Справа №: 1-75/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 24.06.2011

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді - Восковської О.А.

при секретарі Канашковій О.М.

з участю прокурора Давидюк М.М.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайонного суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця і громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше неодноразово судимого :

-20.11.2006 року Ковельським міськрайонним судом за ст..164 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим терміном строком на один рік,

- 24.01.2008 року Ковельським міськрайонним судом за ст.164 ч.2 КК України до двох років обмеження волі та умовно достроково звільненого 2.04.2009 року Рівненським районним судом Рівненської області, не відбута частина покарання становить 10 місяців 25 днів,

- за ч. 2 ст.164 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи зобов»язаний за рішенням Ковельського міськрайонного суду від 14.04.2005 року сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі по 100 грн. щомісяця, а в подальшому згідно рішення цього ж суду від 30.07.2009 року у розмірі по 300 грн. на місяць, починаючи з 9.08.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, злісно ухилявся від сплати аліментів, на неодноразові попередження державного виконавця про необхідність працевлаштуватися з метою сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, у добровільному порядку рішення суду не виконував та не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, внаслідок чого в період з 9.08.2009 року по 31.10.2010 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів за 14 місяців 23 дні у розмірі 4422 грн.58 коп. При цьому, ОСОБА_1 раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів, тобто, є особою раніше судимою за аналогічний злочин.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння визнав повністю та показав наступне. Дійсно, вироком від 24.01.2008 року він був засуджений за ухилення від сплати аліментів до двох років обмеження волі і 02.04.2009 року був звільнений від відбування покарання умовно-достроково строком 10 місяців 25 днів. Після звільнення не міг працевлаштуватися, однак, до центру зайнятості з метою підшукати роботу, не звертався і аліменти на дитину не сплачував. Не заперечує того факту, що попереджався державним виконавцем про необхідність працевлаштуватися та сплатити борг по аліментах, однак, не зробив цього. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати та врахувати те, що останні півроку він проходив курс лікування від туберкульозу, на який хворіє тривалий час.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась та подала письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності та покладається на розсуд суду щодо міри покарання підсудному.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1, винуватість останнього у скоєнні інкримінованих йому діянь повністю доведена і зібраними в справі доказами, фактичні обставини щодо яких не оспорюються учасниками судового слідства.

Дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинені особою, раніше судимою за аналогічний злочин, вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 164 КК України.

При обранні міри кримінального покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу винного у їх сукупності, наявність помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, до обставин, які помякшують покарання, суд відносить повне визнання своєї вини підсудним та каяття у скоєному.

Обставини, які б обтяжували покарання підсудному ОСОБА_1 відсутні.

Крім того, судом враховується і те, що ОСОБА_1 посередньо характеризується за місцем проживання (а. с. 54), вчинив інкриміноване йому діяння в період терміну умовно-дострокового звільнення від попереднього покарання, призначеного йому за аналогічний злочин (а.с.45-47), - тобто, на шлях виправлення не став, - а також те, що підсудний хворіє на туберкульоз (довідка ЛКК Ковельського МТМО від 31.05.2011 року № 253), однак, таке захворювання не позбавляє підсудного можливості відбувати покарання за вчинене ним протиправне діяння.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і з врахуванням санкції статті кримінального закону доцільним та достатнім покаранням для ОСОБА_1 буде обмеження волі, з частковим приєднанням до нового покарання не відбутої ним частини покарання за попереднім вироком суду відповідно до ст.71 КК України.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до набрання вироком законної сили слід залишити попередню - підписку про невиїзд з місця проживання.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2(два) роки.

На підставі ст..71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду від 24.01.2008 року та остаточно визначити ОСОБА_1 до відбування покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередню - підписку про невиїзд з місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча: О.А.ВОСКОВСЬКА