718/320/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2015 року м. Кіцмань
Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_4

представника служби у справах дітей - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000513 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 наприкінці вересня 2014 року в с. П`ядиківці Кіцманського району Чернівецької області біля річки Прут знайшла та зірвала кущ жовто-зеленого кольору, впізнавши що це конопля, принесла її до будинку тимчасового свого помешкання по АДРЕСА_2 , де подрібнила та склала у літрову скляну банку, зберігаючи з метою подальшого збуту.

30 вересня 2014 року біля 12 години ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , незаконно збула ОСОБА_8 два сірникових коробка зі вмістом у кожному з них подрібненої речовини рослинного походження, яка, згідно висновку експерта № 537-Х від 02.10.2014 року є особливо небезпечних наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною вагою (у перерахунку на висушену речовину) 6,275 грама.

30 вересня 2014 року в період часу з 14:25год. По 16:00год. при проведенні з письмового дозволу ОСОБА_7 огляду житлового будинку АДРЕСА_2 працівниками міліції було виявлено та вилучено паперовий згорток та літрову скляну банку із вмістом речовини рослинного походження зеленого кольору, яка, згідно висновку експерта № 538-Х від 02.10.2014 року є особливо небезпечних наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною вагою (у перерахунку на висушену речовину) 129,998 грама.

Під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченою досягнуто та підписано угоду від 13 лютого 2015 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України понесе покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації майна та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України буде звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на два роки з виконанням обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Угоду про визнання винуватості підписано також законним представником та захисником обвинуваченої.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснила суду, що угоду укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди є зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє визначені ч. 4 ст. 474 КПК України права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.307 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті, та із застосуванням ст. 69 КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці та у стані вагітності,

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, призначення узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, та ухвалення обвинувального вироку.

Також, з обвинуваченої підлягають стягненню понесені по справі витрати у розмірі 307,45 гривень (а.с.46).

Речові докази: пакет із канабісом та гілками рослин коноплі, що зберігається на складі ВРЗ УМВС України в Чернівецькій області (квитанція № 517, а.с.65-66) - підлягає знищенню.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду від 13 лютого 2015 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити узгоджену міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки без конфіскації мана.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом двохрічного строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 307,45 гривень у відшкодування понесених по справі витрат по проведенню експертиз.

Речові докази по справі: пакет із канабісом та гілками рослин коноплі, що зберігається на складі ВРЗ УМВС України в Чернівецькій області (квитанція № 517) - знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіцманський районний суд Чернівецької області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: