Справа № 11-354 Головуючий у І інстанції Іванюта
Категорія 64 Доповідач у 2 інстанції Авраменко
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Авраменка М.Г.,

суддів Димарецького В.М., Матюшка М.П.,

прокурора Скрипки І.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією помічника Кагарлицького міжрайонного прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 року, яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого Шпендівським сільським головою, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 368 КК України до пяти років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади в органах самоврядування строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, та покладено обовязки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з його вимаганням.

26 березня 2006 року ОСОБА_1 був обраним Шпендівським сільським головою Кагарлицького району Київської області.15 червня 2010 року до нього звернулися громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з проханням виділення їм у власність земельних ділянок для будівництва житлових будинків в межах Шпендівської сільської ради, на що ОСОБА_1 поставив умову надання йому незаконної матеріальної винагороди, тобто хабара в розмірі 20 000 грн. за прийняття відповідного рішення сесією сільської ради.

29 червня 2010 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в своєму службовому кабінеті в приміщенні Шпендівської сільської ради, шляхом вимагання незаконної матеріальної винагороди, одержав від ОСОБА_2 частину обумовленої суми хабара в розмірі 2 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України становило 15 814 грн. 80коп. В обмін на отримані кошти засуджений передав ОСОБА_2 рішення Шпендівської сільської ради від 25.06.2010 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення 2-х земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га кожна по вул. Червоноармійська в межах с. Шпендівка.

На вирок суду першої інстанції подав апеляцію прокурор, який приймав участь у розгляді справи.

Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій засудженого, прокурор просить вирок скасувати у звязку з мякістю призначеного покарання та постановити свій вирок, яким ОСОБА_1 призначити за ч. 2 ст. 368 КК України пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на два роки, без конфіскації майна.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує на те, що судом при постановленні вироку належним чином не обґрунтовано звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з огляду на тяжкість злочину та особу засудженого.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка підтримала апеляцію та звернула увагу на порушення вимог КПК України при слуханні справи, пояснення засудженого, який заперечив апеляцію прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами наявними у справі та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог законодавства з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, який свою вину визнав і щиро розкаявся у скоєному, позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батька похилого віку та брата ліквідатора 2 категорії аварії на ЧАЕС.

Призначене покарання ОСОБА_1 є домірним вчиненому. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення підсудного без реального відбування покарання та застосував ст.ст. 75, 76 КК України.

Судом у вироку не наведено показів засудженого, але це порушення, на думку колегії суддів, не тягне за собою скасування вироку, оскільки з наявного протоколу судового засідання вбачається, що засуджений дав покази про обставини скоєння злочину. Вину в предявленому обвинуваченні визнав повністю. Розгляд справи проведено з дотриманням вимог ст. 299-1 КПК України.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію помічника Кагарлицького міжрайонного прокурора залишити без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 18 жовтня 2010 відносно ОСОБА_1 без змін.

Головуючий

Судді