Справа № 646/2622/15-к
Пр.№ 1-кп/646/295/2015
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.15 року м.Харків

Червонозаводский районний суд м.Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000736 від 25.03.2014р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, єврея, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, який без місця реєстрації фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)24.12.2012 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуваннямст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 2)13.02.1013р.Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 3)21.11.2014р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2

ст. 289 КК України до 5 років 1місяцю позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим 13.02.1013р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 21.11.2014р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289 КК України, 23 березня 2014 року, приблизно о 23.00 годині, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення, діючи повторно, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, прибув до багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та поряд з вказаним будинком підійшов до сараю, який належить раніше незнайомому йому ОСОБА_5 , де за допомогою заздалегідь заготовленого металевого предмету шляхом віджимання навісного металевого замку відчинив вхідні двері сараю. В продовження свого злочинного наміру ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно проник в приміщення сараю, в якому ОСОБА_5 зберігав належний йому транспортний засіб, а саме мопед ТМ «Vaiper Sabur», об`ємом двигуна 49, 8 кубічних сантиметрів, що є двоколісним транспортним засобом, та банку антикорозійної речовини ТМ «Мовіль», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, без дозволу власника виштовхав вказаний мопед з приміщення сараю, таким чином незаконно заволодів мопедом ТМ «Vaiper Sabur». Після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_5 матеріальну шкоду відповідно до висновку експерта №18 від 05.02.2015 на суму 4044 гривні.

Крім того, ОСОБА_4 , 31 грудня 2015 року, знаходячись в торговому залі магазину «Фокстрот» ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, 2, діючи з корисливим мотивом, з метою незаконного самостійного збагачення, повторно, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв в одному з відділів магазину «Фокстрот» ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» мобільний телефон ТМ «Lenovо А-319 » з зарядним пристроєм та вакуумними навушниками, загальною вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 45 від 11.02.2015 - 1499 гривень 90 копійок, який сховав собі в кишеню свого одягу. Після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» матеріальний збиток на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, підтвердив факти та обставини його вчинення так, як вони викладені судом вище.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення; ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу підсудного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин та середньої тяжкості; повністю визнав себе винним та розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він неодноразово судимий, характеризується формально задовільно по місцю проживання, не працює, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів можливе при обранні йому міри покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна, з приєднанням невідбутого покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 21.11.2014р. на підставі ст..71 КК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 обрано у вигляді тримання під вартою з 03.02.2015р.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України -2 роки позбавлення волі, ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1ст..70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого призначити покарання 5 років позбавлення волі. За сукупністю вироків на підставі ст..71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 21.11.2014р. до призначеного покарання, остаточно призначити ОСОБА_4 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 03.02.2015р., зарахувавши в строк відбуття покарання термін тримання під вартою під час досудового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1