Код суду 233 Справа № 233/3529/15-к
Вирок
Іменем України
02 липня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі Вел* ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, який має професійно технічну освіту, розлученого, має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_6 , 2006 року народження, сержант, водій ЗІЛ 131, мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21 липня 2014 року № 607/2014, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 23 серпня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 23 серпня 2014 року № 113 сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду водія- електрика мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 лютого 2015 року №2 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду водія ЗІЛ 131 мінометної батареї зазначеного військового формування.
Згідно з Указом Президента України № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 на території України оголошено проведення протягом 2015 року часткової мобілізації у три черги протягом 210 діб з дня набрання чинності цим Указом.
Являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, сержант ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Разом з тим, сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення місця служби, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, знаходячись на території тимчасового перебування військової частини ПП НОМЕР_1 ум. Костянтинівка, Донецької області, - 20 лютого 2015 року вирішив самовільно залишити місце служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, сержант ОСОБА_5 20 лютого 2015 року самовільно залишив територію військової частини ПП НОМЕР_1 та вирушив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де ухилявся від служби без поважних причин до 06 травня 2015 року, проводячи час на власний розсуд.
Протягом зазначеного періоду сержант ОСОБА_5 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Близько 10 години 06 травня 2015 року сержант ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , де повідомив командування про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин.
Таким чином, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_5 20 лютого 2015 року самовільно залишив місце служби - територію військової частини ПП НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду та ухилявся від проходження служби до 06 травня 2015 року, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою провину визнав у повному обсязі та пояснив, що він 20 лютого 2015 року самовільно залишив територію військової частини ПП НОМЕР_1 та вирушив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де до 06 травня 2015 року проводив час на власний розсуд. До війської частини він повернувся сам 06.05.2015 року. В теперішній час дуже шкодує про свій вчинок, розкаюється у вчиненому, він зрозумів яку вчинив помилку і в даний час підписав контракт згідно якого бажає продовжувати військову службу в зоні АТО.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його вина у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується іншими доказами по справі.
Згідно з ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого ОСОБА_5 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мала місце 20 лютого 2015 року, в умовах особливого періоду, самовільно залишив територію військової частини ПП НОМЕР_1 та вирушив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де ухилявся від служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, проводячи час на свій розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.407 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби тривалістю понад один місяць.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень не притягувався, за місцем проходження служби в останній час характеризується позитивно, представлений командуванням військової частини до державної нагороди, враховує його стан здоров*я, згідно наданих довідок, крім того підписав контракт на термін до закінчення особливого періоду.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд враховує його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не виявлено.
Суд приймає до уваги, клопотання загальних зборів військової частини польова пошта НОМЕР_1 військовий колектив частини просить застосувати при призначенні обвинуваченому покарання ст. 75 КК України
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
По вказаному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: