Справа № 695/1421/13-к

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 , підсудного - ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який обвинувачується в тому, що в кінці листопада 2011 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 умисно, після сумісного розпиття спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті останньому, утримуючи в руках сокиру, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому два удари обухом сокири по голові, в результаті чого настала смерть потерпілого. Після чого, вважаючи, що ОСОБА_6 помер, з метою укриття вчиненого ним злочину, знищення його слідів та ухилення від кримінальної відповідальності за допомогою сокири відрубав ОСОБА_6 праву та ліву нижні кінцівки і праву та ліву верхні кінцівки, потім за допомогою возика відвіз тіло потерпілого до р.Супій, що в с.Гельмязів, де викинув його у воду та з місця вчинення злочину зник.

Кримінальна справа порушена 07.05.2012 року в зв"язку з тим, що цього дня в р.Супій виявлено фрагмент людського тіла - праву нижню кінцівку. 07.05.2012 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу - тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_4 та підсудний ОСОБА_5 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечує.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне клопотання підсудного та його захисника задоволити, виходячи з наступного.

Підсудний ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину не визнає.

Справу розглядали Золотоніський та Драбівський районні суди Черкаської області, які винесли постанови про направлення справи на додаткове розслідування. Основним недоліком слідства зазначено відсутність тіла та голови особи, фрагмент тіла якої виявлено, що унеможливлює встановлення причин її смерті. Крім того, пред"явлене обвинувачення грунтується на показах ОСОБА_5 , які він давав під час проведення досудового слідства.

Ухвалами апеляційного суду Черкаської області обидві постанови скасовані, справу направлено до Чорнобаївського районного суду на новий розгляд для більш ретельного допиту підсудного, свідків, виклику і допиту нових свідків, проведення відповідних експертиз, дачі судових доручень, в т.ч. і органам досудового слідства в порядку ст.315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій чи шляхом поновлення порушених під час розслідування справи пероцесуальних прав учасників процесу, а також витребування додаткових доказів.

Відповідно до п.11 Перехідних положень КПК України в редакції від 13 квітня 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з ч.7 ст.374 КПК України в редакції 1960 року вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Відповідно до ст.148 КПК України в редакції 1960 року та ст.2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

На даний час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на наступне.

З моменту обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до даного часу пройшло більше 2-х років. Згідно зі ст.253 КПК України 1960 року, прийнявши рішення про призначення справи до судового розгляду, суд вирішує в тому числі питання про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. В даному випадку доведеною по матеріалах справи є обставина необгрунтованого тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Оскільки в даному випадку неможливо говорити про розгляд справи упродовж розумного строку, виникає необхідність у вирішенні питання про вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 згідно з положеннями конвенції та правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до положень ст.8 КПК України в редакції 2012 року принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який констатував порушення п.1 ст.5 Конвенції в низці справ, де йшлося про практику тримання обвинувачених під вартою виключно на основі того, що обвинувальний висновок було направлено до суду першої інстанції.

Суд неодноразово встановлював, що практика тримання обвинувачених під вартою без конкретних правових підстав або чітких правил, що регулюють їх положення, - призводить до результату, коли вони можуть бути позбавлені волі на невизначений термін без судової санкції, що є несумісним з принципами правової визначеності та захисту від свавілля, які є визначальними для Конвенції в цілому і принципу верховенства права (Справа "Елоев проти України", N 17283/02, п.50 від 6 листопада 2008 р.).

В п.п.73,74 справи «Харченко проти України» № 40107/02 від 10 травня 2011 року суд зазначив, що відповідно до ст.253 КПК України 1960 року національний суд, вирішуючи питання про віддання особи до суду, має вирішити питання по зміну, скасування або обрання запобіжного заходу. З цього припису не випливає, що суд повинен визначити підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою або встановлювати будь-які тимчасові обмеження тримання під вартою. Практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю принципу верховенства права (справи "Барановський проти Польщі", "Кавка проти Польщі", "Фельдман проти України" ).

Тримання підсудного ОСОБА_5 під вартою без визначення певного строку призводить до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після закінчення строків, передбачених ст.156 КПК України 1960 року, у зв`язку з чим тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п.1 ст.5 Конвенції (справа "Соловей і Зозуля проти України"), а як наслідок подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 буде порушенням і не відповідатиме положенням п.1 ст.5 Конвенції.

У п.п.79,80 справи «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (справа "Лабіта проти Італії"), попереднє тримання під вартою заявника по цій справі тривало два роки і чотири місяці. Серйозність звинувачень, пред`явлених заявнику, і ризик його втечі були висунуті як аргументи на етапі вирішення питання взяття заявника під варту. Після цього, прокурори і суди не наводили взагалі ніяких підстав для продовження тримання заявника під вартою та зазначали, що раніше обраний запобіжний захід був правильним. Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і суд має навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (справа "Елоєв проти України", п.60). Зазначені висновки узгоджуються і з рішенням Європейського суду з прав людини з цього приводу у справах "Невмержицький проти України" та "Шалімов проти України". У випадку не зміни обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на іншу, більш м`яку, викладені міркування є достатніми для того, щоб у випадку звернення ОСОБА_5 до Європейського суду з прав людини суд дійшов висновку, що відносно нього мало місце порушення статті 5 § 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року в зв`язку з порушенням розумних строків тримання під вартою та п.1 ст.6 Конвенції у зв`язку з тривалістю провадження, за що відповідальність нестиме держава Україна з присудженням на користь обвинуваченого справедливої сатисфакції, яка підлягатиме стягненню з держави Україна.

Керуючись ст.ст. 48,129,148-150,151,155,165,253 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання підсудного та його захисника задоволити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід із взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши з-під варти з зали суду.

На постанову суду може бути подана апеляція на протязі трьох діб до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Чорнобаївського районного суду ОСОБА_1