УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ22 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимий: 19 травня 2008 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 186, із застосуванням ст.70, 75 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 23 вересня 2009 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим і засуджено за те, що він, 13 квітня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у м. Дубно, в квартирі ОСОБА_3, вступив з останнім в словесну суперечку, в процесі якої помітив у нього комп'ютерну техніку, якою вирішив заволодіти. Погрожуючи ОСОБА_3 та застосовуючи до нього насильство, що не було небезпечним для його життя чи здоров'я, яке останній сприйняв всерйоз, в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які розуміли протиправний характер його дій, відкрито викрав два персональних комп'ютера, один з яких належить ОСОБА_3 і його вартість складає 1397 грн, а інший - ОСОБА_4 вартістю 3670 грн.

У касаційній скарзі захисник просить змінити судові рішення в частині призначення покарання та звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, дослідивши надані захисником ОСОБА_1 копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи із наступного.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

При призначенні покарання судом було взято те, що ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, зокрема, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину та частково відшкодував майнову шкоду потерпілому, також судом було враховано те, що він характеризується задовільно.

При цьому, суд врахував наявність декількох судимостей у засудженого, в тому числі за тяжкі корисливі злочини, а також те, що під час вчинення даного кримінального правопорушення засуджений перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Тому, доводи захисника ОСОБА_1 стосовно суворості призначеного покарання засудженому суд вважає безпідставними, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_2 повною мірою враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є відповідно до ст. 12 КК України тяжким.

Прохання адвоката ОСОБА_1 у касаційній скарзі стосовно врахування інших обставин, які пом'якшують покарання засудженого, а також тих обставини, які не були враховані судом, зокрема, неправомірної поведінки потерпілих, є безпідставними, оскільки їх наявність не було встановлено під час судового слідства.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

З висновками суду першої інстанції погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду щодо ОСОБА_2 і виніс мотивовану ухвалу, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Крім того, як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, судом правильно перевірені доводи захисника ОСОБА_1, аналогічні тим, що викладені нею у касаційній скарзі, які визнані необґрунтованими з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

З огляду на викладене, касаційний суд в ході перевірки доводів касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_2, вважає правильним вид та міру покарання обрану засудженому, оскільки, призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, КК України.

Призначене ОСОБА_2 покарання колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів та відповідає положенням ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень, судами у кримінальному провадженні не допущено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1, яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7