Справа № 127/113/14-к
Провадження №11-кп/772/4/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами: прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2014 року, яким

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с. Лука-Мелешківська, Вінницького району

Вінницької області, житель

АДРЕСА_1 , громадянин України

раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 345 КК України, з призначенням йому покарання у виді 5 (п`яти) років шести місяців позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги задоволений повністю. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілого в сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот чотири) грн. 16 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку 02.08.2013 року приблизно о 23: 40 год. по вул. Келецька, 78 а в м. Вінниці співробітниками ВДАІ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, а саме, інспектором ВДАІ ВМВ ОСОБА_11 та інспектором ВДАІ ВМВ ОСОБА_8 , в ході несення служби по нагляду за дорожнім рухом, виявлено групу із семи чоловік, які вчинили бійку на трамвайній зупинці «вул. Юності». З метою припинення протиправний дій працівниками ВДАІ ВМВ зроблено зауваження зазначеній групі осіб, однак, останні не реагували на зауваження. Після цього, інспектор ВДАІ ВМВ ОСОБА_8 спробував розборонити вищевказаних осіб. В цей час ОСОБА_12 , який приймав участь в бійці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який перебуває при виконанні службових обов`язків, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, умисно наніс ОСОБА_8 удар рукою в тім`яну область голови справа. Своїми діями ОСОБА_12 завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому внутрішньої пластинки тім`яної кістки справа, забою головного мозку легкого ступеню, гематоми м`яких тканин в тімяно-потиличній ділянці голови справа, які, згідно висновку експерта за № 1744 від 27.09.2013 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень. Надалі ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс ОСОБА_8 удар кулаком в обличчя справа, чим завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани верхньої губи справа які, згідно висновку експерта № 1744 від 27.09.2013 року, належать до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , неоспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає вирок необгрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості; просить вирок скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_13 більш суворе покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вказує, що потерпілому ОСОБА_8 умисними діями обвинуваченого були нанесені тяжкі тілесні ушкодження в результаті яких він був комісований з органів внутрішніх справ та отримав 3 групу інвалідності.
Обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі посилається на однобічність та необ`єктивність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що призвело до призначення йому занадто суворого покарання, у зв`язку з чим просить вирок, в частині призначеного покарання, змінити, пом`якшити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 345 КК України та застосувати ст. 75 КК України.
Потерпілий ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з вироком суду, в частині призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 345 КК України у виді реального позбавлення волі, вважаючи його занадто суворим і несправедливим. Посилається на те, що останній повністю відшкодував завдану йому шкоду, розкаявся у скоєному і вибачився перед ним. Тому, він його пробачив і просить не позбавляти винного волі, змінити вирок та призначити ОСОБА_13 більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням його волі.
Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: обвинуваченого ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, повністю погодилися з апеляційною скаргою потерпілого і просили їх задовольнити, в той же час заперечували проти апеляційної скарги прокурора; потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснивши, що ніяких претензій до обвинуваченого немає і все йому пробачив; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та просив її задовольнити, вважаючи призначене винному покарання занадто м`яким, заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого слід задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Фактичні обставини, доведеність вини ОСОБА_9 та юридична кваліфікація його дій в поданих апеляційних скаргах не оскаржуються.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 щодо суворості призначеного покарання, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого; покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів; суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень кримінального кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Так у вироку судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання. Вказано, що ОСОБА_9 раніше не судимий, на обліку у психоневрологічної лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Крім того, в якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття ОСОБА_9 та добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

На думку колегії суддів, вказані обставини суд хоча і взяв до уваги при постановленні вироку, проте не достатньо їх врахував, призначивши ОСОБА_9 , який вчинив дане кримінальне правопорушення у віці 18 років, занадто суворе покарання у виді реального позбавлення волі.

В ході апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_8 , наголошуючи на необхідності пом`якшення винному покарання, подав заяву в який вказав на відсутність будь-яких претензій до нього та просив суд звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.75 КК України. На думку потерпілого, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для ОСОБА_9 та в повній мірі буде відповідати принципам законності і справедливості.

Згідно ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За наведених обставин, позиції в суді потерпілого ОСОБА_8 у колегії суддів є підстави вважати призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, а тому суд знаходить можливим зменшити призначене ОСОБА_9 покарання до мінімального розміру п`яти років позбавлення волі із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає непереконливими.

Таким чином, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, підлягає зміні, а засуджений ОСОБА_9 звільненню з-під варти.

Керуючись ст.ст. 377, 405, 407, 419 КПК України Апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2014 року стосовно ОСОБА_9 , в частині призначення покарання, - змінити та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 345 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 скасувати. Звільнити його з-під варти із зали суду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: