ВИРОК

Іменем України

14 квітня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Мороки С.М.,

суддів
Богомолової Л.В., Пахоменко О.Г.,

при секретарі
Писанець Н.О.,

за участі прокурора
Полозюка Є.Ю.,

адвоката
ОСОБА_1,

потерпілого
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця м.
Бердянська Запорізької області, який
має середню освіту, працював столяром
ТОВ «Азовська кабельна компанія», не
одружений, зареєстрований в АДРЕСА_2,
проживав в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

У вчиненні злочинів, передбачених
ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України,

В с т а н о в и в:

08.09.2012 року в денний час доби ОСОБА_3,
перебуваючи за місцем свого мешкання
на території домоволодіння АДРЕСА_1,
вирішив скоїти розбійний напад на
жителя Куйбишевського району
Запорізької області ОСОБА_4, який
займався реалізацією
сільськогосподарської продукції з
доставкою додому.

З метою реалізації свого злочинного
наміру, 08.09.2012 року ОСОБА_3 попросив
ОСОБА_5, яка була його співмешканкою,
здійснити замовлення картоплі у ОСОБА_4
з доставкою до них додому 09.09.2012 року.

09.09.2012 року близько 10 години, згідно з
досягнутою домовленістю, до місця
проживання ОСОБА_3 - домоволодіння
АДРЕСА_1 на автомобілі ВАЗ-2107
реєстраційний номер НОМЕР_2 прибув
ОСОБА_4, який привіз для реалізації
картоплю вагою 147,8 кг, розфасовану в
п'яти мішках.

У цей же день, близько 10 години 10 хвилин,
ОСОБА_3 в процесі вивантаження картоплі
з автомобіля ОСОБА_4, реалізуючи свій
злочинний намір, спрямований на
незаконне заволодіння майном
останнього, перебуваючи в приміщенні
будинку АДРЕСА_1, із застосуванням
фізичного насильства небезпечного для
життя і здоров'я ОСОБА_4, напав на нього,
за допомогою відшуканої в приміщенні
будинку мотузки, накинув на шию ОСОБА_4
зашморг і став ним здавлювати шию
потерпілого, перекриваючи тим самим
дихальні органи, внаслідок чого
заподіяв ОСОБА_4 одиночну, не замкнуту,
нерівномірно виражену, горизонтальну
прижиттєву странгуляційну борозну на
шиї, яка кваліфікується як тяжкі
тілесні ушкодження, внаслідок чого
ОСОБА_4 втратив свідомість.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 в
процесі вчинення розбою, перебуваючи в
приміщенні будинку АДРЕСА_1, маючи
умисел на умисне вбивство ОСОБА_4, діючи
з корисливих мотивів, затягуючи
мотузку навколо шиї ОСОБА_4, який
перебував в безпорадному стані на
підлозі, перекриваючи тим самим
дихальні органи потерпілого, в
результаті чого від механічної
(странгуляційної) асфіксії настала
смерть ОСОБА_4 на місці вчинення
злочину, умисно убив ОСОБА_4

Після вчинення убивства ОСОБА_3
заволодів майном ОСОБА_4, а саме коштами
в сумі 300 гривень, мобільним телефоном
марки «Noкіа», моделі « 1112», іmеі НОМЕР_3,
вартістю 120 гривень та картоплею
загальною вагою 147,8 кг на суму 554, 25
гривень.

Після скоєння умисного вбивства ОСОБА_4
ОСОБА_3 в той же день, 09.09.2012 року
близько 10 години 25 хвилин, заволодів
автомобілем марки ВАЗ моделі 2107,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
належав ОСОБА_4 і знаходився біля
будинку АДРЕСА_1, привів у дію двигун
зазначеного транспортного засобу,
погрузив в салон автомобілю труп
потерпілого ОСОБА_4, після чого, керуючи
автомобілем, покинув місце скоєння
злочину, приїхав до лісосмуги в районі
с. Андрівка Бердянського району
Запорізької області, де залишив труп
ОСОБА_4, після чого поїхав в м. Бердянськ
Запорізької області, де приблизно о 16
годині залишив автомобіль на стоянці
біля будинку АДРЕСА_3, де 10.09.2012 р.
вказаний автомобіль був виявлений
працівниками міліції.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у
вчинені при обставинах зазначених у
вироку злочинів передбачених ч.4 ст.187,
п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289 КК України визнав
повністю.

ОСОБА_3 пояснив суду, що він вирішив
убити ОСОБА_4 та заволодіти його майном.
Коли 09.09.12 р. ОСОБА_4 привіз до нього
додому картоплю, він допомагав
загиблому розвантажувати картоплю, яку
замовила для придбання його дружина. В
будинку він побачив мотузок, схопив
його і накинув на шию загиблого ззаду в
той момент, коли останній пересипав
картоплю. Він з ним разом впав, ззаду
здавлював мотузком шию потерпілого до
тих пір поки він не посинів. Після цього
він виніс тіло потерпілого з будинку,
поклав в автомобіль, доїхав до якогось
села, де в полі йшли жнива зерна,
викинув труп біля лісосмуги недалеко
від дороги, зверху чимось прикрив.
Потім повернувся в машину, приїхав в
місто Бердянськ, де залишив машину
недалеко від кафе «Артем». Після цього
подзвонив дружині, щоб вона з дітьми
приїхала в місто, де зустрів їх і вони
пішли в кафе відпочивати. Увечері
повернулися додому. Він забрав у
загиблого гроші в сумі 300 грн. і
мобільний телефон. Події, що відбулися,
він погано пам'ятає, у момент
здійснення злочинів знаходився в
туманному стані. Що стосується
автомобіля, то в нього не було корисної
мети на заволодіння транспортним
засобом, тому він автомобіль залишив в
місті Бердянську

У скоєному він розкаюється, просить суд
суворо його не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю
підтверджується поясненнями
потерпілого та свідків.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду,
що загиблий ОСОБА_4 його батько. Йому
відомо, що його батько комусь повіз
картоплю і додому не повернувся.

Автомобіль батька йому повернули в
пошкодженому стані. Він стверджує, що у
його батька були з собою завжди гроші,
не менш як 300 грн. і мобільний телефон
він ніколи в машині не залишав і завжди
він був при ньому. Пояснення свідка
ОСОБА_5 про те, що його батько ліз до неї
цілуватися, він вважає дурницею,
оскільки його батьку було 70 років і він
такими дурницями не займався. Такі
пояснення свідка він вважає наклепом
на його вбитого батька.

Цивільний позов він не заявляв, не
виключає можливості заяви цивільного
позову в порядку цивільного
судочинства.

Просить суд призначити
найсуворіше покарання обвинуваченому.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що з
обвинуваченим вона проживала в
цивільному шлюбі, від якого має
неповнолітню дитину. Вона загиблому
замовляла картоплю, на купівлю якої
обвинувачений їй залишив 500 грн.
Загиблий привіз їй 5 мішків картоплі,
один заніс в будинок, після чого поліз
до неї цілуватися, вона вирвалася і
пішла до дітей, а потім на город. В цей
час ОСОБА_3 удома не було, він виїхав в
місто і вона не знає повертався він
додому чи ні. Коли вона знаходилася на
городі, чула, як від'їхала від будинку
машина, після чого повернулася в
будинок. Через деякий час подзвонив
ОСОБА_3, запропонував їй приїхати з
дітьми в місто. Приїхавши в місто вони
всі разом пішли відпочивати в кафе.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що
він працює водієм і у вересні 2012 року
возив зерно, коли побачив, що
автомобіль ВАЗ, що рухався попереду,
зупинився біля соняшників.
Повертаючись назад, хтось сказав з
працівників, що біля лісосмуги лежить
людина, можливо п'яний. Він повідомив
бригадира, вони під'їхали до цього
місця, де перед цим зупинявся
автомобіль, вишли з машини, і бригадир
сказав, що необхідно викликати міліцію,
оскільки лежачий чоловік мертвий.
Близько вони не підходили, але по
положенню лежачого було видно, що
лежача людина мертва.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3
повністю підтверджена письмовими
доказами, дослідженими в судовому
засіданні: - протоколом відтворення
обстановки і обставин події за участю
ОСОБА_3 від 10.09.2012 року зі схемою до
протоколу та диском відео запису до
протоколу ( а.с.79- 99 т.1) під час якого
обвинувачений поясняв обставини
скоєння злочину; - протоколом огляду
місця події від 09.09.2012 року зі схемою,
фототаблицею до протоколу ( а.с.100-120 т.1),
в ході котрого було вилучено
мікрооб'єкти, змиви, сорочка з трупа,
вміст кишень, зразок ґрунту, - протокол
демонстрації відеозапису від 10.09.2012
року з диском відеозапису до протоколу
огляду місця події (а.с.121-122 т.1), -
протоколом огляду місця події
домоволодіння АДРЕСА_1 від 10.09.2012 року
(а.с.123-137 т.1), - протоколом огляду місця
події від 11.09.2012 року автомобіля ВАЗ-21070
державний номер НОМЕР_2 ( а.с.138-146 т.1), -
протоколом додаткового огляду
автомобіля ВАЗ-21070 державний номер
НОМЕР_2 від 25.09.2012 року ( а.с.147 т.1), -
протоколом огляду місця події, а саме :
трупа ОСОБА_4 від 10.09.2012 року з
фототаблицею ( а.с.148-152 т.1), - протоколом
пред'явлення трупа для впізнання
потерпілому ОСОБА_2 від 10.09.2012 року ( а.с.
153-154 т.1), згідно якого потерпілий ОСОБА_2
впізнав свого батька ОСОБА_4, -
протоколом огляду речей від 18.09.2012 року
( а.с.163 т.1), - протоколом виїмки від 10.09.2012
року ( а.с. 164-165 т.1), - протоколами огляду
вилученого від 04.11.2012 року, від 07.11.2012
року ( а.с. 167-187 т.1), - висновком судово -
медичної експертизи № 354 від 04.11.2012 року
відносно трупа ОСОБА_4 ( а.с. 205 -208 т.1), -
висновком судово - медичної експертизи
№ 753 від 05.11.2012 року ( а.с. 209 -210 т.1), згідно
висновків котрого тілесні пошкодження,
знайдені на трупі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6,
могли утворитися при обставинах,
вказаних підозрюваним ОСОБА_3, при
проведенні відтворення обстановки і
обставин події від 10.09.2012 року з його
участю і допиту ОСОБА_3 в якості
підозрюваного від 10.09.2012 року, -
висновком судово - медичної експертизи
№ 646 від 15.09.2012 року ( а.с. 211 т.1), згідно
висновків котрого у ОСОБА_3 тілесні
ушкодження відсутні,

