Вирок
Іменем України
04.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0001584 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, працюючою майстром поточного ремонту ПП «Фортуна», одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

· 11.12.1986 року Франківським районним судом м. Львова за ст.81 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

· 02.12.1999 року Франківським районним судом м. Львова за ст.206 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.1 п. «Б» Закону України «Про амністію» від 16.07.1999р. звільнений від відбування покарання;

· 12.04.2002 року Франківським районним судом м. Львова за ст.296 ч.1 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі;

· 01.08.2006 року Залізничним районним судом м. Львова за ст.121 ч.2 КК України до 9 років позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, -

в с т а н о в и в :
26.05.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи в кабіні ліфта під`їзду №3 будинку №6-а по вул. Науковій у м. Львові, у яку зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в супереч вимогам ст. 24, 35 Конституції України, ч.2 ст.3, ч.2 ст.4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснювали релігійну діяльність з поширення вірувань та розповсюдження літератури релігійного змісту, є членами релігійної організації «Свідки Єгови», з метою образи почуттів вказаних громадян у зв`язку з їх релігійними переконаннями та перешкоджання їх релігійній діяльності вчинив з ними сварку, під час якої висловлювався в бік потерпілих в образливій формі та застосував до ОСОБА_7 фізичне насильство, завдавши чотири удари кулаком по голові в районі лоба та двічі в перенісся. Внаслідок чого заподіяв перелом кісток носа без зміщення, пляму слід загоєного садна, в ділянці носа, синець в ділянці чола, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №905 від 05.06.2014 року, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив порушення рівноправності громадян залежно від їх релігійних переконань, поєднані з насильством чи погрозами, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.161 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та просить суворо не карати. Цивільний позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив з врахуванням того, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, став на шлях виправлення, має на утриманні дружину і дитину призначити покарання ОСОБА_4 на підставі ст. 69 КК України у вигляді штрафу. Цивільний позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що кабіні ліфту під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 обвинувачений ОСОБА_4 пригрозив її зґвалтувати, якщо вона ще раз прийде в цей будинок проповідувати. Вказала, що діями обвинуваченого їй заподіяна моральна шкода. До лікаря вона не зверталась, приймала заспокійливі ліки. Просить цивільний позов задоволити повністю. При визначенні міри покарання ОСОБА_4 не наполягала на позбавленні волі.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що став жертвою нападу через те, що належить до релігії Свідків Єгови, яку ОСОБА_4 вважає неприйнятною. ОСОБА_4 наніс йому удари, внаслідок чого він був змушений звернутись по медичну допомогу та прийти реабілітаційний курс для відновлення здоров`я. Діями обвинуваченого йому заподіяна моральна шкода. Просить цивільний позов задоволити повністю. При визначенні міри покарання ОСОБА_4 не наполягав на позбавленні волі.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що діями обвинуваченого потепілому ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода. Просить цивільний позов задоволити повністю. При визначенні міри покарання ОСОБА_4 не наполягав на позбавленні волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Крім цього на підставі ч.1 ст.358 КПК України за ініціативою суду в судовому засіданні оголошено докази, що підтверджують вину обвинуваченого, а саме: прокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.5), постанова про призначення судово-медичної експертизи (а.с.20), висновок експерта №905 (а.с. 21).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.161 КК України доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, котрий раніше судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не числиться, має на утриманні дружину, яка є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання судом не виявлено.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченогота попередження нових злочинів.

Щодо заявлених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди, то такі підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.ст.127, 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер скоєного злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину страждань потерпілих, а також вимоги розумності і справедливості, та вважає, що моральна шкода підлягає до задоволення ОСОБА_6 в розмірі 500 грн., а ОСОБА_7 в розмірі 1 000 грн.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 500 (п`ятсот) грн. заподіяної моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_7 1000 (одну тисячу) грн. заподіяної моральної шкоди.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1