Справа
№10-113/07 Головуючий
у І інстанції Барчук
запобіжний захід Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 5
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області у складі:

головуючого
- судді
Фідрі О.М. ,

суддів - Пазюка
О.С, Бешти Г.Б.,

з участю
прокурора - Литвинучука
Р.В.,

обвинуваченого
- ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку апеляцію помічника прокурора
міста Луцька на постанову Луцького міськрайонного суду від 27 червня 2007
року, якою щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця й
мешканця АДРЕСА_1, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, відповідно до
ст. 89 КК України не судимого,
відмовлено у задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту та обрано запобіжний захід - підписку про
невиїзд, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 27 червня 2007 року за поданням начальника
відділення СВ Луцького MB УМВС України у Волинській області, погодженим з прокурором, відмовлено в обранні запобіжного заходу у
вигляді взяття під варту та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд щодо
ОСОБА_1, який обвинувачується у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.
101, ч.3 ст. 206 КК України (в ред. 1960 року).

У
поданій апеляції помічник прокурора ставить питання про скасування постанови
суду та направлення подання на новий судовий розгляд, посилаючись на неврахування судом при
прийнятті рішення тяжкості злочинів, у
вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_1 ,
та даних, які дають підстави
вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може і надалі ухилятися від слідства й суду.

Вислухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію з викладених у ній
підстав, обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечив доводи апеляції, дослідивши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляцію слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Відповідно
до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4
«Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства», взяття під варту є найбільш
суворим запобіжним заходом і обирається лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи можуть не
забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків і його належної
поведінки, та коли є достатні підстави
вважати, що ця особа може ухилитися від
слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи
продовжувати злочинну діяльність.

Судом
першої інстанції встановлено, що
відсутні факти чи обставини, які б
свідчили про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства й суду, перешкоджати встановленню істини у
справі, продовжувати злочинну
діяльність. Тяжкість злочину, у вчиненні
якого обвинувачується особа, не є
безумовною підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту.

Крім
того, ОСОБА_1 суду пояснив,
що має постійне місце проживання,
з 2000 року проживає за адресою,
вказаною у справі. Він має сім'ю,
на утриманні малолітню дитину,
працює, за місцем роботи характеризується
позитивно, зобов'язується з'являтися на
виклики слідства й суду, виконувати
покладені на нього процесуальні обов'язки.

Слідчий
у судовому засіданні пояснив, що
ОСОБА_1 з'являється на його
виклики, умов запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд не порушує,
потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Вказані
обставини прокурором не спростовані.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні подання про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту.

Керуючись ст.
ст. 362, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
помічника прокурора міста Луцька залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду від
27 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 -без зміни.