Справа№4-49607
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2007 року

Рівненський
міський суду Рівненською бласті в особі судді Сидорука Є.І. при секретарі
ЩудлоМ.О. з участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне
скаргу ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи від 11 серпня
2005 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою в якій просила скасувати постанову
слідчого в ОВС відділення " 03" СВ УМВСУ в Рівненській області про
порушення відносносно неї кримінальної справи за ч. З ст. 191 КК України.

Постановою Рівненського міського суду від 9 вересня 2005 року скаргу
ОСОБА_1 було задоволено, і скасовано постанову слідчого в ОВС відділення "
03" СВУ МВСУ в Рівненській області про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної
справи за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 191 КК України.

Звернувшись 24 квітня 2007 року до суду зі скаргою, ОСОБА_1 просить винести
відносно неї постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за
вищенаведеним фактом.

Викладену в скарзі вимогу обґрунтовує тим, що відповідно до п.2 ч.15
ст.236-8 КПК України, якою зазначений Кодекс було доповнено Законом України
N462-V ( 462-16
) від 14.12.2006 р. "Про внесення змін до Кримінально-процесуального
кодексу України щодо оскарження постанови про порушення кримінальної
справи", за результатами розгляду скарги суддя своєю мотивованою
постановою задовольняє скаргу, скасовує постанову про порушення справи і
виносить постанову про відмову в порушенні справи.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала та просить суд винести
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї за
відсутністю в її діях складу злочину.

Суд, заслухавши пояснення скаржника , вивчивши матеріали справи, рахує, що
скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст.58 Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони
пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як передбачено п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду
України №і-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових актів, положення частини першої статті 58
Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і
громадянина (фізичної особи).

В даному випадку, Закон України N462-V ( 462-16 1 від 14.12.2006 р. "Про внесення змін до
Кримінально-процесуального кодексу України щодо оскарження постанови про
порушення кримінальної справи" пом'якшує відповідальність осіб, за скаргою
яких судом вже було винесено постанову про скасування постанови органу
дізнання, слідчого чи прокурора про порушення кримінальної справи щодо
конкретної особи, оскільки цей Закон зобов'язує суд за наявності до того
підстав скасувати постанову про порушення справи й одночасно винести постанову
про відмову в порушенні справи щодо певної особи.

Керуючись п.2 ч.І5
ст.236-8 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Відмовити в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України - а саме по
факту розтрати чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за
попередньою змовою групою осіб - за відсутністю в її діях складу злочину.

На постанову судді протягом семи діб з дня її винесення може бути подана
апеляція до апеляційного суду. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови
судді.