- висновком судово - медичної
експертизи № 539 від 14.09.2012 року ( а.с. 212
т.1), згі- дно висновків котрого у ОСОБА_5
тілесні ушкодження відсутні, -
висновком судової експертизи волокон і
волоконних матеріалів № 239 від 29.10.2012
року ( а.с. 213 -222 т.1), згідно висновків
котрого на представленій на
дослідження сорочці, вилученій з трупа
ОСОБА_4 виявлено чотири волокна виляску
чорного кольору, які складають
загальну родову приналежність з
відповідними волокнами, що входять до
складу тканини спортивної чоловічої
кофти чорного кольору, вилученої в ході
відтворення обстановки і обставин
події за участю підозрюваного ОСОБА_3
На представленому на дослідження
чохлі, вилученому з сидіння водія
автомобіля ВАЗ- 21070, темно-зеленого
кольору державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, виявлене одне волокно виляску
чорного кольору, які складають
загальну родову приналежність з
відповідними волокнами, що входять до
складу тканини спортивної чоловічої
кофти чорного кольору, вилученої в ході
відтворення обстановки і обставин
події за участю підозрюваного ОСОБА_3, -
висновком судово - медичної
імунологічної експертизи № 1035 від
31.10.2012 року ( а.с. 230 -232 т.1), згідно
висновків котрого у змиві з керма і в
змиві з важеля перемикача коробки
передач знайдений піт, що не виключає
походження виділень ( поту) від
потерпілого ОСОБА_4 і ( або) ОСОБА_3, -
висновком судово - дактилоскопічної
експертизи № 98-Д від 24.09.2012 року ( а.с. 233
-240 т.1), згідно висновків котрого слід
пальця руки розміром 12х21 мм, вилучений
11.09.2012 роки в ході огляду автомобіля
ВАЗ-21070, темно-зеленого кольору, з
державним реєстраційним номером
НОМЕР_2, залишений безіменним пальцем
правої руки ОСОБА_3, слід пальця
розміром 11х13 мм залишений пальцем
мізинця лівої руки ОСОБА_3, - висновком
судово - автотоварознавчої експертизи
№ 142/12 від 30.10.2012 року з фототаблицею (
а.с. 1 -18 т.2), згідно висновків котрої
ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107
держаний номер НОМЕР_2, 2001 року випуску
на 09.09.2012 року складає 21586 грн.37 коп.,
вартість матеріальної шкоди у зв'язку з
пошкодження автомобілю складає 1200
грн.10 коп., - висновком судово -
трасологічної експертизи № 386/ЗТ від
06.11.2012 року ( а.с. 23 -25 т.2), згідно
висновків котрої ключем, вилученим
10.09.2012 року в ході відтворення
обстановки і обставин події за участю
підозрюваного ОСОБА_3, можливо вільно
відмикати і замикати представлений
механізм запалення з автомобіля ВАЗ-21070
державний реєстраційний номер НОМЕР_2, -
протоколом пред'явлення ОСОБА_7 особи
для впізнання від 11.09.2012 року ( а.с.26-28
т.2), згідно якого вона під № 2 впізнала
ОСОБА_3, - актом стаціонарної судово-
психіатричної експертизи відносно
ОСОБА_3 № 268 від 19.12.2013 року ( а.с. 83-87 т.2),
згідно якої ОСОБА_3 хронічним
психічним захворюванням в період
часу, що відноситься до інкримінованих
йому діянь не страждав і в даний час не
страждає. Знаходився раніше і
знаходиться в даний час в емоційно
нестійкому розладі особи. В період
часу, що відноситься до інкримінованих
йому діянь, випробовуваний не знаходив
ознак тимчасового хворобливого
розладу душевної діяльності, коли він
міг віддавати собі звіт в своїх діях і
керувати ними, також може віддавати
собі звіт в своїх діях і керувати ними.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить висновку, що твердження
обвинуваченого ОСОБА_3, що під час
скоєння злочинів він знаходився в
туманному стані і не повністю
усвідомлював свої дії, є
безпідставними, оскільки після
вбивства ОСОБА_4 його дії були
послідовними, а саме: ОСОБА_3 поклав
труп ОСОБА_4 в автомобіль останнього,
вивіз його до лісосмуги за селом,
витягнув труп з автомобіля, відніс його
до лісосмуги, машину відігнав до міста
Бердянська, де її залишив, забрав у
ОСОБА_4 гроші в сумі 300 грн. і мобільний
телефон «Нокиа» і після того, що
трапилося, разом зі своєю цивільною
дружиною і дітьми пішли в кафе, де
викрадені гроші витратив на свої
особисті цілі.

З представлених суду прокурором
письмових доказів, у тому числі і даних,
які характеризують його особу витікає,
що обвинувачений ОСОБА_3 ніколи не
знаходився на обліку і на лікуванні у
лікаря психіатра, з 19.03.2012 року по 09.04.2012
роки знаходився на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
Бердянської міськлікарні, 27.03.2012 року
був оглянутий лікарем-психіатром і
свідчень для направлення в
психіатричний стаціонар на момент
огляду не мав.

Згідно висновку стаціонарної судово-
психіатричної експертизи відносно
ОСОБА_3 № 268 від 19.12.2013 року ( а.с. 83-87 т.2),
згідно з яким ОСОБА_3 хронічним
психічним захворюванням в період часу,
що відноситься до інкримінованих йому
діянь не страждав і в даний час не
страждає, не мав ознак тимчасового
хворобливого розладу душевної
діяльності, не перебував в стані
фізіологічного афекту та він міг
віддавати собі звіт в своїх діях і
керувати ними.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
у вчиненні злочину, що інкримінується
ОСОБА_3, доведена повністю, його дії
вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2
ст. 115 КК України, як напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із
насильством, небезпечним для життя чи
здоров'я особи, яка зазнала нападу
(розбою), поєднаний із заподіянням
тяжких тілесних ушкоджень, в процесі
якого він скоїв вбивство, тобто умисне
протиправне заподіяння смерті іншій
людині з корисливих мотивів.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003
року - в разі вчинення умисного
вбивства під час розбійного нападу,
вимагання, незаконного заволодіння
транспортним засобом дії винного
кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК України
і статтею, якою передбачена
відповідальність за злочинне
заволодіння майном.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3, що в
нього не було корисної мети на
заволодіння транспортним засобом, тому
він автомобіль залишив в місті
Бердянську, не виключає його
засудження за ч.3 ст.289 КК України,
оскільки відповідальність за цим
законом настає за незаконне
заволодіння транспортним засобом із
будь - якою метою.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.289 КК України
доведена і його дії правильно
кваліфіковані як незаконне
заволодіння транспортним засобом,
поєднане з насильством, небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого.

Призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_3, керуючись ст. 65
КК України, суд враховує обставини
скоєння злочину, особливу тяжкість
злочину, поєднаного з умисним
позбавленням життя потерпілого ОСОБА_4,
особу винного та приходить до висновку
про необхідність призначення
покарання у виді позбавлення волі.

Суд також враховує, що обвинувачений
повністю визнав себе винним, сприяв
органам досудового слідства і суду у
встановленні обставин справи, раніше
не судимий, має одну неповнолітню
дитину, стан його здоров'я, що судом
розцінюється, як обставини, що пом'
якшують його провину.

Вирішуючи питання про
призначення обвинуваченому ОСОБА_3,
міри покарання, суд приймає до уваги, що
відповідно до ст. 65 КК України особі,
яка вчинила злочин, має бути призначено
покарання необхідне й достатнє для її
виправлення і попередження нових
злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на
підставі вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають
віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373, 374 КПК
України, суд -

З а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.4 ст.187, п.6 ч.2
ст.115, ч.3 ст.289 КК України і призначити
йому покарання:

за ч. 4 ст.187 КК України у вигляді
позбавлення волі на строк 13
(тринадцять) років з конфіскацією
майна,

за п. 6 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 15 (
п'ятнадцять) років позбавлення волі с
конфіскацією майна,

за ч. 3 ст.289 КК України у вигляді 10 (
десять) років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України
призначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити

покарання у вигляді 15 ( п'ятнадцять)
років позбавлення волі з конфіскацією
майна, з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3
до набрання вироком законної сили
залишити без змін - утримання під
вартою в СІЗО № 11 Запорізької області.

Строк покарання обчислювати з
моменту його затримання - з 10 вересня
2012 року.

Речові докази, які зберігаються у
камері схову речових доказів за
квитанцією № 018176 від 12.11.2012 року за
постановами слідчого СУ ГУМВС України
в Запорізької області від 08.11.2012 року:
ключ, від 05.11.2012 року: сорочку ОСОБА_4,
чотири волокна виляску чорного
кольору, сліди пальців рук ОСОБА_3,
чоловічу кофту чорного кольору ОСОБА_3,
чотири волокна виляску чорного
кольору, від 08.11.2012 року: марлевий
тампон - знищити.

Речові докази, які зберігаються
у камері схову речових доказів за
квитанцією № 018176 від 12.11.2012 року за
постановами слідчого СУ ГУМВС України
в Запорізької

області від 05.11.2012 року: мобільний
телефон марки «Нокіа 1112» з номером
НОМЕР_4, який належить ОСОБА_5 -
повернути ОСОБА_5

Речові докази, які зберігаються у
камері схову речових доказів за
квитанцією № 018176 від 12.11.2012 року за
постановами слідчого СУ ГУМВС України
в Запорізької області від 05.11.2012 року:
чохли з передніх сидінь, від 08.11.2012 року:
важіль перемикача коробки передач
автомобіля, за квитанцією № 019448 від
09.11.2012 року, гроші в сумі 32 ( тридцять
дві) гривні - повернути ОСОБА_2.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення, а засудженим, який
утримується під вартою, в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.

Колегія суддів Бердянського
міськрайсуду С.М.
Морока.

Л.В. Богомолова.

О.Г. Пахоменко.