У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Філатова В.М.,

суддів

Гриціва М.І. та Кармазіна
Ю.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 27 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 08 квітня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, неодноразово судимий,

останній раз 12.12.2003 р. за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2

КК України на 4 роки позбавлення волі

та звільнений на підставі ст. 75 КК України

від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений
за ст. ст. 15, 185 ч. 3 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за
попереднім вироком і остаточно ОСОБА_1 визначено чотири роки один місяць
позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, вирок
щодо якого не оскаржується.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 липня
2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за
те, що 03 лютого 2005 року близько 16-ої години за попередньою змовою з ОСОБА_2
з метою вчинення крадіжки шляхом злому навісного замка вони проникли у
приміщення ремонтної майстерні, розташованої на території ТЗОВ “ІНФОРМАЦІЯ_2” у
місті Галичі Івано-Франківської області, звідки намагались таємно заволодіти
майном цього товариства на загальну суму 1845 грн., однак свій умисел до кінця
не довели, оскільки були затримані директором ТЗОВ “ІНФОРМАЦІЯ_2” Токарським З.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
просить судові рішення щодо нього змінити і пом'якшити покарання, посилаючись
на визнання ним вини, активне сприяння слідству в розкритті злочину, який він
вчинив внаслідок збігу тяжких матеріальних обставин.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно
відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за
який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими
судом доказами та в касаційній скарзі засудженим не оспорюється.

Дії ОСОБА_1 за ст. ст. 15, 185 ч. 3 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини,
що пом”якшуть та обтяжують покарання, в тому числі й ті, на які посилається
засуджений у касаційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив замах на крадіжку чужого
майна в період іспитового строку, встановленого за попереднім вироком. Наведена
обставина свідчить, що ОСОБА_1 на шлях виправлення не став і знову вчинив
корисливий злочин, за який його засуджено цим вироком.

Призначене покарання є необхідним для виправлення засудженого та попередження
вчинення ним нових злочинів, а тому колегія суддів не знаходить підстав для
його пом”якшення.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б
підставою для зміни або скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Отже, постановлені щодо ОСОБА_1 судові
рішення є законними і обгрунтованими. Тому підстав для призначення кримінальної
справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників процесу
немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

В.М. Філатов М.І. Гриців Ю.М. Кармазін