Номер провадження 11-кп/788/248/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006100, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК україни, призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки та з посиланням на ст. 75 КК України ухвалено звільнити його від покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, і з посиланням на вимоги ст. 76 КК України на нього покладено на період іспитового строку обов"язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально- виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, а також ухвалено:

- - на задоволення позову прокурора ОСОБА_9 стягнути з ОСОБА_8 на користь Управління фінансів, економіки і бюджету Сумської міської ради 1327грн. 23 коп. на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 у Сумській міській клінічній лікарні №1;

- на часткове задоволення позову потерпілої ОСОБА_6 стягнути на її користь з ПРАТСК «Уніка» 6743грн. 86 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з похованням потерпілого, та 14616 грн. на відшкодування моральної шкоди і стягнути на її користь з ОСОБА_8 35384 грн. на відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на суму 1722 грн.,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме - в тому, що він близько 10 год. 30 хв. 02 листопада 2014 року керуючи автомобілем ВАЗ- 211440 р.н. НОМЕР_1 і рухаючись в м. Суми по проїжджій частині площі ім. М.Горького з боку вул. Н. Холодногірська в напрямку вул. М.Горького зі швидкістю 74,5 км/год., на заокругленні проїжджої частини в районі буд. № 23/1 по пл. М.Горького перевищив дозволену у населених пунктах швидкість руху, при виникненні небезпеки не вжив своєчасних заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, виїхав за межі проїзної частини і допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які у порушення вимог п.п. 4.7, 4.14-а Правил дорожнього руху України перетинали вулицю поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавленні волі.

За змістом доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 вважає, що судом при постановленні вироку допущено порушення загальних засад кримінального процесуального закону та норм закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, суд безпідставно зробив висновок про те, що у діях потерпілого ОСОБА_10 мається порушення п.п.4.7, 4.14 Правил дорожнього руху і що це є груба необережність та що з технічної точки зору ці порушення знаходяться у причинному зв`язку з ДТП; що суд першої інстанції вийшов за межі обвинувачення, даючи оцінку обставинам кримінального правопорушення, а також що не була врахована думка потерпілої при вирішенні питання щодо застосування ОСОБА_8 ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю доповідача про обставини провадження та суть поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_6 і думку її представника адвоката ОСОБА_7 , які подану апеляційну скаргу підтримують, потерпіла ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції необ"єктивно провів судовий розгляд кримінального провадження, заперечує факт роз"яснення їй судом вимог ч.3 ст. 349 КПК України, а також заслухавши думку прокурора ОСОБА_11 , яка частково підтримує апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, виклавши мотивувальну частину вироку з посиланням на обставини, які по суті суперечать між собою, та допустив неповноту з"ясування обставин справи, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 і думку захисника ОСОБА_13 , які проти доводів потерпілої і представника потерпілої заперечують, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження зазначені вимоги кримінального процесуального закону виконані не в повній мірі.

Так, згідно ч.3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та в ній поряд з іншими даними мають бути наведені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Як передбачено вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як убачається зі змісту журналу судового засідання і з даних технічного носія інформації, на якому зафіксовано провадження в суді першої інстанції, розгляд даного кримінального провадження проводився судом в скороченому порядку з посиланням на ч.3 ст. 349 КПК України шляхом лише допиту обвинуваченого, потерпілої та дослідження матеріалів щодо даних про особу обвинуваченого і позовних вимог потерпілої.

Разом з тим, згідно змісту матеріалів фіксації судового розгляду кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_8 і потерпілою ОСОБА_6 під час їх допиту в судовому засіданні оспорювалися обставини пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, відповідно щодо безпосереднього місця дорожньо- транспортної пригоди і щодо причинно наслідкового зв`язку дій потерпілих з дорожньо- транспортною пригодою.

Тому суд, відповідно до вимог ст. 349 КПК України , мав дослідити та оцінити у судовому засіданні надані сторонами суду докази у повному обсязі, але не зробив цього і ухвалив вирок, виклавши обвинувачення відповідно до змісту обвинувального акта, визнавши його доведеним.

За таких обставин колегія суддів не убачає можливим висновок про законність проведення у даному кримінальному провадженні скороченого судового розгляду.

Вищезазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним та перешкодило суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити у ньому законний і обгрунтований вирок.

Тому, на підставі ст.307, ч.1 ст. 412 КПК України вирок суду першої інстанції у даному провадженні має бути скасованим з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у тому ж суді, у зв"язку з чим апеляційна скарга представника потерпілої частково підлягає задоволенню.

В той же час, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 404 КПК України, не убачає передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для ухвалення апеляційним судом свого вироку, оскільки в ході апеляційного перегляду докази у кримінальному провадженні не досліджувались.

Що стосується решти доводів поданої апеляційної скарги, то з огляду на підстави скасування вироку суду першої інстанції та вимоги ч.2 ст.415 КПК України, апеляційний суд не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, призначення судом першої інстанції покарання, оскільки ці питання підлягають дослідженню і оцінці під час нового судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, ч.1 ст. 412, ст. 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 березня 2015 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв"язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд даного кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції.

Ця ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4