Справа № 424/1218/13-к
Провадження № 11кп/782/1522/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Буханько В.П.

суддів: Рубльової О.Г., Кранги Л.С.

при секретарі: Пундор А.О.

з участю прокурора: Повжик Л.Ф.

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

обвинувачених: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області апеляційну скаргу з
доповненнями обвинуваченого ОСОБА_3,
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вирок
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 07 червня 2013 року
у кримінальному провадженні №
0000016 від 03 січня 2013 року за
обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК
України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України,
яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Дмитрово Донецької області, українець,
громадянин України, з середньою
освітою, не працював, не одружений,
судимий:

- 23 липня 2012 року Антрацитівським
міським судом Луганської області за ч,
2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення
волі, із застосуванням ст. 75 КК України
з випробувальним терміном на 3 роки;

- 4 жовтня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України
до 5 років позбавлення волі, із
застосуванням ст. 75 КК України з
випробувальним терміном на 3 роки, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст.186 КК України до 4
років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України
до призначеного покарання частково
приєднано не відбуте покарання за
вироком Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 4 жовтня 2012 року у вигляді 1
року 6 місяців позбавлення волі та
остаточно визначено покарання ОСОБА_4
за сукупністю вироків у вигляді 6 років
позбавлення волі з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій
установі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4
рахован з3 січня 2013 року, зарахувавши
до строку покарання термін перебування
його під вартою з 03.01.2013 року за
правилами ст. 72 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець м.
Антрацит Луганської області,
українець, громадянин України, з
середньою освітою, не працював, не
одружений, судимий: 04 жовтня 2012 року
Антрацитівським міським судом
Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК
України до 3 років позбавлення волі, із
застосуванням ст. 75 КК України з
випробувальним терміном на 2 роки, який
проживав за адресою: АДРЕСА_2

засуджен за ч. 2 ст.186 КК України до 4
років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України
до призначеного покарання
частково-приєднане не відбуте
покарання за вироком Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 04 жовтня 2012 року у вигляді 6
місяців позбавлення волі та остаточно
визначено ОСОБА_3 покарання за
сукупністю вироків у вигляді 5 років
позбавлення волі з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій
установі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3
рахован з3 січня 2013 року, зарахувавши
до строку покарання термін перебування
його під вартою з 03.01.2013 року за
правилами ст. 72 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3,
ОСОБА_4 залишено у вигляді тримання під
вартою.

Вироком суду ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнани
винними та засуджени за те, що 02
січня 2013 року, в період часу з 17.00 до 18.30,
більш точний час встановити не
представилось можливим, ОСОБА_4,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою з
ОСОБА_3, який також перебував у стані
алкогольного сп'яніння, маючи умисел на
відкрите викрадення чужого майна,
знаходячись за адресою: м. Ровеньки
Луганської області, біля будинку №? 129
по вул. Леніна, із застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілої, повалили
ОСОБА_5 на землю, чим завдали їй
фізичного болю, після чого ОСОБА_4
вирвав з її рук сумочку з гаманцем,
футляром з окулярами, гребінцем, кормом
для кішок в пачці вагою 500 грамів, які не
мають для потерпілої матеріальної
цінності, та мобільними телефонами
«Нокіа 1110», «Самсунг Х200», «Самсунг Х680»
, загальна вартість яких згідно
висновку товарознавчої: експертизи №
6-4/7 від 5 лютого 2013 року на момент
скоєння кримінального правопорушення
за умови вільного ціноутворення на
території України може складати 210 грн.,
в яких знаходилисьсім-картки: дві
мобільного оператора МТС, одна -
Київстар, що не представляють для
потерпілої матеріальної цінності, та
гроші в сумі 100 грн., і з місця скоєння
злочину зникли, чим завдали потерпілій
матеріальної шкоди на суму 310 грн.

Вирок суду
оскаржений.

В апеляційній скарзі
обвинувачений ОСОБА_4 вказує, що він
даного злочину не скоював і провина
його як в ході досудового, так і
судового слідства доказана не була.

Свідок ОСОБА_6 всю провину в
скоєнні злочину стосовно потерпілої
перекладає на нього. Крім того, вважає,
що не встановлен мотив даного злочину.
Також не усунена суперечність в
показах потерпілої ОСОБА_5 та свідка
ОСОБА_6

В апеляційній скарзі з
доповненнями обвинувачений ОСОБА_3
стверджує, що дана кримінальна справа
сфабрикована, та розслідувана вона
була з порушенням норм КПК, які
припустив слідчий Бабічев Д.С., який
розслідував дану справу.

Також, він вважає, що, свідок
ОСОБА_6 дає відносно його не правдиві
свідчення і на його думку, суд не
звернув увагу на те, що потерпіла
вказувала, що на неї було скоєно
нападіння трьома парубками.

Крім того, стверджує, що в справі
відсутні дані, про його психічний стан
здоров'я, та те, що він не страждає на
вживання алкоголю та наркотиків і
вказує, що він не був ознайомлен з
матеріалами справи.

Заслухавши суддю - доповідача, думку
прокурора, який вважав, що вирок суду є
законним і обґрунтованим,
обвинуваченого ОСОБА_4, підтримавшего
доводи своєї апеляції та просившего
справу направити на додаткове
розслідування, а його захисник ОСОБА_2
просив справу направити на новий
судовий розгляд; обвинуваченого
ОСОБА_3, підтримавшего доводи своєї
апеляції та просившего справу
направити на додаткове розслідування,
захисника ОСОБА_1, який просив дану
справу на правити на новий судовий
розгляд, перевірив матеріали справи та
доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_4
та доводи апеляції з доповненнями
обвинуваченого ОСОБА_3, провівши судові
дебати, вислухав останне слово
обвинувачених, які просили вирок суду
скасувати, а дану справу направити на
досудовий розгляд, колегія суддів
судової палати вважає, що
вишезазначена апеляційна скарга
обвинуваченого ОСОБА_4 та апеляційна
скарга з доповненнями обвинуваченого
ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 в скоєнні злочину, при
обставинах, викладених у вироку,
знайшла своє повне підтвердження і
незважаючи на те що, ОСОБА_4 і ОСОБА_3
свою вину в інкримінованому
правопорушенні не визнали, їх провина
повністю підтверджується дослідженими
у судовому засіданні доказами та
показаннями потерпілої та свідків,
отже:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_5, яка в
судовому засіданні показала, що 02 січня
2013 року о 17.40 вона вийшла з дому, пішла
на автобусну зупинку кв. Шахтарський; м.
Ровеньки, на автобусі доїхала до
зупинки «ДК ім. Горького» та пішла в
напрямку буд. № 129, по вул. Леніна м.
Ровеньки. Приблизно о 18.30 вона підійшла
до будинку № 129. В цей час назустріч їй
вийшло троє незнайомих їй парубків.
Один з них йшов попереду та пройшов
мимо неї. Двоє інших парубків підішли
до неї, закрили їй очі руками та
повалили на землю. Коли вона впала на
сніг, один з парубків закрив їй рот,
засунувши їй в порожнину рта свої
пальці. Хтось з них обшукав її кармани,
потім хтось вихватив її сумку, в якій
знаходились три мобільних телефони та
гроші в сумі 100 грн., та пакет з
документами. Потім вони убігли в бік
центральної міської аптеки. Коли вона
піднялась, вже нікого не було. Про те, що
сталося, вона повідомила міліцію;

- поясненнями свідка ОСОБА_6, який у
судовому засіданні показав, що 2 січня
2013 року о 14 годині він у свойому будинку
розпивав спиртні напої ( горілку) зі
знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Коли
закінчилась горілка, ОСОБА_4
запропонував поїхати погуляти. Він
спитав у них, чи є у них гроші на
гулянку. На це ОСОБА_4 сказав, що грошей
не достатньо, але по дорозі вони їх
знайдуть. Вони направились вниз по вул.
Леніна. Коли проходили мимо будинку №
129, побачили, що назустріч їм іде літня
жінка. ОСОБА_4 запропонував ограбити цю
жінку. Він сказав, що цього робити не
буде. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сказали, що якщо
він боїться, то хай іде вперед. Він так і
зробив - пішов вперед. Пройшовши
декілька метрів, він почув приглушений
крик, повернувся та побачив, що жінка,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 лежать на землі. Він
крикнув їм, щоб вони зупинились, і
пішов. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_3
наздогнали його. В ріках у ОСОБА_4 була
сумка та пакет. В пакеті знаходились
продукти харчування, і ОСОБА_4 викинув
пакет. ОСОБА_4 дістав з сумки три
телефонии. ОСОБА_3 він дав телефон
«Самсунг», а йому - «Нокиа». Потім вони
обмінялись телефонами. В цей час по
дорозі проїздило таксі. Вони його
зупинили та поїхали до ОСОБА_7
Приїхавши туди, вони зайшли у квартиру,
де ОСОБА_7 стала сваритися та виганяти
їх. Пізніше в той же день вони були
затримані працівниками міліції. Його
було притягнуто до кримінальної
відповідальності за ст. 198 КК України за
те, що прийняв на зберігання викрадений
мобільний телефон. Будучи в СІЗО,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дзвонили йому та
просили поміняти показання, та
говорити, що грабіж скоїв лише ОСОБА_3
Ніяких причин обмовляти ні ОСОБА_4, ні
ОСОБА_3 він не має;

- поясненнями свідка ОСОБА_8, яка
пояснила у суді, що вона знає ОСОБА_4,
тому, що раніше він проживав з дочкою її
куми ОСОБА_7 в одному з нею будинку. 02
січня 2013 року приблизно о 18.00 ОСОБА_4
постукав до неї у вікно та попрохав
подзвонити у двері ОСОБА_7, тому що
вона йому двері не відчиняла. Вона
виконала його прохання. ОСОБА_4 прийшов
ще з двома парубками. ОСОБА_4 кинув на
підлогу гроші та поклав на.тумбочку
мобільний телефон, сказавши, що це для
дитини. ОСОБА_7 вимагала від ОСОБА_4, щоб
він забирав свої гроші та речі та пішов.
Все це тривало приблизно 15 хвилин;

- поясненнями свідка ОСОБА_7, яка
показала в судовому засіданні, що
ОСОБА_4 - її колишній співмешканець.
Вони мають спільну дитину. 02 січня 2013
року приблизно о 17.00 до неї додому
прийшли ОСОБА_4, ОСОБА_3 та незнайомий їй
парубок. Зайшовши до квартири, ОСОБА_4
пройшов по усім кімнатам, потім кинув
на підлогу гроші, а на тумбочку поклав
мобільний телефон, сказавши, що для
дитини. Вона вимагала забрати гроші та
телефон, та піти геть. Після цього
хлопці пішли. Згодом на телефон, що
приніс ОСОБА_4 стали дзвонити. Через 20-25
хвилин прийшли працівники міліції,
яким вона віддала телефон.

Крім пояснень вищевказаних осіб,
вина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інкримінованих
злочинах також підтверджується:

- протоколом прийняття від ОСОБА_5
заяви про вчинене кримінальне

правопорушення від 02 січня 2013 року, де
вона вказала, що незнайомі їй хлопці
біля будинку № 129 по вул.. Леніна
викрали сумку с грошами та трьома
мобільними телефонами. При цьому
пояснила, що один з хлопців схопив її за
горло рукою, закривши при цьому очі та
повалив на землю (а.с. 7-8);

- протоколом огляду місця події від 02
січня 2013 року, в ході якого було
оглянуто ділянку вулиці Леніна м.
Ровеньки в районі будинку № 129, та
вилучено жіночу сумку, футляр з
окулярами, корм для кішок,
поліетиленовий пакет, гребінець,
гаманець (а.с. 9-13);

- протоколом огляду місця події
від 02 січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_4 (
де мешкає ОСОБА_7.), в ході якого в
присутності понятих, було вилучено
мобільний телефон «Самсунг Х680», якій
останній приніс ОСОБА_4 (а.с. 19-24);

- протоколом огляду місця події від 2
січня 2013 року, в ході якого було
вилучено у ОСОБА_3 в присутності
понятих мобільний телефон «Нокиа 1110»
(а.с. 26-27);

- протоколом огляду місця події від 3
січня 2013 року, в ході якого, в
присутності понятих, було вилучено у
ОСОБА_6 мобільний телефон «Самсунг X 200»,
який йому віддав ОСОБА_4, після того, як
відібрав у потерпілої (а.с. 31-32);

- протоколом проведення слідчого
експерименту за участю ОСОБА_4, в
присутності понятих від 15 січня 2013
року, де останній не заперечував, що у
потерпілої були відобрані мобільні
телефони, сумочку та пакет (а.с. 134-144);

- протоколом проведення слідчого
експерименту за участю ОСОБА_5 від 9
лютого 2013 року в присутності понятих,
де остання пояснила, що два хлопця
повалили її на землю, закривши очі та
рот руками і обшукували (а.с. 174-179);

- протоколом проведення слідчого
експерименту за участю ОСОБА_6, від 12
лютого 13 року в присутності понятих, де
останній пояснив, що дійсно ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 скояли напад на потерпілу і він
це бачив; після цього ОСОБА_4 віддав
йому мобільний телефон « Самсунг», який
знаходився у сумці ОСОБА_9 (а.с. 180-188);

- висновком товарознавчої експертизи
від 5 лютого 2013 року, згідно якого
загальна вартість майна (телефонного
апарату «Нокіа 1110», телефонного
апарату «Самсунг Х200», тефонного
апарату «Самсунг Х680» станом на момент
скоєння кримінального правопорушення
за умови вільного ціноутворення на
території України, може складати 210 грн.
(а.с. 169-173).

Аналізуючи досліджені докази у їх
сукупності, суд обгрунтовано прийшов
до висновку, що вина обвинувачених
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інкримінованому
злочині доведена.

Суд критично поставився до показів
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про їх
непричетність до пограбування
потерпілої ОСОБА_5, оскільки такі
показання спростовуються дослідженими
в судовому засіданні вище переліченими
доказами.

Твердження обвинувачених ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 про свою невинуватість є
реалізацією ними свого права на захист
від обвинувачення.

Давши здобутим доказам належну оцінку,
суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднаний з насильством, яке
не є небезпечним для життя, чи здоров'я
потерпілого, вчинений повторно, за
попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання
обвинуваченим суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України враховував
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особи винних та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України,
відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем
мешкання характеризується позитивно
(а.с. 93), на обліку у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває ( а.с. 91,92),
судимий 4 жовтня 2012 року
Антрацитівським міськрайонним судом
Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК
України до 5 років позбавлення волі з
випробування строком на 3 роки (а.с.
70-71,88-89).

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем
мешкання характеризується позитивно,
на

обліку у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває ( а.с. 73,74),
судимий 4 жовтня 2012 року-

Антрацитівським міськрайонним судом
Луганської області за ч. 2 ст. 185 КК
України до 3 років;

позбавлення волі з випробування
строком на 3 роки (а.с. 70-71,88-89).

Обставина, яка обтягує покарання
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є вчинення
кримінального правопорушення у стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи особу обвинувачених,
обставини справи, які пом'якшують, та
обтяжують провину обвинувачених, суд
вважав, що їх виправлення є можливим
лише в місцях позбавлення волі з
призначенням покарання відповідно до
санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, із
застосуванням ст.71 КК України (за
сукупністю вироків).

Доводи, викладені в апеляції
обвинуваченого ОСОБА_4 та апеляції з
доповненнями обвинуваченого ОСОБА_3, в
цілому були предметом розгляду в суді
і їм була дана належна правова оцінка.

З матеріалів справи не убачається,
щоб судом не усебічно, повно і
об'єктивно були досліджені матеріали
цієї кримінальної справи.

Як випливає з журналу судового
засідання, у цій кримінальній справі
були допитані усі особи, що мають
яке-небудь відношення до цього злочину.

Свідчення потерпілої, свідків
стабільні, логічно послідовні і не
суперечать іншим доказам, які маються
в матеріалах справи.

Крім того, в справі відсутні будь які
дані, що свідчать про те, що хто-небудь з
допитаних у цій кримінальній справі
осіб, мав неприязні відношення із
обвинуваченими і з цієї причини міг
обмовити їх, в тому числі і ОСОБА_6, який
пояснював, що як з ОСОБА_4, так і ОСОБА_3
у нього конфліктів не було і відношення
були нормальні.

Вивченням матеріалів справи не
встановлено, щоб відносно як ОСОБА_3,
так і ОСОБА_4, як в ході досудового, так і
судового слідства були порушені норми
кримінально-процесуального
законодавства, а так само як і їх право
на захист.

Заперечення обвинуваченими ОСОБА_3,
ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.186 ч.2 КК України, як
судом першої інстанції, так і колегією
суддів розцінюється як форма захисту і
спосіб уникнути кримінальної
відповідальності.

Крім того, колегія суддів
звернула увагу і на ті обставини, що як
ОСОБА_3., так і ОСОБА_3 в ході досудового
слідства свою причетність у скоєнні
даного злочину фактично визнавали і не
заперечували, що мобільні телефони, які
були вилучені у них і у ОСОБА_6 були
викрадені у потерпілої, як і гроші
останній ( т.1 а.с.113-115; 116-118; 155-156 -
протоколи допиту підозрюваних).

Також, доводи обвинувачених про
те, що по даній кримінальній справі не
було притягнено до відповідальності
ОСОБА_6 є необґрунтованими, так як сам
же останній пояснював, що його було
притягнуто до кримінальної
відповідальності за ст. 198 КК України за
те, що прийняв на зберігання викрадений
мобільний телефон. При цьому ОСОБА_6
пояснював, що оба обвинувачених йому
погрожували і ОСОБА_3 казав, щоб він
змінив свої покази і казав, що даний
злочин скоїв один ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 203-205).

При таких обставинах, колегія
суддів судової палати вважає, що
апеляційна скарга обвинуваченого
ОСОБА_4 та апеляційна скарга з
доповненнями обвинуваченого ОСОБА_3 не
підлягають задоволенню з підстав,
вказаних вище.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України,
колегія суддів судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_4 та апеляційну скаргу з
доповненнями обвинуваченого ОСОБА_3 -
залишити без задоволення.

Вирок Ровеньківського міського суду
Луганської області від 07 червня 2013 року
у кримінальному провадженні №
0000016 від 03 січня 2013 року стосовно
обвинувачених ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК
України, ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України -
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно та може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а обвинуваченими, які
тримаються під вартою - в той самий
строк з дня вручення їм копії судового
рішення.

Головуючий:

Судді: