Справа №11-274/11 26.05.2011 04.08.2015 04.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 11 - 274/2011 року Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
горія: ч. 1 ст. 121, ч.І сг. 263 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5 засудженого - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2011 ,яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня технічна, не одружений, не працюючий, раніше судимий:

-вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 жовтня 1983 року за ч.2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 1992 року за ч.2 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

-вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 березня 1998 року за ч.2 ст. 206, ч. З ст.222 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,

- вироком Великоолександрівського районного с Херсонської області від 25 червня 2001 року за ч. З ст. 81 України (в редакції 1960 року) до покарання у позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією маг звільнився 26 02. 2005 року за закінченням строку відбуття покарання.

Засуджений:

-за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області судові витрати в сумі 735 грн 24 коп. за проведення судово- хімічної та судово-балістичної експертиз.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 30 листопада 2007 року о 18.30 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння у магазині-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області в ході бійки, яка відбулася між ним, його невісткою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , схопив останнього за комір куртки і кинув на колону, яка знаходилися в барі. Від удару обличчям, ОСОБА_7 впав на підлогу. Потім ОСОБА_6 підійшовши до потерпілого і умисно завдав йому удар кулаком по тулубу спереду, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом от кишечника, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Восени 2009 року, ОСОБА_6 на своїй земельній ділянці зірвав два кущі коноплі, висушив їх і зберігав під дахом гаражу на території с домоволодіння у с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області для особистих потреб без мети збуту.

Крім того, 24 лютого 2010 року о 15.00 годині ОСОБА_6 , неподалік фруктового саду СТОВ «Україна» у с. Мурахівка Березнегуватського району Миколаївської області, знайшов спортивно-мисливську гвинтівку моделі ТОЗ-8 калібру 5,6 міліметри і, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання і зберігання вогнепальної зброї, підібрав її, переніс до місця свого проживання та зберігав в гаражі.

25 лютого 2010 року в період з 15.00 години до 16.45 годині під проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у с Мурахівка, Березнегуватського району Миколаївської області було виявлено та вилучено засіб канабіс, масою 112,86грам та спортивну мисливську гвинтівку моделі ТОЗ-8, калібру 5,6 міліметри.

В апеляції ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції і направити справу на новий судовий розгляд, оскільки у суді першої інстанції він визнавав, що приймав участь у бійці, але не завдавав ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Вважає, що судом необґрунтовано не взято до уваги висновок судово- медичного експерта Снігурівської МРВ СМЕ № 296 від 27.01.2008 року, згідно якого тупа травма живота потерпілого могла утворитися від падіння животом об коліно лежачої перед потерпілим людини.

Безпосередні учасники бійки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не були допитані у суді першої інстанції, тому не могли підтвердити або спростувати факт завдання тілесних ушкоджень потерпілому саме ним.

Апелянт також вказує, що щиро кається в тому, що приймав участь у бійці, щиро вибачився перед потерпілим ОСОБА_7 і допоміг йому у лікуванні.

Крім цього, йому невідомо як в його гаражі та сараї опинилися гвинтівка і кущі коноплі. Визнавав себе винним в скоєних злочинах під час судового слідства, оскільки вважав, що вказані речі можуть належати синові.

В апеляції потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції і визнати ОСОБА_6 невинним у спричинені йому тілесних ушкоджень. Зазначив, що про вирок суду дізнався випадково, коли приїхав додому на вихідні з заробітків. Вказує також, що отримав тілесні ушкодження через те, що впав і забився, а ОСОБА_6 просив у нього вибачення за бійку, допомагав йому матеріально під час лікування.

В запереченнях на апеляцію помічник прокурора Березнегуватського району Миколаївської області просить вирок залишити без зміни, а апеляції без задоволення, оскільки, на його думку, доводи засудженого щодо того, що він не має відношення до коноплі і гвинтівки мають хибний характер і направлені на уникнення відповідальності, оскільки у суді першої інстанції його вина є повністю доведеною.

Крім цього, вказує, що вибачення ОСОБА_6 перед ОСОБА_7 та його допомога під час лікування, на які посилається потерпілий у апеляції, не мають документального підтвердження, тому не можуть бути взяті до уваги.

Вважає, що доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 підтверджують його причетність до вчинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки він зазначає, що бійка відбулася виключно під впливом алкоголю. Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_6 вказував, що після того, як його невістка припинила сумісне проживання з його сином, її місце знаходження на той час було невідоме, тому він і не наполягав на її допиті. Крім цього, заявив, що допит потерпілого ОСОБА_7 також не є доцільним, оскільки донька ОСОБА_6 одружилася з рідним братом потерпілого, тому потерпілий по справі давати свідчення проти нього також не буде.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 в підтримку доводів своїх апеляцій, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню: наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчинених злочинах за вказаними у вироці обставинами, підтверджена зібраними у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

Дії засудженого судом вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння; за ч.1ст. 309 КК України, як незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту та за ч.1 ст. 263 КК України, як зберігання і придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнавав свою вину за ч.1 ст. 121 КК України і не визнав вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Однак, доводи апелянта про відсутність вини в його діях за епізодомі спричинення тяжких тілесних ушкоджень спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що 30 листопада 2007 року перед закриттями до бару зайшли ОСОБА_6 з сином і невісткою ОСОБА_10 і просили горілку в борг. Через відмову, ОСОБА_8 почала її ображати, а потім забрала мобільний телефон. В цей час біля стійки бару знаходився ОСОБА_7 , який попросив ОСОБА_8 повернути її телефон, а потім вдарив її по обличчю. До ОСОБА_7 підбігли ОСОБА_6 з сином, і разом з невісткою почали його бити. Злякавшись, вона побігла за допомогою, а коли повернулася то побачила ОСОБА_7 лежачим на підлозі, тримався заживіт та стогнав від болю. До бару викликали швидку допомогу, а згодом вона дізналася, що у ОСОБА_7 було пошкодження внутрішніх органів і його прооперували. Також пояснила, що крім ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в барі більше нікого не було.

Вина засудженого підтверджується також поясненнями потерпілого ОСОБА_7 на досудовому слідстві про те, що 30 листопада 2007 року о 18.00 год. він зайшов до бару «Біла Акація» для вживання спиртних напоїв. Згодом до бару зайшли мешканці с. Мурахівка ОСОБА_12 , його син ОСОБА_13 та невістка ОСОБА_14 , яка просила у бармена ОСОБА_9 горілки в борг. Коли остання відмовила давати в борг алкогольні напої, ОСОБА_8 висмикнула у неї з рук телефон. Він забрав у ОСОБА_15 телефон і повернув бармену, через що вона його образила нецензурними словами. Не втримавшись, він дав їй ляпаса, після чого ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підійшли до нього і почали наносити йому велику кількість ударів по голові та тулубу. Від отриманих удай він втратив свідомість, а коли отямився, то лежав на підлозі бару з сильним болем в животі. Згодом знову втратив свідомість і отямився в лікарні після операції. Вважав, що отримав тілесні ушкодження в результаті бійки в барі «Біла Акація» з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_18 ) Вітою (а.с.55-57 т.1).

Крім цього, з заяви ОСОБА_19 від 30 листопада 2007 року на ім`я начальника Березнегуватського РВ УМВС слідує, що того ж дня в барі «Біла Акація» у с. Мурахівка побили її сина ОСОБА_7 , який з тілесними ушкодженням перебуває в Березнегуватській ЦРЛ і вона просить притягти до відповідальності ОСОБА_6 та його сина ОСОБА_13 (а.с. З т. 1).

Також вина ОСОБА_6 підтверджується висновком судово-медичного експерта Снігурівського МРВ СМЕ № 296 від 11 грудня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота з розривом тонкого кишечнику, які утворилися від дії тупого твердого предмету із обмеженою контактуючою поверхнею і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (а.с.25-26 т. 1).

За епізодами придбання та зберігання вогнепальної зброї та наркотичних засобів вина ОСОБА_6 підтверджується протоколом обшуку від 25 лютого 2010 року з таблицею зображень, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_6 у с. Мурахівка було виявлено та вилучено два кущі конопель та гвинтівку калібру 5,6 міліметри (а.с. 5-7 т. 2); висновком експерта НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області № 293, згідно якого вилучена за місцем проживання ОСОБА_6 у с. Мурахівка рослинна речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вагою 112, 86 грами (а.с. 30-34 т 2) висновком експерта НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області №233 від 02 березня 2010 року, згідно якого вилучений 25 лютого 2010 року за місцем проживання ОСОБА_6 пристрій у вигляді рушниці є вогнепальною зброєю: спортивно-мисливською гвинтівкою моделі ТОЗ-8, виготовленої промисловим способом і придатної до стрільби патронами 5,6 міліметри (а.с. 42-44 т.2) поясненнями ОСОБА_6 в якості обвинуваченого, в яких він вину у вчинені злочинів визнавав повністю і детально пояснював фактичні обставини їх вчинення (а.с. 52, 87 т.2)

При визначенні міри покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, рахував суспільну небезпечність і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжкого та середньої тяжкості злочинів, обставини їх вчинення та дані про особу засудженого, а також врахував обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Зваживши всі вказані обставини, суд першої інстанції вірно застосував норми ст. 70 КК України і призначив засудженому ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_7 , оскільки наведені докази спростовують їх твердження щодо відсутності вини у діях засудженого, а тому підстав для скасування вироку, як в частині кваліфікації дій засудженого, так і стосовно призначення йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2011 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Головуючий: Судді: