Справа № 168/174/15-к
провадж. 1-кп/168/19/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2015року Старовижівський районний суд Волинської області у складі : головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора прокуратури- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Стара Вижівка кримінальне провадження № 1-кп/168/19/15 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01 лютого 2015 року близько 21.00 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір"ї біля магазину "Околиця", що знаходиться по вул.Незалежності,66а в смт.Стара Вижівка Волинської області, під час суперечки на грунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, внаслідок чого потерпілий впав на землю, а після цього умисно наніс йому декілька ударів ногою в область тулуба та голови, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці голови та правої поперекової ділянки.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що він дійсно 01.02.2015 року близько 21.00год. зайшов у магазин "Околиця", щоб купити цигарок. Там же, в магазині, він побачив потерпілого ОСОБА_6 , який на його думку почав йому задавати неадекватні питання. Після виходу з магазину на вулицю, між ним та потерпілим на цьому грунті виникла суперечка, яка переросла в шарпанину, під час якої потерпілий ОСОБА_6 намагався нанести йому удари, а він захищався від цих ударів, блокуючи їх, від чого вони обоє впали на землю. Піднявшись, він пішов з ОСОБА_8 з місця події. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до нього про стягнення майнової і моральної шкоди не визнав повністю.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості не визнав, його винуватість у скоєному підтверджується, показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

Так потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 01.02.2015 року близько 21.00год. він зайшов у магазин "Околиця" за покупками, у якому він зустрів двоє хлопців, серед яких був ОСОБА_4 . Привітавшись із ним, у них відбулась короткочасна розмова, після якої вони вийшли з магазину для її продовження. На подвір"ї ОСОБА_4 наніс йому один удар в ділянку лівого ока, після чого він впав на землю. Потім обвинувачений ОСОБА_4 почав наносити удари ногами в область тулуба та голови. Загалом йому було завдано близько восьми ударів ногами. Після того, як удари припинилися він знову повернувся до приміщенння магазину щоб побачити в дзеркало як виглядає його обличчя. При цьому він повідомив продавцю ОСОБА_10 , що йому спричинив телесні ушкодження ОСОБА_4 , а також показав їй пошкоджену куртку, яка була на ньому. Цивільний позов підтримав повністю і пояснив, що в лікарні він перебував десь 10 днів, і на лікування потратив 820грн. Куртку, яка була на ньому він придбав десь в листопаді 2014 року за 1450грн., але внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 ця куртка втратила свій товарний вигляд і не придатна для повноцінного використання. Від спричинених йому тілесних ушкоджень він втратив можливість працювати за кордоном ( в Росії) в складі бригади, в якій він перебував раніше, оскільки на його місце запрошений інший працівник, переніс фізичний біль і душевні страждання, які він переносить і на даний час.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює продавцем в магазині "Околиця" в смт.Стара Вижівка. Була очевидцем того, як в магазині ввечері 01.02.2015 року були і ОСОБА_4 , і ОСОБА_6 , між якими відбулася неприязна розмова і вони вийшли з магазину. Відразу ж після цього вона почула якийсь шум на вулиці, а коли через деякий час повернувся в магазин ОСОБА_11 , то вона побачила, що у нього одне око було запливше і який їй при цьому повідомив, що тілесні ушкодження та пошкодження куртки йому спричинив ОСОБА_4 . Крім того вона особисто бачила, що куртка на ОСОБА_6 була пошкоджена і, виходячи з всього вищенаведеного, їй стало зрозуміло, що шум на вулиці, тілесні ушкодження та пошкодження куртки ОСОБА_6 стали наслідком інциденту, що мав місце між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 показав, що він являється товаришем ОСОБА_4 , з яким вони разом ввечері 01.02.2015 року прийшли до магазину "Околиця" в смт.Стара Вижівка. В магазин він не заходив, а потім він бачив як з магазину вийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , між якими відбулася шарпанина. При цьому він особисто чув, як ОСОБА_6 сказав, що йому болить око, хоча хто кого при цьому бив чи ні він не бачив.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона являється дружиною потерпілого ОСОБА_6 , який ввечері 01.02.2015 року прийшов додому із тілесними ушкодженнями, а саме: ліве око було запливше і запухше і мало синьо-червоний вигляд, з правої сторони на щелепі та ззаду на голові були якісь царапини, а потім появились синці над ребрами і крім того куртка на ньому була пошкоджена. На її запитання що сталось, чоловік відповів, що біля магазину "Околиця" було двоє хлопців і один з них ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження та пошкодив куртку. На наступний день до них приходив ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_6 розмовляв на дворі біля будинку. А коли повернувся до будинку, то повідомив, що ОСОБА_4 добровільно відмовляється порозумітися і тому він буде звертатися в міліцію. На її наполягання ОСОБА_6 03.02.2015 року пішов в лікарню, бо болі не проходили. Показала також, що зранку 01.02.2015 року у потерпілого ОСОБА_6 не було будь-яких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_13 показав, що він проводив досудове розслідування у цій спраі. Під час допиту обвинуваченого ОСОБА_4 як свідка, останній крім іншого повідомляв, що це він особисто наніс кулаком правої руки один удар в ділянку лівого ока потерпілого ОСОБА_6 . А свідок ОСОБА_8 при його допиті як свідка крім іншого показав, що він дійсно бачив, що у ОСОБА_6 в ділянці лівого ока був синець та опухлість і що при цьому він говорив, що не бачить на ліве око, а також і про те, що ОСОБА_4 розповідав йому, що він наніс один удар рукою ОСОБА_6 через те, що останній словесно ображав вагітну дружину ОСОБА_4 . Під час допиту ОСОБА_4 і ОСОБА_8 останні особисто читали протоколи їх допиту і підписували їх з відміткою, що "з моїх слів записано вірно і мною прочитано". Будь-якого тиску, примусу чи незаконних методів ведення досудового розслідування з його строни не було і не могло бути і будь-яких скарг з цього приводу не поступало. Пояснив також, що витяг з ЄРДР формується не ним особисто як слідчим, а видається автоматичною програмою на підставі даних, згідно програми ЄРДР. Також пояснив, що він описався в протоколі додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 від 12.02.2015р. року (а.с.43) щодо дати 03.01.2015р. та 01.01.2015р. замість правильного 03.02.2015р. та 01.02.2015р., що підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Витягом з кримінального провадження №0000028 від 03.02.2015 року вбачається про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення 01.02.2015 року близько 21.00год відносно потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 1);

