АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала

Іменем України

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого - судді Єрещенка А.М.

суддів: Захарчука С.В., Лндрушкевича С.З.

з участю прокурора: Сидоренко О.П.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року., яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,-

засуджено за ст. 119 ч.І КК України на три роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирахувано з часу затримання 29 листопада 2010 року.

Запобіжний захід залишено взяття під варту.

На підставі ст.96 КК України застосовано до ОСОБА_2 примусове лікування від алкоголізму за місцем відбуття покарання.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ЗО тисяч грн. моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь НДКЦ при УМВС України в Житомирській області витрати за проведення експертиз 2217 грн. 84 коп.

Справа № 11/0690/435/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_4

Категорія ст. 119 ч.І КК України Суддя-доповідач ОСОБА_5

2

Згідно вироку ОСОБА_2 28 листопада 2010 року близько 23 години в м. Радомишль Житомирської області по провулку Тетерівському 8 , знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, вчинив вбивство через необережність при наступних обставинах. Впродовж другої половини дня ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку останньої розпивали спиртні напої. Знаходячись в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_6 став безпричинно ображати ОСОБА_2 з приводу нестачі горілки. Конфлікт перемістився на подвіря домоволодіння ОСОБА_7 , де ОСОБА_6 витягнув із карману складний ніж і намагався нанести їм удар ОСОБА_2 Захищаючись від удару ножа, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_6 два удари по голові поліном, від яких останній упав. ОСОБА_2 упав зверху на ОСОБА_6 і вибив ніж з його правої руки , маючи намір його викинути. В цей час, з метою припинити конфлікт, підійшла ОСОБА_7. котра також знаходилась в стані алкогольного сп'яніння. Не побачивши, що ОСОБА_7 знаходиться поряд (оскільки було темно на вулиці), намагаючись викинути ніж, ОСОБА_2 ненароком наніс ОСОБА_7 удар ножем в область лівого коліна, заподіявши колото- різану рану з пошкодженням кровоносних судин, від чого остання померла.

В апеляції прокурор просить вирок Радомишльського районного суду від 28 березня 2011 року відносно ОСОБА_8, засудженого за ч.І ст.119 КК України скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_2 за ст. 119 ч. 1 КК України. Вважає, що в діях ОСОБА_2 мається склад злочину, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України, так як злочин, що вчинив ОСОБА_2 характеризується непрямим умислом. Прокурор вважає, що суд не перевірив і не оцінив всіх доказів по справі і обгрунтував своє рішення лише на показах засудженого, не зясувавши при цьому змісту і спрямованості умислу винного.

Прокурор також зазначає, що суд невірно застосував щодо ОСОБА_2 ст. 96 КК України, призначивши примусове лікування від алкоголізму.

В запереченні на апеляцію захисник засудженого просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Оцінивши всі докази по справі, обставини, при яких були спричинені ОСОБА_7 тілесні ушкодження, давши оцінку показам засудженого ОСОБА_2, висновку судово-медичної експертизи про причину смерті потерпілої, оцінивши поведінку ОСОБА_2 після спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень суд обгрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2, завдаючи удару ОСОБА_7 в область лівої ноги не мав умислу заподіяти їй тяжкі тілесні ушкодження.

Колегія суддів вважає, що суд вірно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_2 за ч.І ст. 119 КК України.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні з таких підстав. Призначаючи ОСОБА_2 покарання суд 1 інстанції на підставі ст. 96 КК України застосував до засудженого примусове лікування від алкоголізму.

Ст. 96 КК України передбачає застосування примусового лікування до осіб, які вчинили злочин та мають хворобу, що становить небезпеку для здоровя інших осіб.

Відповідно до розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 3 червня 2005 року і положень міжнародно-правових актів алкоголізм є соціально небезпечним захворюванням і до хвороб, що становлять небезпеку для здоровя інших осіб, не належить.

На підставі наведеного призначення судом примусового лікування засудженому підлягає виключенню із вироку.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 березня 2011 року відносно ОСОБА_2 змінити.

Виключити з вироку рішення про застосування до засудженого ОСОБА_2 на підставі ст. 96 КК України примусового лікування від алкоголізму за місцем відбування покарання.

4

В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді: