ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українки, гр-ки України, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судима: 20 листопада 2013 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на шість місяців арешту; 19 березня 2014 року вироком Подільського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на один рік та один місяць позбавлення волі; 18 квітня 2014 року вироком Святошинського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на один рік та один місяць позбавлення волі, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_6 , її захисник ОСОБА_7 , інші учасники представник потерпілого ТОВ «Адвентіс» ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В:
16 липня 2014 року о 17 год 00 хв ОСОБА_9 , маючи судимості за вчинення крадіжок і перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «КАРАВАН», розташованого в м. Києві по вул. Сім`ї Сосніних, 17, діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з торгових полиць продукти харчування та предмети гігієни (масло «Яготинське», дезодорант, гель, освіжувач повітря, миючий засіб), на загальну вартість 242 грн 53 коп, які належать ТОВ «Адвентіс». Далі ОСОБА_9 намагалася винести з приміщення магазину вказані речі, не розрахувавшись за них. Проте, вчинивши всі дії, які вона, ОСОБА_9 , вважала за необхідне для повторного здійснення крадіжки, злочин не закінчила з причин, що не залежали від її волі, оскільки на виході з магазину була затримана, а привласнене нею чуже майно повернуто власнику.

Допитана обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у висунутому звинуваченні визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення нею злочину, пояснивши, що дійсно, маючи судимості за вчинення крадіжок, діючи з корисливих мотивів і з метою вирішення власних проблем у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, намагалася повторно вчинити таємне викрадення з приміщення гіпермаркету «КАРАВАН», розташованого в м. Києві по вул. Сім`ї Сосніних, 17 чуже майно, зокрема (масло «Яготинське», дезодорант, гель, освіжувач повітря, миючий засіб), загальну вартість якого на суму 242 грн 53 коп та належність ТОВ «Адвентіс» не оспорювала. Коли вона виносила з магазину приховані нею при собі вказані товари, не розрахувавшись за них, тобто вчинивши всі дії, які вона вважала за необхідне для повторного здійснення крадіжки, злочин не закінчила з причин, що не залежали від її волі, оскільки на виході з магазину була затримана, а привласнене нею чуже майно було повернуто власнику.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 16 липня 2014 року вчинила закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, а тому ці її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ступень здійснення злочинного наміру та причини, за яких крадіжку не було доведено до кінця, дані про особу винної, яка неодноразово судима, проте належних висновків не зробила, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, на обліку лікаря психіатра не перебуває, натомість перебуває на обліку лікаря нарколога та має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим постійно перебуває під наглядом лікаря (а. 61 - 64). Обставинами, що пом`якшують її покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

Органи досудового розслідування визнали обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 рецидив злочинів. Разом з тим, оскільки у даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена в ч. 2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, тому за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз ураховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Аналогічну правову позицію висловив у своїй ухвалі від 29 березня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (джерело - http://reyestr.court.gov.ua/Review/23669981).

За таких обставин суд виключає з обвинувачення ОСОБА_9 вказівку на зазначену обтяжуючу покарання обставину, як поставлену їй у провину помилково.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченої, її сімейний стан та наявність утриманців, суд хоча і вважає за неможливе її виправлення в умовах без ізоляції від суспільства, разом з тим вважає за необхідне призначити обвинуваченій мінімальне за своїм розміром покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Остаточне покарання, враховуючи зазначені обставини, має бути призначено ОСОБА_9 в порядку ч. 4 ст. 70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки встановлено, що вона вчинила цей злочин до постановлення щодо неї вироку Печерським районним судом міста Києва від 04 серпня 2014 року, за яким із врахуванням внесених до нього змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року її засуджено із застосуванням правил ст. 71 КК України за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на один рік та шість місяців позбавлення волі, яке ОСОБА_9 відбуває реально.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 177179, 183, 194, 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підстави ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за даним вироком та вироком Печерським районним судом міста Києва від 04 серпня 2014 року, у виді позбавлення волі строком на один рік та шість місяців із повним зарахуванням покарання, відбутого частково за вироком Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2014 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 за даним вироком рахувати з дати початку відбування покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 04 серпня 2014 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили і утримувати її у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Речові докази після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_11