Справа № 1-121/2010
Провадження № без номера провадження
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2010 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ФЕДОРЕНКО О.В.,

за участю: прокурора КОВАЛЕНКА О.І., представника потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, неодруженого, військовозобовязаного, раніше несудимого, який проживає з матірю по вул. Калініна, 82,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав доведеним, що 12 лютого 2010 р. близько 21 години ОСОБА_4, із корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, прийшов до домоволодіння потерпілої ОСОБА_1, яке знаходиться по вул. Оболенського 50/16 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області. Скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5 спали у приміщенні літньої кухні, ОСОБА_4 через незамкнені двері проник до веранди, звідки таємно викрав зі столу мобільний телефон марки «Нокіа-1110» вартістю 160 грн., сім-карту оператора мобільного звязку «Bеelinе» вартістю 20 грн., яка знаходилася у телефоні, та гроші в сумі 45 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_1 похилого віку матеріального збитку на загальну суму 225 грн.

У подальшому підсудний з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях підсудного, представника потерпілої та інших документах.

Підсудний ОСОБА_4 у судовому засіданні власну винуватість у скоєнні вище зазначеного злочину визнав повністю і пояснив, що в обвинувальному висновку правильно зазначені обставини вчинення злочину та його наслідки.

Представник потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2 також підтвердила у суді обставини викрадення майна її матері та розмір завданих їй збитків.

Суд визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. 3 ст. 299 КПК України.

Сукупність вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло. Тому його дії потрібно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що з вини підсудного вказаним злочином була заподіяна шкода потерпілій ОСОБА_1 на загальну суму 225 грн.

Під час досудового слідства матеріальні збитки були відшкодовані винним у добровільному порядку шляхом повернення викраденого майна представникові потерпілої в натурі. Тому суд зараховує його в рахунок відшкодування шкоди.

До того ж представник потерпілої не побажала предявляти позов про відшкодування завданої шкоди і ніяких претензій до підсудного не має (а. с. 48, 51).

При призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння ним тяжкого злочину, а також особу ОСОБА_4, який раніше не засуджувався, за місцем постійного проживання зарекомендував себе позитивно, має задовільні житлово-побутові умови для проживання (а. с. 78-89).

При призначенні підсудному покарання обставинами, які його:

помякшують, суд визнає: щире каяття; добровільне відшкодування заподіяних збитків; вчинення злочину неповнолітнім (пп. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 66 КК України);

обтяжують, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку (п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України).

Ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи: умови його життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, суд дійшов висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_4 без відбування покарання.

Тому потрібно прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та покласти на нього обовязок: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 81, 321-324, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

За правилами ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_4 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набранням вироком законної сили міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 підписку про невиїзд з постійного місця проживання залишити без змін.

Речові докази, після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «Нокіа-1110», який перебуває на зберіганні у представника потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2, залишити зазначеному володільцеві;

сім-карту оператора мобільного звязку «Діджус», що знаходиться на зберіганні у Новомиргородському РВ УМВС України в Кіровоградській області, передати представникові потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко