АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/3642/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/265/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9
представник потерпілого ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 31.03.2015 р. скасувати у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, обвинувальний акт повернути у суд першої інстанції, призначивши новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Оскаржуваною ухвалою від 31.03.2015 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повернув вищезгаданий обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурору, що його затвердив, у зв`язку з невідповідністю зазначеного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Суд своє рішення мотивував тим, що обвинувальний акт був направлений до суду слідчим без його підпису прокурором, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства України.
Також суд послався на те, що формулювання обвинувачення є неконкретним, нелогічним та суперечливим, а також не узгоджується з викладеними фактичним обставинами інкримінованих обвинуваченим злочинів. Так, в обвинувальному акті не наведений розрахунок, виходячи з якого заподіяна інкримінованим злочином шкода була визначена як така, що має особливо великий розмір в контексті ст. 347 КК України. Також згідно викладеним фактичним обставинами справи матеріальна шкода була заподіяна ОСОБА_11 , близькому родичу працівника правоохоронного органу ОСОБА_12 , втім потерпілими були визнані обидві ці особи, при цьому зі змісту обвинувального акту неможливо встановити, яка саме шкода була заподіяна ОСОБА_12 . Крім того, опис фактичних обставин кримінального правопорушення в частині обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, не збігається з положеннями цієї статті закону про кримінальну відповідальність, оскільки останній зберігав зброю та боєприпаси на підставі відповідного дозволу, а виготовлення боєприпасів саморобним способом утворює склад іншого злочину.
Також суд дійшов висновку про те, що обставини вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, викладені в обвинувальному акті поверхнево, оскільки не містять опису місця, способу, об`єктивної та суб`єктивної сторони, інших обставин вчинення злочину, зокрема мотиву.
З наведеного суд дійшов висновку про те, що слідчим та прокурором не були дотримані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині достатнього інформування обвинувачених про характер та причини висунутого проти них обвинувачення, чим порушене їх право на захист.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що положеннями ст. 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, що їх повинен містити обвинувальний акт. Всі зазначені у вказаній нормі кримінального процесуального закону відомості обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 містить.
На думку апелянта, при складанні даного обвинувального акту були дотримані вимоги закону щодо його підписання та затвердження, а фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені належним чином. Що стосується посилання суду на питання кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та визначення розміру шкоди, заподіяної злочином, то вони не можуть бути предметом розгляду на етапі підготовчого судового провадження та підлягають вирішенню у межах судового розгляду.
Також прокурор послався на недотримання вимог процесуального закону щодо розумності строків здійснення підготовчого судового провадження зважаючи на те, що останнє тривало з 08.05.2014 р. до 03.04.2015 р. та перевищило тривалість досудового розслідування у тому ж провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 , яка просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту у випадку, якщо останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що частина висновків суду не ґрунтується на процесуальному законі.
Так, є безпідставними посилання суду першої інстанції на суперечність між фактичними обставинами обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України, та положеннями цієї статті закону про кримінальну відповідальність, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що цьому обвинуваченому інкримінується не виготовлення боєприпасів, як зазначив суд, а придбання, носіння та зберігання перероблених боєприпасів, на які не поширюється дія наявного в обвинуваченого дозволу.
Крім того, колегія суддів критично оцінює посилання суду першої інстанції на неналежне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, зважаючи на те, що аналіз змісту обвинувального акту не дає достатніх підстав для висновку про те, що ці обставини викладені суперечливо, або не містять конкретизації, достатньої для розуміння суті та підстав пред`явленого обвинувачення.
Разом з тим висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам закону внаслідок відсутності у ньому підпису прокурора заслуговує на увагу. Так, згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, а також затверджується прокурором. При складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ця вимога закону дотримана не була, оскільки останній прокурором лише затверджений, але не підписаний, що тягне повернення обвинувального акту прокурору згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Також є обґрунтованими посилання суду першої інстанції на неналежне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 347 КК України, які прокурор вважає встановленими, оскільки відповідно до ст. 42 ч. 3 п. 1 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, а відсутність належної конкретизації в обвинувальному акті кримінальних правопорушень не тільки порушує право обвинуваченого на обізнаність із сутністю пред`явленого обвинувачення, але одночасно унеможливлює справедливий розгляд справи судом. У той же час зі змісту даного обвинувального акту неможливо встановити, з якої підстави заподіяна потерпілій ОСОБА_11 матеріальна шкода визначена як така, що має особливо великий розмір, що має значення для кваліфікації вчиненого злочину та підлягає доведенню до відома обвинуваченого для забезпечення реалізації його права на захист.
Крім того, є обгрунтованим посилання суду на неконкретність та суперечливість обвинувачення в частині шкоди, що була заподіяна злочином, передбаченим ч. 2 ст. 347 КК України, зважаючи на те, що згідно обвинувальному акту матеріальна шкода у розмірі 291.126, 60 грн. була заподіяна потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 без конкретизації, у яких частках кожному, та в чому полягає матеріальна шкода, заподіяна ОСОБА_12 , що не є власником пошкодженого транспортного засобу.
З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню шляхом зміни оскаржуваної ухвали з виключенням з неї висновків суду про обставини, що згідно процесуальному закону не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Виключити з мотивувальної частини ухвали висновки суду про: суперечність між фактичними обставинами обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 за ст. 263 КК України, та положеннями цієї статті закону про кримінальну відповідальність; неналежне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
В решті ухвалу суду - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4