Справа № 157/1362/13-к
Провадження №1-кп/157/1/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000116 від 21.12.2012 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 30 грудня 2012 року біля 20 год. 35 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки Мерседес Бенц Спрінт 313, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі О 030430 (Щитинь-Черче-Бузаки), 07 км.+ 400 м, що між селами Мельники-Мостище - Острівок Камінь-Каширського району Волинської області, рухаючись в напрямку с. Острівок, у порушення пунктів 1.2., 11.2., 11.3. Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Форд Транзит, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

У прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.2., 11.2, 11.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, якими передбачено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, нерейкові транспортні засоби повинні рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини, на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і суду дав показання про те, що 30 грудня 2012 року о 20 год. 30 хв., керуючи автомобілем Мерседес Бенц Спрінт, повертався з м. Каменя-Каширського додому у с. Черче Камінь-Каширського району. Дорожні умови були складні: туман, слизька дорога, ожеледиця. Швидкість руху його автомобіля не перевищувала 40 км/год. Додатковою перешкодою під час керування транспортним засобом було те, що для водія була видима лише проїзна частина дороги, одна наїжджена автомобілями колія, яка складалася з двох втрамбованих слідів від коліс автомобілів. Для того щоб роз`їхатися із зустрічним транспортним засобом необхідно було щоб кожен з водіїв звернув вправо ближче до своєї обочини, при цьому права пара коліс автомобіля рухалася б по снігу. На відрізку дороги с. Мельники-Мостище за 300 метрів побачив світло фар іншого автомобіля, завчасно переключив світло фар свого транспортного засобу, зменшив швидкість до 20 км/год та звільнив ліву частину наїждженої автомобілями колії. Такі ж дії повинен був зробити і водій зустрічного автомобіля Форт Транзит ОСОБА_7 , що дало б змогу уникнути зіткнення транспортних засобів. Проте останній, керуючи автомобілем, рухався по двох втрамбованих від коліс автомобілів слідах, тобто наїждженою колією, нікуди не звертаючи, у зв`язку з чим і відбулася дорожньо-транспортна пригода. Заперечує, що зіткнення сталося на зустрічній смузі руху відносно його автомобіля, оскільки контури дороги через складні погодні умови визначити було неможливо. Відразу після зіткнення підійшов до потерпілого, який знаходився у салоні автомобіля зі сторони пасажира щоб надати йому допомогу.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 30 грудня 2012 року біля 20 години, керуючи власним автомобілем Форд Транзит, повертався із с. Підбороччя Камінь-Каширського району дорогою в напрямку с. Бузаки додому в смт. Ратне. Проїжджаючи с. Острівок швидкість руху автомобіля зменшив до 20 км/год і побачив, що йому назустріч рухається автомобіль по його (потерпілого) смузі руху. Проїхавши ще декілька кілометрів зрозумів, що зустрічний транспортний засіб рухається на великій швидкості, оскільки швидко наближається до нього не змінюючи напрямку руху, а тому прийняв вправо та, з`їхавши на узбіччя до дерев, зупинився, вимкнув передачу і не заглушуючи двигун автомобіля пересів на пасажирське сидіння, і відразу ж після цього відчув удар та втратив свідомість. Прийшовши до свідомості відчув біль у нозі, якимсь чином дотягнувся до замка та виключив двигун, за допомогою мобільного телефону, що лежав неподалік, викликав швидку допомогу та працівників міліції, згодом до нього прийшов ОСОБА_5 , через деякий час приїхала швидка допомога та міліція. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав травму ноги, тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим йому було проведено декілька операцій, на одну з них обвинувачений надав йому 2000 грн., інші збитки йому не відшкодовано.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що під час огляду разом з інспектором ДАІ ОСОБА_12 місця події, ними у кюветі було виявлено два автомобілі (мікроавтобуси) з зовнішніми пошкодженнями. В автомобілі Форт Транзит знаходився ОСОБА_7 , який скаржився на біль у нозі. Розташування уламків автомобілів, їх сліди на проїзній частині дороги, вказували на те, що зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху водія ОСОБА_7 , тобто на зустрічній смузі відносно руху автомобіля обвинуваченого. Під час огляду місця події була складена схема дорожньо-транспортної пригоди, на якій відображені всі виявлені об`єкти, вказані параметри проїзної частини дороги, зафіксовано відповідні відстані та розташування автомобілів. Події мали місце пізно ввечері, у зв`язку з чим спочатку вдалося залучити до проведення огляду лише одного понятого, пізніше був залучений другий понятий. На момент огляду місця події на дорозі була ожеледь, однак проїзна частина була достатньо розчищена для безпечного роз`їзду двох транспортних засобів, її ширина складала 7 метрів, по центру дороги було два неглибокі сліди від коліс автомобілів (що утворювали наїжджену автомобілями втрамбовану колію), з яких легко можна було виїхати.

Аналогічні показання у судовому засіданні дав свідок ОСОБА_12 . Окрім того, останній показав, що ширина проїзної частини дороги при дотриманні правил дорожнього руху дозволяла безпечно роз`їхатися двом транспортним засобам. В автомобілях, що зіткнулися були, пошкоджені передні ліві бокові частини.

З показань свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні вбачається, що на прохання брата ОСОБА_5 він приїхав на місце події. Дорога була розчищена від снігу, проте слизька, мала місце ожеледиця. Ширина проїзної частини дороги була достатньою для роз`їзду двох транспортних засобів.

Свідок ОСОБА_14 дав суду показання про те, що на прохання ОСОБА_5 він транспортував автомобіль потерпілого з місця дорожньо-транспортної пригоди до м. Каменя-Каширського. В автомобілі була пошкоджена ліва частина. Окрім того, він разом з ОСОБА_5 відвідував потерпілого ОСОБА_7 у лікарні. Обвинувачений пропонував потерпілому допомогу у лікуванні, проте учасники дорожньо-транспортної пригоди не змогли досягти згоди щодо відшкодування завданої зіткненням транспортних засобів шкоди.

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що 30 грудня 2012 року на прохання ОСОБА_5 він приїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди між с. Острівок та с. Мельники-Мостище, де побачив два пошкоджені автомобілі. В салоні автомобіля Форт Транзит між сидіннями водія і пасажира знаходився ОСОБА_7 , який скаржився на біль у нозі, проте від його допомоги відмовився. Невдовзі на місце події приїхала швидка медична допомога та міліція. Проїзна частина дороги на той час була слизькою, однак розчищена, мала місце колійність, а тому під час роз`їзду двох транспортних засобів необхідно було щоб кожен з водіїв виїжджав з трамбованих слідів від коліс транспортних засобів та скеровував праворуч ближче до краю дороги.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показав, що 30 грудня 2012 року він разом з дружиною потерпілого ОСОБА_17 приїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди. Проїзна частина дороги була широкою, транспортні засоби могли роз`їхатися. Автомобіль потерпілого був пошкоджений, нахилений до дерев та знаходився на правій обочині від смуги руху потерпілого. Більшість уламків автомобіля лежали перед автомобілем потерпілого з лівої сторони. Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що під час руху потерпілий побачив зустрічний транспортний засіб, який рухався по його (потерпілого) смузі руху, а тому вирішив зупинитися, після чого відчув удар.

З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що на місце події, де відбулося зіткнення автомобіля, під керуванням її чоловіка, з автомобілем під керуванням обвинуваченого, дорога була широкою та колійною. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її чоловік ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, лікувався у Ратнівській центральній районній лікарні і Волинській обласній лікарні, йому було проведено декілька операцій, на що витрачено значну суму коштів. Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі шкоду не відшкодував, а сплатив лише 2000 грн. на одну операцію, станом здоров`я її чоловіка він не цікавився.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 30.12.2012 року та фототаблиць до нього, схеми дорожньо-транспортної пригоди, протоколу огляду транспортних засобів від 02.01.2013 року, проїзна частина дороги, що знаходиться на виїзді із с. Мельники Камінь-Каширського району та веде через с. Острівок до с. Черче покрита снігом, ожеледиця, ширина дороги 7 метрів, у центрі дороги одна наїжджена транспортними засобами колія для руху автомобілів, на лівому узбіччі дороги в напрямку с. Мельники у кюветі знаходиться автомобіль Форт Транзит, біля цього автомобіля протилежністю у 7 м наявний осип із решток скла та пошкоджених деталей, на відстані 65 м від автомобіля Форт Транзит в кюветі ліворуч дороги передом до кювету в напрямку с. Черче в кущах знаходиться автомобіль Мерседес Спрінт; в автомобілі Форт Транзит повністю пошкоджена та деформована ліва сторона, побита ліва передня фара, деформовані ліві дверцята, переднє ліве колесо, в автомобілі марки Мерседес Спрінт пошкоджена ліва сторона, деформовані дверцята; всі пошкодження в обох автомобілях розташовані на передній лівій частині (Т.1 а.п. 84-96, 171).

Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 18 від 27.02.2013 року у момент первинного контакту взаємодіяли ліва передня частина автомобіля Форт Транзит, реєстраційний номер НОМЕР_2 , і передня ліва частина автомобіля Мерседес Бенц Спрінт 313, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поздовжня вісь автомобіля Форт Транзит, яким керував ОСОБА_7 , розміщувалася під кутом приблизно 170±5 градусів (проти годинникової стрілки) відносно повздовжньої осі автомобіля Мерседес Бенц Спрінт 313 під керуванням водія ОСОБА_5 ; місце зіткнення автомобілів Форт Транзит і Мерседес Бенц Спрінт 313 розташовано на лівій смузі руху у напрямку с. Острівок (Т. 1 а.п. 129-141).

З акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 30.12.2012 року вбачається, що стан проїзної частини автомобільної дороги № 0030430 (Щитинь-Черче-Бузаки), між селами Мельники-Мостище та Острівок Камінь-Каширського району, мокрий, однак недоліків в утримані дороги не виявлено (Т. 1 а.п. 97).

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 26.06.2014-10.04.2014 року, у результаті травми, отриманої ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди 30 грудня 2012 року, у нього на час проведення експертизи мав місце закритий слабоконсолідуючий підвертельний скалковий злам лівої стегнової кістки, згинально-ротаційна контрактура лівого кульшового суглобу з порушенням функції статики та ходи лівої нижньої кінцівки у значній мірі, що дає потерпілому, відповідно до п. 142 б Таблиці процентів втрати загальної працездатності у результаті різноманітних травм, 35 % постійної втрати загальної працездатності; травма, яка має місце у ОСОБА_7 , згідно з п. 2.1.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що викликали розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину (не менш 33%) (Т. 1 а.п. 390-395).

Вищенаведені докази об`єктивно узгоджуються між собою та у своїй сукупності відображають реальну картину дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30 грудня 2012 року, і свідчать про те, що саме водій автомобіля Мерседе Бенц Спрінт 313 виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення обох транспортних засобів.

За таких обставин, суд вважає неправдивими показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що до моменту зіткнення транспортних засобів він з`їхав з втрамбованої для проїзду автомобілів колії на свою смугу руху, і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Не ґрунтуються на матеріалах справи та досліджених судом доказах доводи обвинуваченого про те, що причиною зіткнення транспортних засобів стали лише складні погодні умови та незадовільний стан дорожнього покриття, адже з показань допитаних у судовому засіданні свідків та потерпілого вбачається, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди погодні та дорожні умови були складні, однак перешкод для безпечного роз`їзду транспортних засобів не було.

Таким чином, суд вважає, що своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є необережним та відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується по місцю проживання, має сім`ю, а також і наслідки, які настали внаслідок вчинення злочину, а саме те, що потерпілий отримав другу групу інвалідності.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, відсутні.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального, що передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Виходячи з роз`яснень, наведених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З урахуванням наслідків вчиненого злочину і тієї обставини, що завдана потерпілому шкода на час судового розгляду в повному обсязі не відшкодована і останній наполягав на призначенні додаткового покарання, суд приходить до висновку про необхідність застосувати до ОСОБА_5 додатковий вид покарання, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Обвинуваченим ОСОБА_5 не надано суду доказів про те, що керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходів.

Пунктом е ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році, що набрав чинності 19.04.2014 року, передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України: потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи осіб, які підпадають під дію Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та аналогічних законів інших держав колишніх республік СРСР.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про застосування амністії в Україні та ст. 14 Закону України Про амністію у 2014 році особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

ОСОБА_5 є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), серії НОМЕР_3 , виданим Волинською облдержадміністрацією 15 грудня 1992 року.

За таких обставин та зважаючи на клопотання обвинуваченого про застосування до нього амністії, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 належить звільнити від призначеного йому основного та додаткового покарання на підставі п. е ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Підстав, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_5 амністії, суд не вбачає.

Згідно зі ст. 128 ЦПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

ОСОБА_7 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 та ВАТ НАСК Оранта про стягнення майнової та моральної шкоди, у якому потерпілий з врахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути на його користь: з ОСОБА_5 - 11880,25 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, 147603,18 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 10000 грн. судових витрат, понесених на оплату правої допомоги адвоката у кримінальному провадженні; з ВАТ НАСК Оранта - 49490 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 47936,42 грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої життю та здоров`ю потерпілого (а саме, шкоди пов`язаної з лікуванням (22104,42 грн.), шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності (20412 грн.) та витратами, пов`язаними з реабілітацією наслідків отриманих травм (7420 грн.) за мінусом 2000 грн., що були відшкодовані обвинуваченим під час стаціонарного лікування), а також 2396,82 грн. моральної шкоди, пов`язаної з каліцтвом та ушкодженням здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 була застрахована, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 5400398, укладеним 17 лютого 2012 року з НАСК Оранта, строк дії полісу з 18.02.2012 року по 17.02.2013 року. Обов`язковий ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні регулюються спеціальним законом - Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України та захисту майнових інтересів страхувальника.

Обов`язок страховика з відшкодування шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну потерпілого, настає у разі настання страхового випадку.

У судовому засіданні представник страхової компанії ОСОБА_10 цивільний позов в частині стягнення зі страхової компанії шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, на суму 22104,42 грн. та моральної шкоди в сумі 2396,82 грн. визнав, у зв`язку з чим такі позовні вимоги належить задовольнити.

Згідно з п.п. 22.1, 22.3 ст. 22, ст. 23 Закону (у редакції чинній на час укладення договору страхування), при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, зі стійкою втратою працездатності потерпілим, зі смертю потерпілого. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3. ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 9.3. ст. 9 Закону (у редакції чинній на час укладення договору страхування) передбачено, що ліміт відповідальності страховика становить 51000 грн., 5 % ліміту відповідно становитиме 2550 грн.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оскільки ОСОБА_7 є потерпілим у кримінальному провадженні і неправомірними діями ОСОБА_5 йому були завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого потерпілий лікувався, переніс страждання та фізичний біль, не міг вільно пересуватися без допоміжних засобів (милиць), отримав інвалідність, порушено його нормальні життєві зв`язки, то він має право на відшкодування йому моральної шкоди. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує характер тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які відносяться до категорії тяжких, характер, обсяг болю і душевних страждань, яких потерпілий зазнав, те, що він не може пересуватися без милиць, тривалість необхідного лікування потерпілого та пов`язані з цим вимушені зміни у його життєвих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь вини обвинуваченого, в тому числі і те, що злочин вчинено необережними діями останнього, та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та добросовісності, оцінює моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

Оскільки з ВАТ НАСК Оранта, згідно із Законом, підлягала стягненню моральна шкода у розмірі 2550 грн., проте виходячи з меж заявлених потерпілим у цій частині позовних вимог, на його користь зі страхової компанії стягується 2396,82 грн., то з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 37 450 грн. (різницю між фактичним розміром моральної шкоди і страховою виплатою: 40000 грн. - 2550 грн.). Моральна шкода у розмірі 153,18 грн., що становить різницю між лімітом відповідальності страховика (2550 грн.) та заявленими до страхової компанії вимогами, з огляду на встановлений Законом ліміт відповідальності страховика, з обвинуваченого ОСОБА_5 стягненню не підлягає, оскільки згідно із Законом повинна стягуватися зі страховика, однак цивільний позивач такої вимоги не заявляв.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Аналізуючи наведену норму закону, суд вважає, що спори про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності, повинні вирішуватися за законодавством, чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування такої шкоди. Право на відшкодування вказаної шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати працездатності.

