У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд України на спільному
засіданні Судової палати у кримінальних справах та Військової судової колегії

під головуванням першого заступника Голови

Верховного Суду України

Пилипчука П.П.

за участю
заступника Генерального прокурора України

Кудрявцева В.В.

розглянув 24 жовтня 2007 року в м. Києві кримінальну справу
за клопотанням заступника прокурора Херсонської області, внесеним за поданням
п'яти суддів, про перегляд у порядку виключного провадження вироку
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2006
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,
-

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі, за
ст. 304 КК України на 1 рік позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів визначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В апеляційному та касаційному порядку
справа не розглядалась.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він за обставин,
встановлених судом і викладених у вироку, 31 січня 2006 року втягнув неповнолітнього,
справу щодо якого виділено в окреме провадження, у злочинну діяльність, за
попередньою змовою з цією особою, таємно, повторно, з проникненням у житло
викрав майно потерпілого ОСОБА_2 на загальну суму 525 грн.

У клопотанні, внесеному за поданням
п'яти суддів, про перегляд судового рішення в порядку виключного провадження
порушено питання про зміну вироку та перекваліфікацію дій засудженого з ч.
3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК
України й призначення покарання за цим законом у виді 2 років обмеження волі.
На підставі статей 70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового
складання покарань пропонується призначити ОСОБА_1 остаточне покарання - 1 рік 6 місяців
позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України Гошовської Т.В.,
виступ прокурора, який підтримав клопотання і просив його задовольнити,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, судді Судової
палати у кримінальних справах та Військової судової колегії вважають, що
клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його
засуджено відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю
зібраних, досліджених і належно оцінених судом доказах, і є правильним.

Дії ОСОБА_1 за ст. 304 КК України кваліфіковані
правильно.

Разом з тим, вирішуючи питання про
кваліфікацію дій засудженого за вчинення крадіжки чужого майна за попередньою
змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло, суд не врахував, що
відповідно до ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
зміни до якої внесено Законом України від 02 червня 2005 року № 2635,
викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо його вартість на момент
вчинення правопорушення не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 22.5 Закону України “Про
податок з доходів фізичних осіб” від 22 травня 2003 року з послідуючими
змінами, передбачено наступне: якщо норми законодавства у частині кваліфікації
злочинів чи інших правопорушень містять посилання на неоподатковуваний мінімум,
то сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної
пільги.

Законом України “Про державний бюджет
на 2006 рік” встановлено розмір податкової пільги на рівні 50 % мінімальної
заробітної плати, що в сумі складає 175 грн., тобто дрібним вважається
викрадення чужого майна, вартість якого не перевищує 525 гривень.

Вартість викраденого засудженим майна
становить 525 гривень, тобто його дії містять ознаки адміністративного
правопорушення - дрібної крадіжки чужого майна.

Разом із тим, оскільки заволодіння
майном було вчинено засудженим із проникненням у помешкання потерпілого, тобто
пов'язане з порушенням недоторканності житла, що само по собі є злочином, то
такі дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК
України.

Таким чином, суд неправильно застосував
кримінальний закон.

З урахуванням викладеного, вирок суду
підлягає зміні, а дії ОСОБА_1 перекваліфікації
з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Керуючись статтями 400-4, 400-10 КПК
України, Верховний Суд України

у х в а л и в:

клопотання заступника прокурора
Херсонської області задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного
суду Херсонської області від 11 квітня 2006 року щодо ОСОБА_1 з м і н и т и.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 із ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому за
цим законом 2 роки обмеження волі.

На підставі статей 70, 72 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ст. 304, ч. 1 ст. 162 КК України, шляхом
часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_1 покарання у виді 1 року 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком два роки. У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК
України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Головуючий
П.П. Пилипчук

Суддя-доповідач
Т.В. Гошовська