В И Р О К

Іменем України

24 грудня 2013 року Франківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря Янковської
С.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в
м. Львові обвинувальний акт,
долучений до нього реєстр матеріалів
досудового розслідування та
матеріали кримінального провадження,
що внесені в Єдиний реєстр досудових
розслідувань за № 0001376 від 08
травня 2013 року та передані
прокурором про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Каховка Херсонської області,
проживаючого та зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1 , українця,
громадянина України, одруженого, на
утриманні якого двоє неповнолітніх
дітей, тимчасово не працюючого,
раніше не судимого, у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

Сторона обвинуваченя - старший
прокурор прокуратури

Франківського району м. Львова

Олексів Ольга Михайлівна

Учасники процесу: потерпілий ОСОБА_3

В С
Т А Н О В И В:

Відповідно до довіреності від
тринадцятого квітня 2013 року
посвідченої приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, реєстр № 334, ОСОБА_1
експлуатував автомобіль ЗАЗ - 110307, 2005
року випуску, державний
реєстраційний № НОМЕР_1, що належав
громадянину ОСОБА_5.

02 травня 2013 року, ОСОБА_1 разом із
сімєю, а саме з дружиною ОСОБА_6 та
сином - Святославом на вказаному
автомобілі переміщалися по м. Львову
та вирішували побутові питання.

Потерпілий ОСОБА_7 станом на 02 травня
2013 року працював водієм автомобіля
марки «Богдан» - маршрутне таксі № 43,
державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить ВАТ «Фіакр» та
закріплений за маршрутом: - район
Левандівка з рухом по вулиці
Городоцькій через вулицю Ст. Бандери
на вулицю Зелену і до вулиці
Дністровської у м. Львові.

02 травня 2013 року, близько 20 год. 20 хв.
водій маршрутного таксі № 43 ОСОБА_3
рухався по вулиці Городоцькій у м.
Львові. У цей час, по цій же вулиці,
позаду у цьому ж напрямку, на
автомобілі марки ЗАЗ - 110307 державний
реєстраційний № НОМЕР_1 рухався
ОСОБА_1.

В один із моментів дані два
транспортних засоби перебували в
районі магазину «Скриня», що по
вулиці Городоцькій у м. Львові, а
саме автомобіль марки «Богдан» -
маршрутне таксі № 43, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3 виїзджав із
зупинки, і як на думку водія ОСОБА_1, що
керував автомобілем марки ЗАЗ - 110307,
державний реєстраційний № НОМЕР_1
та рухався у цьому ж напрямку, не
дав йому дорогу. ОСОБА_1, здійснюючи
керованим ним автомобілем маневри
шляхом обгону керованого ОСОБА_3
автомобіля, змушував того
зміщувати маршрутне таксі праворуч
проїжджої частини, аж до повної
зупинки.

Близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на
перехресті вулиць Городоцька -
Тобілевича у м. Львові, після
чергового маневру обидва
транспортні засоби зупинилися.
Водій ОСОБА_3 вийшов із керованого
ним автомобіля та підійшов до
автомобіля керованого ОСОБА_1. У свою
чергу останній теж вийшов із
автомобіля і між ними виник словесний
конфлікт під час якого, ОСОБА_1,
умисно наніс правою рукою удар в
обличчя ОСОБА_3 від якого той впав
на землю, а ОСОБА_1 наніс ще декілька
ударів по тілу потерпілого.

Відповідно до висновку судово -
медичної експертизи № 237/2013 від 07
червня 2013 року, у гр.. ОСОБА_3
виявлено перелом лівої виличної
кістки, перелом величного відростка
верхньощелепової кістки зліва, які
утворилися від дії тупого предмету
на ліву виличну ділянку, могли бути
спричинені 02 - 03 травня 2013 року від
удару рукою та відносяться до
тілесного ушкодження середньої
тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоровя.

Дані дії ОСОБА_1 органами досудового
розслідування кваліфіковані за ч. 1
ст. 122 КК України, як умисне нанесення
середньої тяжкості тілесних
ушкоджень.

В судовому засіданні, як і на
досудовому слідстві підсудний свою
вину визнав частково та пояснив, що на
підставі доручення керував
автомобілем ЗАЗ - 110307 державний
номерний знак НОМЕР_1, що належав
громадянину ОСОБА_5.

02 травня 2013 року він разом із
сімєю, а саме з дружиною ОСОБА_6 та
сином ОСОБА_10 на вказаному
автомобілі переміщалися по м. Львову
та вирішували побутові питання.
Рухаючись по вулиці Городоцькій
водій маршрутного таксі , як йому
стало відомо пізніше, гр.. ОСОБА_3,
чинив йому перешкоду у здійсненні
обгону, рухаючись у лівій смузі дорги
попутного з ним напрямку. Він
сигналив та декілька разів обігнав
його і намагався притиснути до
правої частини дороги. В районі
вулиці Тубілевича, після чергового
притискання ОСОБА_3 зупинив
керований ним автомобіль, вийшов та
підійшов до нього де почав
словесно ображати. Він, ОСОБА_1 не
втримався та завдав тому декілька
ударів. У подальшому його дружина
ОСОБА_6 та дружина ОСОБА_3 вмішалися
в конфлікт, а також підійшли пасажири
автобуса, які їх заспокоїли.

Наміру завдати будь - яких
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 у нього не
було. В ході конфлікту можливо і
заподіяв тому тілесні ушкодження, але
це не навмисно. Просить вибачення у
потерпілого, врахувати, що його дії
були викликані неправомірними діями
останнього та не карати його суворо.

Крім часткового визнання вини
підсудним, а саме місця, часу факту
конфлікту та наслідків, його вина
доведена зібраними по справі
доказами, дійсність та достовірність
яких, перевірена судом, і в першу
чергу. Показами самого підсудного
даними як на досудовому слідстві, так
і в суді, та згідно яких він
підтвердив обставини подій, що мали
місце між ним та потерпілим 02 травня
2013 року ( т. 2 ас. 45 - 47, 69 -71).

Показами допитаного в судовому
засіданні потерпілого ОСОБА_3 який
теж підтвердив час, місце та фактичні
обставини подій, що мали місце за
його та підсудного участю 02 травня
2013 року ( т. 2 ас. 10 - 12, 39 -44), а також
заявою про вчинення проти нього
кримінального правопорушення ( т. 2 ас.
6).

Показами допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_6 та
ОСОБА_12, які кожен окремо, теж
підтвердили факт подій за участю
підсудного та потерпілого, що мали
місце 02 травня 2013 року і очевидцями
яких вони були. Дані покази у цілому
є послідовними, не суперечать
іншим матеріалам справи, у тому числі
й показам потерпілого та підсудного,
частково доповнюють відтворення тих
обставин, які підсудний та
потерпілий не пригадують, однак і не
заперечують ( т. 2 ас. 23 - 26, 48 -50, 51 - 53 54 -56).

Факт отримання 02 травня 2013 року
потерпілим ОСОБА_3 тілесних ушкоджень
за обставин встановлених судом,
підтверджується також висновком
судово - медичної експертизи № 237/2013
від 07 червня 2013 року згідно якої, у
гр.. ОСОБА_3 виявлено перелом лівої
виличної кістки, перелом величного
відростка верхньощелепової кістки
зліва, які утворилися від дії тупого
предмету на ліву виличну ділянку,
могли бути спричинені 02 - 03. травня 2013
року від удару рукою та відносяться
до тілесного ушкодження середньої
тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоровя.

На підставі часткового визнання
вини підсудним та матеріалів
кримінальної справи, об'єктивність та
повнота яких, учасниками судового
процесу не оспорюється, суд вважає
доведеним, що ОСОБА_1 своїми
умисними діями заподіяв потерпілому
ОСОБА_3 тілесне ушкодження середньої
тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоровя.

За даних обставин суд дії
підсудного кваліфікує як навмисне
заподіяння середньої тяжкості
тілесного ушкодження за ознакою
тривалого розладу здоровя та
кваліфікує ці його дії за ч. 1 ст. 122 КК
України.

Призначаючи підсудному покарання,
суд враховує ступінь тяжкості та
суспільної небезпеки вчиненого
злочину, особу підсудного, який
раніше не судимий. Суд також
враховує, сімейне та матеріальне
становище ОСОБА_1 на утриманні якого
малолітні діти та те, що по місцю
проживання він характеризується
виключно з позитивної сторони і на
даний час тимчасово не
працевлаштований.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного, суд визнає, що
підсудний хоч і не визнає себе
винним у повній мірі, проте
усвідомлює, що у подібних випадках
потрібно було діяти в інший спосіб.
Пом'якшуючою обставиною вини
підсудного, суд також визнає
поведінку потерпілого, яку суд
оцінює як неправомірною і
компрометуючу, що у свою чергу
спонукало підсудного до дій, які
призвели до наслідків, що
інкримінуються йому у вину.

З урахуванням пом'якшуючих та
обтяжуючих обставин, суд приходить
до висновку, що покарання підсудному
слід призначити в межах санкції
статті за якою суд кваліфікував
злочин, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, за наведених вище
помякшуючих обставин, а саме: сприяння
органам досудового слідства у
розкритті злочину при розслідуванні
даної справи, щире каяття, суд
приходить до висновку про можливість
виправлення підсудного без відбування
призначеного покарання, у зв'язку з
чим, вважає за доцільне, на підставі
ст.. 75 КК України звільнити його від
призначеного покарання, якщо він
протягом визначеного судом
іспитового строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього
обов'язки, передбачені ст..76 КК України.

Речові докази, цивільний позов та
судові витрати по справі відсутні,
міра запобіжного заходу не обиралася.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 349, 368,370, 371, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним
у вчиненні кримінального
правопорушення , передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України та призначити
покарання у вигляді 1 (одного) року
позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити
засудженого від відбування ним
призначеного покарання за умови, що він
протягом іспитового строку не
вчинить нового злочину, встановивши
іспитовий строк в 1 ( один) рік.

Відповідно до ст..76 КК України
покласти на нього обов'язок:
повідомляти органи КВІ про зміну
місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Львівської
області протягом тридцяти діб з
моменту його проголошення.

Суддя
В. Кузь