Справа № 11- 302 / 2007 року Головуючий в 1-й інстанції Красняк В.І.
Категорія ст. ст. 382 ч,1, 175 ч.1
172 ч. 1 КК України Доповідач Шершун В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007
року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

Головуючого - Шершуна В.В.

суддів Задворного О.Л., Бойко Л.В.

з участю прокурора Підлісного О.В.

і розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією
засудженогоОСОБА_1 на вирок
Красилівського районного суду від 12 березня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с Рогівка Шахтарського району Донецької області, українця, громадянина
України, з вищою освітою, одруженого, на
утриманні має одну малолітню дитину, військозобов'-язаного, одруженого, директор
сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю„Надія" с.В.
Медведівка Красилівського району Хмельницької області, несудимого,

засуджено: за ст. 382 ч.1 КК України до штрафу в розмірі п'ятисот
неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ст. 175 ч.1 КК України на два
роки позбавлення права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях
незалежно від форми власності посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських обов'язків; за ст. 172 ч.1 КК України до
штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ст.
70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено штраф у розмірі
п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян та позбавлення права
обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків
строком на два роки.

Перебуває на підписці про невиїзд.

За вироком судуОСОБА_1 засуджено за те, що він працюючи на посаді директора
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Надія"
с В. Медведівка
Красилівського району Хмельницької області в 2006'р. умисно не виконував рішень
судів , які перебували на виконанні в Красилівському відділі ДВС на користь ВАТ
„Красилівський машзавод", управління
пенсійного Фонду України в Красилівському районі, Красилівського РЕМ та держави в
загальній сумі 18877,43 грн.

2

Будучи під розписку
ознайомленим з актом опису та арешту описаного та арештованого зерна пшениці
СТОВ „Надія" на загальну суму20984 грн. умисно надіслав 12.09.2006 року
голові правління ВАТ „Антонівське XI111" листа,
в яковому зобов'язав переоформити вказане серно на нового власника ВАТ
„Антонівське ХПП", а отримані кошти в сумі 77666,45 грн. перерахував на
розрахунковий рахунок СТОВ „Надія, який не був арештований, з якого не
спрямував кошти на виконання рішень суду. Крім того, ОСОБА_1., як директор СТОВ
„Надія" відкрив 3 нові розрахункові рахунки , через які пройшло 65650,78
грн., з яких він також не спрямував кошти на виконання рішень.

Крім того, при
надходженні на рахунки та в касу підприємства грошових коштів тільки в період з
01.01.2006 року до 01.01.2007 року в сумі 1051100 грн. і маючи можливість
виплачувати заробітну плату, всупереч ч. 7 ст. 43 Конституції України та ч.3
ст. 15 Закону України „Про оплату праці" більше одного місяця безпідставно
не виплачував в повному обсязі заробітну плату 115 працівникам господарства.
Внаслідок таких дії за цей період збільшив заборгованість з виплати заробітної
плати на 62200 грн. наявні ж кошти використовував на потреби підприємства.

Він також, як
директор СТОВ „Надія" с
Велика Медведівка, при звільненні працівників з роботи не проводив з ними
розрахунок відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України і збільшив заборгованість з
виплати заробітної плати перед 31 звільненим працівником до 43900 грн.

В порушення
вимог ст. 32 Закону України „Про державний бюджет України на 2006 рік" з
26.01.2006 року виплачував заробітну плату нижче гарантованого державою
мінімального розміру заробітної плати в сумі 350 грн., доплату працівникам, що
відпрацювали місячну норму праці і розмір якої був нижче законодавчо
встановленого розміру, протягом 2006 року не проводив, чим грубо порушив вимоги
ст. 95 КЗпП України та ст. З Закону України „Про оплату праці".

Також при
виплаті заробітної плати він не провів нарахування компенсації працівникам
втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а
також не провів індексації заробітної плати працівникам у зв'язку з
перевищенням індексу споживчиї цін, порогу проведення індексації, чим грубо
порушив вимоги ст. 33 та ст. 34 Закону України „Про оплату праці", Закону
України „Про індексацію грошових доходів населення" та Закону України „Про
компенсацію громадянам втрати частини доходу через порушення строків виплати
заробітної плати".

Крім того,
ОСОБА_1., виплативши протягом 2006 року заробітну плату на загальну суму 163600
грн., грубо порушуючи вимоги ст. 23; Закону України „Про оплату праці",
відповідно до якої виплата заробітної плати натурою здійснюється у розмірі, що
не перевищує 30% нарахованої заробітної
плати, натурою виплатив заробітну плату у розмірі 108600 грн., що
становить 50,6% від нарахованої.

В апеляції
засуджений просить змінити вирок Красилівського районного суду і пом'якшити
покарання з врахуванням ст. 75 КК України. Посилається на його позитивну
характеристику, щире каяття, що на утриманні у нього знаходиться малолітня
дитина і вважає, що реальне відбування призначеного судом покарання поставить у
вкрай скрутне становище не лише його , а й його сім'ю .

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого на підтримання апеляції, міркування прокурора про законність і обгрунтованість
вироку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати знаходить,
що апеляція підлягає частковому задоволенню.

3

Бабанін в судовому засіданні вину
визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

З цих підстав не
заперечував проти спрощеного порядку судового слідства, визначеного у ч. 3 ст.
299 КПК України.

Судом вірно кваліфіковані його дії за ст. 382 ч.1 КК України, як умисне
невиконання службовою особою рішень і постанов
суду, що набрали законної сили, та перешкоджання їх виконанню за ст. 175 ч.1 КК України, як безпідставна невиплата заробітної плати більш ніж за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства
незалежно від форми власності, за ст. 172 ч.1 КК України, як грубе порушення
законодавства про працю.

Покарання йому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України.

Разом з тим суд, призначаючи ОСОБА_1. покарання за ст. 175 ч.1 КК України, на думку колегії суддів, недостатньо
врахував його позитивну характеристику, щире каяття, що на утриманні у нього
знаходиться малолітня дитина. А в зв'язку з цим колегія вважає за можливим призначити за ст. 175 ч.1 КК
України більш м'яке покарання, у вигляді штрафу в межах санкції названої
статті.

Що стосується доводів засудженого про застосування до нього ст. 75 КК
України, то вони безпідставні, оскільки
звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України застосовується при призначенні
покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців,
обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не
більше п'яти років, а також не застосовується до покарання у вигляді штрафу.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженогоОСОБА_1 задоволити частково.

Вирок Красилівського районного суду від 12
березня 2007 року щодо ОСОБА_1 в частині призначення йому
покарання за ст. 175 ч. 1 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_1 за ст. 175 ч.1 КК України штраф в розмірі 1700
грн.

За сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 382 ч.1, 175 ч.1, 172 ч.1 КК України остаточно відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглиненням менш
суворого покарання більш суворим призначити штраф у розмірі 8500 грн.