Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Селівона
суддів Лавренюка
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від
15 квітня 2004 року щодо ОСОБА_1
Постановою Київського
районного суду м. Харкова від 9 вересня 2003 року
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця
м. Благовіщенська Амурської області, раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі п. «г» ст. 1 Закону України
«Про амністію» від 11.07.2003 р., а справу щодо нього закрито.
Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 15
квітня 2004 року зазначену постанову залишено без зміни.
Згідно з цією постановою ОСОБА_1
обвинувачувався у вчиненні 18 вересня 2002 року вбивства ОСОБА_3 через
У касаційній скарзі потерпіла
ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу щодо
ОСОБА_1 на нове розслідування. Мотивує тим, що під час розгляду справи в суді
першої інстанції вона заявляла клопотання про повернення справи на додаткове
розслідування, оскільки, на її думку, ОСОБА_1 вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 і
його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, що виключає
застосування до нього амністії. Апеляційний суд, розглядаючи справу за її
апеляцією, не перевірив викладені у ній доводи про наявність підстав для застосування
до ОСОБА_1 кримінального закону про більш тяжкий злочин, і залишив її без
задоволення, не вмотивувавши своє рішення належним чином.
Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який вважав, що касаційну скаргу потерпілої необхідно задовольнити
частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 377 КПК України
в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені докладні мотиви прийнятого
рішення, а при залишенні апеляції без задоволення - підстави, через які
апеляцію визнано необґрунтованою.

Ці вимоги закону апеляційним судом не
виконано.

Так, з матеріалів даної
кримінальної справи вбачається, що до початку її розгляду по суті потерпіла
ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про повернення справи
на додаткове розслідування у зв′язку з наявністю, на її думку, підстав
для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1, а. с. 355-356).

Постановою Київського районного
суду м. Харкова від 28 листопада 2002 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні
зазначеного клопотання у зв′язку з його передчасністю (т. 1, а. с. 363).

Під час судового слідства у справі
щодо ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 знову звернулася до суду з клопотанням про
повернення справи на додаткове розслідування з тих же підстав, але це
клопотання не було розглянуто судом (т. 2, а. с. 34-37).

Постановою від 9 вересня 2003 року
суд, розглянувши клопотання підсудного ОСОБА_1 про застосування до нього
амністії, звільнив його від кримінальної відповідальності за вчинення
інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на
підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 р. і закрив
кримінальну справу щодо нього.

Не погоджуючись із зазначеною постановою,
потерпіла ОСОБА_2 в порядку п. 9 ч. 1 ст. 348 КПК України подала до
апеляційного суду апеляцію в межах вимог, заявлених нею в суді першої
інстанції, в якій просила судове рішення у справі щодо ОСОБА_1 скасувати і
направити справу на додаткове розслідування оскільки, на її думку, ОСОБА_1
вчинив умисне вбивство і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК
України, що виключає застосування до нього амністії.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.
374 КПК України апеляційний суд скасовує постанову і повертає справу на
додаткове розслідування у випадках, якщо є підстави для застосування
кримінального закону про більш тяжкий злочин, якщо з цих підстав була подана
апеляція потерпілого.

Як убачається з ухвали апеляційного
суду, залишаючи апеляцію потерпілої ОСОБА_2 без задоволення, апеляційний суд
всупереч вимогам ст. 377 КПК України обмежився лише перевіркою наявності
підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення
ним злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, внаслідок акту амністії, але
залишив поза увагою і не перевірив її доводи про наявність підстав для
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України, яка виключає застосування
до нього амністії.

Тому ухвала апеляційного суду у даній
справі підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний
розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно розглянути справу відповідно
до вимог закону та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілої
ОСОБА_2. задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2004 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд в той же апеляційний суд в іншому складі суду.

Судді:

Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю. Скотарь А.М.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду
України О.Ф.
Селівон