих, викинув ніж.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4824 від 01.12.2014 року у ОСОБА_11 виявлені рани в області шиї, в області лівої вушної раковини, в області лівого плеча, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с. 125-126).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4839 МД від 17.11.2014 року у ОСОБА_10 виявлені два проникаючих поранення черевної порожнини: рана у передній черевній стінці по серединній лінії нижче грудини на 3 см, рана по задній пахвовій лінії зліва; з пошкодженням лівої частки печінки і множинними (4) пораненнями лівого купола діафрагми проникаючими у плевральну порожнину, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння (а.с. 128-130).

Що стосується пояснень обвинуваченого та доводів апеляційної скарги про те, що удари потерпілим він наносив у зв`язку з образою на те, що ночував на вулиці, та спричинив їх у стані сильного душевного хвилювання, викликаного протиправними діями з боку потерпілих, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки згідно висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 658 від 17.11.2014 року ОСОБА_7 за своїм психічним станом може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними (а.с.68-76).

Крім цього, з пояснень в судовому засіданні експерта-психолога ОСОБА_13 вбачається, що експертиза відносно ОСОБА_7 тривала приблизно чотири години. За час проведення експертизи була вивчена особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , враховано, що раніше він хворів простудними захворюваннями, мав травму голови в дитинстві та менінгіт. Звільнений від служби у армії у зв`язку із розладом особистості та поведінки. Свої дії він пояснював тим, що у нього склалась конфліктна ситуація з потерпілими у зв`язку з відсутністю житла. В ході обстеження було виявлено, що ОСОБА_7 доступний до продуктивного контакту, емоційно нестійкий, легко дратується, виявляє нижче середнього рівень самоконтролю, в структурі особистості зниження мотивації до досягнень, відсутність спонтанності у звичайному житті. Виявляє завишення показників базової агресивності над рівнем показників ворожості, що свідчить про схильність до імпульсивного реагування та високий рівень відчуття вини. Виявляє гранично допустимий рівень брехливості. Темперамент змішаного типу. За наслідками проведеної експертизи зроблено висновок, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом може віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Під час скоєння кримінального правопорушення у стані афекту не перебував.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 в кухні взяв ніж, а не інший предмет побуту, при цьому з розсудливою послідовністю розумів, що ніж це колюче-ріжучий предмет, наслідки нанесення ударів, а також кількість ударів, нанесених потерпілим, не реагування на прохання ОСОБА_10 кинути ніж, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що дії обвинуваченого були умисні, свідомі, направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .

Враховуючи, що при проведенні 17.11.2014 року амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи були з`ясовані відомості, які стосуються психічного стану ОСОБА_7 , а саме: анамнез життя, здоров`я, дані клінічного дослідження особи, психічний, неврологічний та соматичний стан обвинуваченого, для роз`яснення висновків експертизи в судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_13 , колегія суддів не вбачає підстав для призначення стаціонарної психолого-психіатричної експертизи, про призначення якої просить обвинувачений.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про перебування ОСОБА_7 у стані сильного душевного хвилювання, і таких даних не було встановлено і в апеляційному суді, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування вироку суду за доводами апеляційної скарги обвинуваченого, тому вона не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що оскільки його рідною мовою є білоруська, а він, отримавши вирок на російській мові, не зрозумів суті пред`явленого звинувачення, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки клопотання про залучення перекладача для здійснення перекладу на білоруську мову він не заявляв. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що копію обвинувального акту ОСОБА_7 отримав на російській мові, а в матеріалах справи міститься його заява про те, що російську і українську мови він розуміє. Незважаючи на це, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, в апеляційному суді був залучений перекладач, а обвинувачений давав пояснення як на російській мові, так і на українській мові, а апеляційна скарга, доповнення до неї ним також були викладені на російській мові, а не на білоруській.
Покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст.65 КК України та є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4