АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/70/15 Справа № 202/205/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року в інтересах

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянство України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Індустріального РВДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 13 березня 2015 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення поєднаного із погрозою застосування насильства та є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжке кримінальне правопорушення за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а тому існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та здійснення незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги, адвокат посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права через те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, оскільки на думку адвоката, підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі, в той же час, адвокат вважає, що ОСОБА_9 не буде впливати на свідків та не намагатиметься переховуватися від суду та слідства, оскільки має постійне місце проживання, працевлаштований, не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги і просили її задовольнити, крім того захисник наголошував, що слідчим і судом порушено право на захист ОСОБА_9 , оскільки йому не надали захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 183 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 29.08.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003060 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст.187 КК України.

13 січня 2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та роз`яснені права, у тому числі мати захисника і побачення з ним до першого допиту.

13 січня 2015 року слідчий СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини та матеріали кримінального провадження.

Судом першої інстанції враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке санкцією ч. 2 ст. 187 КК України передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі.

Також слідчий суддя об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , врахував його вік, соціальні зв`язки та родинні стосунки, наявність обґрунтованої підозри щодо нього, ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, і це вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам, крім того двоє підозрюваних по даному кримінальному провадженню перебувають у розшуку, що об`єктивно вказує на існування обґрунтованих ризиків передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує при доведеності вини та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з реальним позбавленням волі.

Доводи захисника про позитивні особисті дані щодо його підзахисного мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Що стосується тверджень захисника в судовому засіданні при розгляді апеляції про порушення права на захист ОСОБА_8 , то з матеріалів вбачається, що 13 січня 2015 року його підзахисному було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та роз`яснені права, у тому числі мати захисника і побачення з ним до першого допиту.

З журналу судового засідання також вбачається, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання, у відповідності до ст. 193 КПК України, роз`яснив підозрюваному його права. Про роз`яснення права на захист також свідчать дві розписки ОСОБА_8 де письмово вказано про право - мати захисника, знати суть та підстави підозри або обвинувачення, знати підстави його затримання, відмовитися давати пояснення, показання з приводу підозри або обвинувачення, давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою, досліджувати речові докази, документи, показання, на які посилається прокурор, та надавати речі, документи, показання інших осіб на спростування доводів прокурора, заявляти клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань цього розгляду.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без змін.

Судді апеляційного суду: