Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/417/14-к
№ провадження
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
Сколівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря
Корнута Т.Б.;

прокурора
Воронки Р.І.;

та обвинувачених
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальне
провадження по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Стрий Львівської області,
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, неодруженого, із середньою
освітою, депутатом не являється, не
працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженця с. Пчани Жидачівського
району Львівської області, жителя
АДРЕСА_5 зареєстрованого по АДРЕСА_4,
українця, громадянина України,
одруженого, має на утриманні трьох
малолітніх дітей, із середньою освітою,
депутатом не являється, не працюючого,
раніше судимого Стрийським
міськрайонним судом Львівської
області 05.08.2011 року за ч. 1 ст. 186 КК
України до громадських робіт строком
сто двадцять годин, покарання відбуте,
судимість погашена,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України, -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
уродженця та жителя АДРЕСА_6,
зареєстрованого по АДРЕСА_3 фактично
проживаючого по АДРЕСА_2, українця,
громадянина України, розлученого, має
на утриманні одну малолітню дитину, з
неповною середньою освітою, депутатом
не являється, не працюючого, раніше
судимого місцевим судом Сколівського
району Львівської області 11.07.2002 року
за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення
волі строком на три роки; місцевим
судом Сколівського району Львівської
області 24.10.2002 року за ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст.
185, ч. 1 ст. 194 КК України із застосуванням
ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі
строком на три роки та шість місяців та
приєднанням невідбутої частини
покарання за попереднім вироком з
остаточним обранням міри покарання у
вигляді позбавлення волі строком на
чотири роки; Сколівським районним
судом Львівської області 14.06.2007 року за
ч. 3 ст. 185, ст. 15 і ч. 2 ст. 194 КК України із
застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК України до
позбавлення волі строком на чотири
роки та шість місяців; Сколівським
районним судом Львівської області
14.09.2007 року за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК
України із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК
України до позбавлення волі строком на
шість років, судимість не погашена;
21.03.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ст. 395
КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК
України до позбавлення волі строком на
чотири роки, покарання не відбуте,
судимість не погашена,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3., 04.12.2013 року близько 19 год. 00 хв.,
попередньо домовившись між собою,
діючи умисно з метою особистого
збагачення, шляхом пошкодження дверей
проникли у приміщення тягової
підстанції Славське ВП «Стрийська
дистанція електропостачання» ДТГО
«Львівська залізниця», скориставшись
відсутністю посторонніх осіб, викрали
кабель марки КВВ 1,5*19 у кількості 19 м.,
під час чого обвинувачений ОСОБА_3.
відрізав зазначений кабель ручною
пилою (ножівкою) і подавав його
обвинуваченому ОСОБА_2., а
обвинувачений ОСОБА_1. змотував та
складав цей кабель у мішок.

Потерпілим ДТГО «Львівська залізниця»
заявлено цивільний позов у
кримінальному провадженні відносно
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про
відшкодування у свою користь 8 812 грн. 73
коп. заподіяних збитків.

У судовому засіданні обвинувачені
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3., після
роз'яснення їм змісту ч. 3 ст. 349 КПК
України та переконання суду у
відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції обвинувачених,
вину визнали повністю та надали
одинакові, послідовні покази, згідно з
якими вони 04.12.2013 року близько 19 год. 00
хв., перебуваючи у АДРЕСА_6, попередньо
домовившись між собою, проникли у
приміщення тягової підстанції ДТГО
«Львівська залізниця», де у цей час
нікого не було, звідки таємно викрали 19
м. кабелю. На даний час вони каються у
скоєному, просять їх суворо не карати,
обіцяють виправитись та у подальшому
такого більше не вчиняти. Заявлений
ДТГО «Львівська залізниця» цивільний
позов до них про відшкодування у
солідарному порядку заподіяних
збитків у розмірі 8 812 грн. 73 коп.
визнають у повному обсязі, згідні на
відшкодування таких збитків у
визначеному розмірі.

Враховуючи те, що обвинувачені
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнали повністю,
позовні вимоги визнали повністю, інші
учасники провадження не оспорюють
фактичні обставини справи і судом
встановлено, що обвинувачені правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, заслухавши
думку учасників судового провадження,
які не заперечували проти розгляду
кримінального провадження у порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд,
допитавши обвинувачених та дослідивши
матеріали кримінального провадження,
прийшов до висновку, що вина
обвинувачених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. у вчиненні ними кримінального
правопорушення при обставинах,
викладених в обвинувальному акті,
доведена у судовому засіданні
повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185
КК України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), поєднана з
проникненням у житло, інше приміщення.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_2. вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185
КК України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), поєднана з
проникненням у житло, інше приміщення.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_3. вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185
КК України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), поєднана з
проникненням у житло, інше приміщення.

Обтяжуючих вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставин, передбачених
ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обтяжуючих вину обвинуваченого
ОСОБА_2. у вчиненні кримінального
правопорушення обставин, передбачених
ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обтяжуючих вину обвинуваченого
ОСОБА_3. у вчиненні кримінального
правопорушення обставин, передбачених
ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом'якшуючими вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставинами,
передбаченими ст. 66 КК України, суд
вбачає його щире каяття у скоєному,
активне сприяння у розкритті
кримінального правопорушення.

Пом'якшуючими вину обвинуваченого
ОСОБА_2. у вчиненні кримінального
правопорушення обставинами,
передбаченими ст. 66 КК України, суд
вбачає його щире каяття у скоєному,
активне сприяння у розкритті
кримінального правопорушення.

Пом'якшуючими вину обвинуваченого
ОСОБА_3. у вчиненні кримінального
правопорушення обставинами,
передбаченими ст. 66 КК України, суд
вбачає його щире каяття у скоєному,
активне сприяння у розкритті
кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченого, який позитивно
характеризується за місцем проживання,
на «Д» обліку у лікаря нарколога та
лікаря психіатра у медичному закладі
за місцем проживання не перебуває,
раніше не притягався до кримінальної
відповідальності і судимостей не має, а
також той факт, що він повністю визнав
свою вину, щиро розкаюється у вчиненому
кримінальному правопорушенні та
активно сприяв його розкриттю. Суд
враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_1.
ніде не працює.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_2. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченого, який позитивно
характеризується за місцем проживання,
на «Д» обліку у лікаря нарколога та
лікаря психіатра у медичному закладі
за місцем проживання не перебуває,
раніше притягався до кримінальної
відповідальності, однак відбув
покарання, а судимість погашена у
встановленому законом порядку. Суд
враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_2.
повністю визнав свою вину, щиро
розкаюється у вчиненому кримінальному
правопорушенні та активно сприяв його
розкриттю, він ніде офіційно не працює,
має на утриманні трьох малолітніх
дітей.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_3. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченого, який посередньо
характеризується за місцем проживання,
на «Д» обліку у лікаря нарколога та
лікаря психіатра у медичному закладі
за місцем проживання не перебуває,
раніше неодноразово притягався до
кримінальної відповідальності,
відбував покарання у місцях
позбавлення волі, судимість не
погашена, а також той факт, що він
повністю визнав свою вину, щиро
розкаюється у вчиненому кримінальному
правопорушенні та активно сприяв його
розкриттю.

З урахуванням наведених обставин, суд
під час вирішення питання про обрання
міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1.
вважає за доцільне призначити його у
межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185
КК України у вигляді позбавлення волі.
Одночасно суд вважає за можливе та
доцільне застосувати до
обвинуваченого ОСОБА_1. ст. 75 КК України
- звільнення від відбування покарання з
випробуванням та покласти на нього
певні обов'язки, визначені у ст. 76 КК
України.

Під час вирішення питання про обрання
міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2.
суд вважає за доцільне призначити його
у межах, установлених санкцією ч. 3 ст. 185
КК України у вигляді позбавлення волі.
Одночасно суд вважає за можливе та
доцільне застосувати до
обвинуваченого ОСОБА_2. ст. 75 КК України
- звільнення від відбування покарання з
випробуванням та покласти на нього
певні обов'язки, визначені у ст. 76 КК
України.

Судом встановлено, що вироком
Сколівського районного суду
Львівської області, постановленим
21.03.2014 року у кримінальному провадженні
№ 453/306/14-к. (провадження № 1-кп/453/24/14 р.)
ОСОБА_3. засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395
КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК
України до позбавлення волі строком на
чотири роки. Таким чином встановлено,
що ОСОБА_3. після постановлення
вказаного вище вироку винен ще і в
іншому злочині, вчиненому ним до
ухвалення такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо
після постановлення вироку у справі
буде встановлено, що засуджений винен
ще і в іншому злочині, вчиненому ним до
ухвалення попереднього вироку, то
покарання призначається за правилами,
передбаченими у частинах 1-3 цієї
статті. У цьому випадку у строк
покарання остаточно призначеного за
сукупністю злочинів, зараховується
покарання, відбуте повністю або
частково за попереднім вироком, за
правилами, передбаченими у ст. 72 цього
Кодексу.

Відтак, під час вирішення питання про
обрання міри покарання обвинуваченому
ОСОБА_3., суд вважає за доцільне
призначити його у межах, установлених
санкцією ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді
позбавлення волі на певний строк. Суд
також вважає за необхідне до
призначеного обвинуваченому ОСОБА_3.
покарання за даним вироком суду
приєднати частково невідбуте ним
покарання, призначене за вироком
Сколівського районного суду
Львівської області від 21.03.2014 року і
призначити остаточне покарання за
сукупністю злочинів у вигляді
позбавлення волі на певний строк.

Суд також, у відповідності до ст. 129 КПК
України, з урахування ставлення самих
обвинувачених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. до цивільного позову, дійшов до
висновку, що заявлений ДТГО «Львівська
залізниця» цивільний позов підлягає до
задоволення у повному обсязі, оскільки
такий є у повній мірі обґрунтованим та
доводиться зібраними матеріалами
кримінального провадження. Відтак, з
обвинувачених ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. у солідарному порядку у користь
ДТГО «Львівська залізниця» підлягає до
стягнення 8 812 грн. 73 коп. заподіяних
збитків.

Відповідно до положень ст. 124 КПК
України суд вважає за необхідне
стягнути з обвинувачених ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. у солідарному
порядку на користь держави
документально підтверджені витрати за
проведення трасологічної експертизи №
876 від 23.12.2013 року у розмірі 733 грн. 50 коп..

Речові докази: металеву пилку по
металу та три фрагменти (відрізки), які
знаходяться у камері зберігання
речових доказів ЛВ на станції Стрий
УМВС України на Львівській залізниці,
слід знищити.

Керуючись ст. ст. 124, 129, 368, 370, 374 КПК
України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_1 звільнити від
відбування покарання з випробуванням,
якщо він протягом 1 (одного) року та 6
(шести) місяців іспитового строку не
вчинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи та
періодично з'являтися у вказані органи
для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу
не обирати.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_2 звільнити від
відбування покарання з випробуванням,
якщо він протягом 1 (одного) року та 6
(шести) місяців іспитового строку не
вчинить нового кримінального
правопорушення і виконає покладені на
нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_2 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи та
періодично з'являтися у вказані органи
для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_2 до вступу вироку у законну силу
не обирати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до
призначеного ОСОБА_3 покарання
частково приєднати невідбуте
покарання за вироком Сколівського
районного суду Львівської області,
ухваленим 21.03.2014 року у кримінальному
провадженні № 453/306/14-к (провадження №
1-кп/453/24/14 р.) і остаточно ОСОБА_3
призначити покарання за сукупністю
злочинів у вигляді позбавлення волі
строком на 4 (чотири) роки та 3 (три)
місяці.

Міру запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту засудженому ОСОБА_3, що
був обраний під час розгляду
кримінального провадження № 453/306/14-к
(провадження № 1-кп/453/24/14 р.) залишити
без змін.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_3 рахувати з 04.03.2014
року, тобто з часу обрання йому
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту у кримінальному провадженні
№ 453/306/14-к (провадження № 1-кп/453/24/14 р.).

Цивільний позов Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
солідарному порядку на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» 8 812
(вісім тисяч вісімсот дванадцять) грн. 73
коп..

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
солідарному порядку на користь держави
733 (сімсот тридцять три) грн. 50 коп..

Речові докази: металеву пилку по
металу та три фрагменти (відрізки) -
знищити.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженим та
прокурору.

Копію вироку надіслати Державному
територіально-галузевому об'єднанню
«Львівська залізниця».

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя
В.Я. Микитин