Дата документу Справа № 227/300/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №227/300/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/897/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 297 ч. 3 КК України

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференц зв`язку)

розглянула в м. Запоріжжі 27 квітня 2015 року відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою в.о. прокурора Донецької області ОСОБА_9 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білицьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.11.2014 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 297 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;

Застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем мешкання останнього.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2014 року за ч.3 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України виконується самостійно.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду, 22 березня 2014 року приблизно о 14-00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на кладовищі по вул. Польовій в м. Білецьке Добропільського району Донецької області, за допомогою деревяної палиці, таємно, з корисливих спонукань, виражаючи зневагу до моральних засад суспільства в частині поваги до померлих та місць їхнього поховання, демонструючи своє негативне ставлення до суспільних принципів поведінки, навмисне поглумувався над могилами ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , викравши з-під надгробних плит зазначених могил фрагменти рейки залізничної Р 24, довжиною 1,5 м., у кількості двої одиниць, чим заподіяв синові померлих ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 171,81 грн.

В апеляційній скарзі в.о. прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_13 не оспорюючи обставин справи, доведеності вини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2015 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити новий вирок, яким визнати винним та призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 297 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Добропілльського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2014 р. у виді 1 року позбавлення волі, та визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, просив вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок,обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважали вирок суду законним та обґрунтованим та просили його залишити без змін, розглянувши матеріали справи та дослідивши посилання, що наведені в апеляції, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію задовольнити.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст. 297 КК України, як надруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходилися в могилі, з корисливих мотивів.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання суд першої інстанції в порушення вимог діючого законодавства неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не призначив покарання за ч.4 ст. 70 КК України.

З вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2015 р. вбачається, що ОСОБА_7 , засуджений за надругу над могилою, а також незаконне заволодіння предметами, що знаходилися в могилі, з корисливих мотивів, вчиненому 22.03.2014, тобто до ухвалення попереднього вироку Добропільським міськрайонним судом Донецької області від 28.11.2014, тобто у даному випадку ОСОБА_7 повинно бути призначено покарання за сукупністю вироків, керуючись положеннями ст. 70 ч.4 КК України.

Таким чином оскаржуваний вирок суду від 19.02.2015 відносно ОСОБА_7 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

Ухвалив:
Апеляцію в.о. прокурора Донецької області ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.11.2014 року, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4