Справа № 405/5461/15-к

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_2 послався на те, що 20.05.2015 року сторона захисту зверталася до слідчого з клопотанням про виконання процесуальних дій в порядку ст.220 КПК України, у тому числі, про звернення до суду про отримання тимчасового доступу до документів, а саме: матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , проведення огляду матеріалів цього провадження, зняття копій для долучення до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 . При цьому, мотивуючи необхідність отримання копій висновків судово-медичних експертиз стосовно ОСОБА_6 та копії документу, що визначає процесуальне рішення в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , без якого неможливо встановити наявність об`єктивної чи суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_3 . Однак, в задоволенні клопотання сторони захисту слідчим 22.05.2015 року було відмовлено, у зв`язку з чим захист змушений був звернутися до суду зі скаргою. Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Кіровограда від 08.06.2015 року вимоги сторони захисту задоволено частково, в частині тимчасового доступу відносно ОСОБА_4 відмовлено. Водночас, обґрунтовуючи мотиви такої відмови слідчий суддя послався на те, що сторона захисту в порядку ст.22 КПК України має право самостійно звернутися до суду з клопотанням про тимчасовий доступ, в тому числі до матеріалів кримінального провадження.
Дослідивши клопотання з наданими до нього доказами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
При цьому, захистом всупереч вимогам п.п.5, 6 ч.2 ст.160 КПК України не доведено суду значення речей та документів, до яких просить отримати доступ, не зазначає про можливість їх використання як доказів в рамках даного кримінального провадження, та неможливість іншим способом довести такі обставини.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.163 КПК України, після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, слідчий суддя, суд здійснює виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.
Водночас, захистом у внесеному клопотанні всупереч вимогам статті 163 КПК України не вказано, що речі та документи до яких просить надати сторона захисту дійсно може або перебуває у володінні конкретної фізичної або юридичної особи.
Стаття 164 КПК України передбачає, що в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено:1) прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів;2) дата постановлення ухвали;3) положення закону, на підставі якого постановлено ухвалу;4) прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів;5) назва, опис, інші відомості, які дають можливість визначити речі і документи, до яких повинен бути наданий тимчасовий доступ;6) розпорядження надати (забезпечити) тимчасовий доступ до речей і документів зазначеній в ухвалі особі та надати їй можливість вилучити зазначені речі і документи, якщо відповідне рішення було прийнято слідчим суддею, судом; 7) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали; 8) положення закону, які передбачають наслідки невиконання ухвали слідчого судді, суду.
Проте, стороною захисту в прохальній частині поданого до суду клопотання не вказано прізвище, ім`я та по батькові особи, яка просить надати їй тимчасовий доступ до речей і документів.
Зважаючи на викладене слідчим суддею встановлено, що внесене захисником - адвокатом ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 клопотання не відповідає вимогам ст.ст.160 КПК України, а при розгляді клопотання захистом насамперед не доведено обставини, передбачені ст.163 КПК України, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-160, 163-164, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1