З повідомлення Старовижівської ЦРЛ від 03.02.2015 року за №224а вбачається про поступлення в лікарню потерпілого ОСОБА_6 із ЗЧМТ, струсом головного мозку, терм орбітальною гематомою зліва, та забоєм грудної клітки (а.с.2);

З протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 03.02.2015 року вбачається про спричинення йому тілесних ушкоджень 01.02.2015 року близько 21.00год. (а.с.4);

З висновку судово-медичної експертизи №24 від 03.02.2015 року вбачається, що у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці голови, правої поперекової ділянки, терміном утворення не більше 2-3 діб до моменту експертизи, можливо при обставинах, вказаних в постанові та підекспертним ОСОБА_6 , що повністю співпадає з показаннями потерпілого про час та місце спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 і на думку суду спростовує показання обвинуваченого про його невинуватість у скоєному; (а.с. 20);

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.02.2015 року та фототаблиць до нього за участю потерпілого ОСОБА_6 вбачаються обстановка та обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (а.с.36-40).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вищезгадані докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 являються послідовними, несуперечливими та неупередженими, які в т.ч. повністю співпадають із показами потерпілого ОСОБА_6 щодо дійсних обставин спричинення йому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 01.02.2015 року біля 21.00 год., які являються логічними і послідовними і тому вони у всій своїй сукупності повністю спростовують покази обвинуваченого про його невинуватість, оскільки покази ОСОБА_4 на думку суду являються непереконливими, необгрунтованими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, в зв"язку з чим суд не взмозі їх прийняти до уваги.

Приведені докази в сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному спричиненні ним ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

Характеризуючи особу підсудного та обговорюючи питання про вид та міру покарання щодо нього вбачається, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до умисного невеликої тяжкості злочину.

Обтяжуючих та пом"якшуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи невелику ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, який по місцю проживання характеризується посередньо, відсутність обтяжуючих і пом"якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для його виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання в межах санкції статті КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності у виді громадських робіт, оскільки призначити покарання у виді штрафу та виправних робіт являється недоцільним та неможливим, так як обвинувачений не працює, а перебуває на обліку в центрі зайнятості.

На підставі ст.ст. 120, 127, 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, підлягає до часткового задоволення, а саме: майнової шкоди про відшкодування витрат на лікування, згідно досліджених в судовому засіданні довідок про лікування та обстеження потерпілого і чеків на придбання ліків підлягає до задоволення в сумі 820,23грн., стягнення витрат на правову допомогу, що підтверджується квитанцією адвоката до прибуткового касового ордеру №15 від 24.02.2015 року підлягає до задоволення в сумі 1000грн.. Що стосується позовних вимог про стягнення майнової шкоди за пошкоджену куртку в сумі 1450грн., то в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки потерпілим ОСОБА_6 не надано будь-яких доказів про вартість куртки та її пошкодження і крім того з обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування потерпілому матеріальної шкоди не завдано, а обвинувачений ОСОБА_4 заперечує проти задоволення позову. Моральна шкода, яка полягає у перенесенні потерпілим ОСОБА_6 фізичного болю та душевних страждань від отриманих тілесних ушкоджень, з врахуванням їх глибини та характеру правопорушення підлягає до задоволення в сумі 4 200грн., враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також і те, що інші обставини, зазначені в позовній заяві для визначення розміру моральної шкоди не знайшли свого належного підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково і стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) гривень 23коп на відшкодування майнової шкоди та 4200 (чотири тисячі двісті) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1