Справа № 554/5359/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 18.05.2015
18 травня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочубеївка Чутівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, освіта середня, одруженого, в силу статті 89 КК України не судимого
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України,
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.
11 березня 2015 року, приблизно о 12 год. 15 хв., під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 у нього було виявлено та вилучено два полімерні пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані загальною масою 505,804 г, що є великим розміром, яка згідно висновків судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 615 та № 616 від 27 березня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, який ОСОБА_5 влітку 2014 року шляхом привласнення знайденого незаконно придбав, перевіз, виготовив та без мети збуту зберігав за місцем проживання для власного вживання без мети збуту.
Під час проведення цього ж обшуку, в цьому ж місці у нього було вилучено набої у кількості 68 штук, які згідно висновку експерта № 224 від 12 березня 2015 року є бойовими припасами спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм кільцевого запалення та придатні для стрільби, які ОСОБА_5 незаконно шляхом привласнення знайденого придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування між обвинуваченим, його захисником та прокурором 24 квітня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі, а за ч. 2 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання обвинуваченому сторонами визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі. При цьому сторони визнали за можливе при призначенні основного покарання застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені - один до середньої тяжкості, а інший до тяжких, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання, а також на застосування інших заходів, які будуть вжиті до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального та Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим, його захисником та прокурором.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судових витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373, 374 та 475 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України три роки позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 309 КК України два роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Згідно з ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Речові докази по справі знищити.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_6