ОСОБА_7 2 групу інвалідності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлено з 04 вересня 2013 року (Т. 2 а.п. 185). Отже, саме з цього часу у потерпілого настало право на отримання виплат на відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, і таке відшкодування повинно здійснюватися на підставі ст. 26 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в редакції, що набрала чинності 05 лютого 2013 року.

З врахуванням вимог закону щодо дії актів цивільного законодавства у часі, на думку суду, не спростовує наведених висновків положення ч. 2 Прикінцевих і Перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.11.2012 року (далі - Закон зі змінами), (яким ст. 26 Закону викладено у новій редакції), відповідно до якого норми цього Закону зі змінами не застосовуються до договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом зі змінами.

Згідно з п.п. 26.1., 26.2. ст. 26 Закону (в редакції чинній з 05 лютого 2013 року, та на дату встановлення потерпілому інвалідності) шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить у разі встановлення 2 групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Розмір мінімальної заробітної плати на дату настання страхового випадку становив 1134 грн.

Отже, вимоги цивільного позивача про стягнення зі страхової компанії 20412 грн. шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, підлягають до задоволення.

Оскільки цивільним позивачем не надано доказів, що йому висновком медико-соціальної експертної комісії рекомендовано для реабілітації санаторно-курортне лікування у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмами, то в цій частині вимог до страхової компанії необхідно відмовити.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.п. 5, 6, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна та у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року № 13 Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що ставиться у вину обвинуваченому, становлять наслідки дій обвинуваченого у виді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Пошкодження автомобіля не охоплювалося складом злочину, а тому позовні вимоги про відшкодування такої шкоди не випливають із пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим провадження у цій частині позовних вимог (за відсутності передбачених КПК України підстав для залишення цих вимог без розгляду) належить закрити та роз`яснити потерпілому його право звернутися до суду з такими позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 1 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню понесені потерпілим ОСОБА_7 витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого у кримінальному провадженні у сумі 10000 грн., розмір яких підтверджено актом наданих послуг, наведеним розрахунком з зазначенням обсягу наданої правової допомоги та затраченим часом і квитанцією до прибуткового касового ордера від 12 червня 2014 року (Т. 2 а.п. 112, 220).

Окрім того, з обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, належить стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1471 грн. 20 коп.

Речовий доказ - автомобіль марки Форт Транзит з механічними пошкодженнями, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , належить залишити у володінні останнього.

У зв`язку із задоволенням цивільного позову арешт, що накладений ухвалою суду від 27 лютого 2015 року на автомобіль Мерседес Бенц Спрінт 313, необхідно залишити в силі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати виннуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. е ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 37 450 гривень (тридцять сім тисяч чотириста п`ятдесят) моральної шкоди та 10000 гривень (десять тисяч) витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Стягнути з ВАТ НАСК Оранта в користь ОСОБА_7 2396 гривень (дві тисячі триста дев`яносто шість) 82 копійки моральної шкоди, 22104 гривні (двадцять дві тисячі сто чотири) 42 копійки шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 20412 гривень (двадцять тисяч чотириста дванадцять) шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності.

Провадження у частині позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ВАТ НАСК Оранта про стягнення шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_7 його право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_5 та ВАТ НАСК Оранта про стягнення майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, у порядку цивільного судочинства.

В решті позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 1471 гривня (одна тисяча чотириста сімдесят одна) 20 копійок.

Речовий доказ марки Форт Транзит, номерний знак НОМЕР_2 , з механічними пошкодженнями залишити у володінні ОСОБА_7 .

Арешт, що накладено на автомобіль марки Мерседес Бенц Спрінт 313, номерний знак НОМЕР_1 , - залишити в силі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1