АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2046/14 . 11-кп/790/268/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 428/5587/14-К
Категорія: ст.ст. 309 ч.3, 310 ч.1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002094 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Борівське, м.Сєвєродонецька Луганської області, росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого по приватному найму, який має на утримані неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину за ч.3 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, та призначено покарання: за ч.3 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.1 ст.310 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього обов`язки, передбаченні п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України.

Згідно вироку, на початку травня 2014 року, більш точного часу встановити не надалося можливості, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобу без мети збуту, посіяв насіння рослин роду Конопель у себе за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , після чого займався вирощування рослин роду «Конопель», шляхом культивації та зрошення. На початку серпня 2014 року, ОСОБА_7 , зірвав дозрілі рослини роду «Конопель», у кількості десяти кущів, після чого висушив їх, подрібнив листя та зберігав подрібнене листя за місцем мешкання.
07.08.2014 року, в період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 40 хв., в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , працівники міліції виявили та вилучили у двох сараях на подвір`ї, речовину рослинного походження, зеленого кольору, у висушеному та подрібненому стані, а також саморобний пристрій, який використовувався для куріння речовини рослинного походження.
Згідно висновку експерта № 170 від 18.08.2014 року, подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. На момент проведення експертизи маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 2 714,92 грама. Надані на експертизу нашарування (на саморобному пристрої для паління) містять в своєму складі тетрагідроканнабінол - особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Встановити масу тетрагідроканнабінолу не надалося можливим в зв`язку з вкрай малою кількістю нашарувань.
Крім того, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, направлений на незаконний вирощування конопель, на початку травня 2014 року, більш точного часу встановити не надалося можливості, посіяв насіння рослин роду «Конопель» у себе за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , після чого займався вирощуванням рослин роду «Конопель», для особистих цілей, шляхом культивації та зрошення до повного дозрівання.
07.08.2014 року у період часу з 10-40 год. по 11-40 год., у ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_2 , на подвір`ї біля паркану було виявлено та вилучено шляхом викорчовування 12 рослин коноплі.
Згідно висновку експерта № 170 від 18.08.2014 року, наданий на експертизу об`єкт є рослиною роду «Коноплі», відноситься до нарковмісних рослин роду конопля.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування свого апеляційного прохання апелянт зазнає про те, що висновки суду, викладенні в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, у порушення вимог п.2 ч.1 ст.368, п.2 ч.3 ст.374 КПК України, суд неправильно визначив правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 згідно обвинувачення, визначеного судом доведеним, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та вважав за необхідне скасувати вирок районного суду внаслідок наявності істотних процесуальних порушень, оскільки судом не були роз`ясненні обвинуваченому наслідки розгляду кримінального провадження за спрощеною процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з наступних підстав.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при судовому розгляді застосував спрощену процедуру, передбачену ч.3 ст.349 КПК України, стосовно дослідження фактичних даних та доказів. Зі звукозапису судового засідання від 10 листопада 2014 року вбачається, що суд неналежно виконав вимоги ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись лише роз`ясненням обвинуваченому про те, що під час спрощеного порядку розгляду провадження не викликаються свідки та після ухвалення вироку він може оскаржувати призначене йому покарання, але при цьому будь-якої ухвали, відповідно до ч.2 ст.349 КПК України, не постановлював. Натомість мотивувальна частина вироку містить висновки суду, згідно яких начебто дотримано процесуальний порядок, передбачений нормами порядок ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів та з урахуванням даних звукозапису судового засідання, вирішення зазначеного питання у такий спосіб, як це відбувалося у судовому засіданні, - є процесуально неприпустимим, оскільки за змістом норм ч.3 ст.349 КПК України, суд, перш ніж прийняти відповідні процесуальні рішення, повинен ретельно з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_7 не мав захисника і самостійно здійснював свій захист, вказані обставини свідчать не тільки про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України, а також і вимог ч.6 ст. 22 КПК України, згідно якої, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
На вищевказані процесуальні порушення обґрунтовано посилається при апеляційному розгляді у своїх доводах прокурор, що з урахуванням зазначених обставин належить вважати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Поряд з цим оскаржуваний вирок є не вмотивованим, оскільки в ньому, всупереч вимог ст. 370 та ст. 374 ч. 3 КПК України, не зазначено в чому фактично обвинувачений визнав себе винним, тобто відсутні показання обвинуваченого в частині фактичних обставин стосовно : часу, місця способу вчинення кримінально-караного діяння, оскільки суд обмежився лише формальною вказівкою про те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині при обставинах, зазначених в обвинувальному акті.

З огляду на викладене вбачається, що при судовому розгляді в суді першої інстанції дійсно порушено загальні засади кримінального провадження, передбаченні у нормах ст.ст. 9 ч.1, 22, 23, 26 КПК України, що вочевидь свідчить про обґрунтованість апеляційного прохання прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваного вироку, ухваленого з порушенням процесуального закону.

Зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п.п. 10, 13, 16 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці, а також зазначені вище, вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409 КПК України, що не погіршує становище обвинуваченого.

Тобто вирок підлягає скасуванню лише внаслідок допущених судом істотних процесуальних порушень.

За наявності встановлених істотних процесуальних порушень, колегія суддів, в силу вимог ч.5 ст. 415 КПК України, позбавлена процесуальної можливості надавати оцінку іншим апеляційним доводам прокурора.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст. 416 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п. 3; ст. 412 ч. 1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3