Справа №621/3423/14-к
Пр. №1-кп/621/48/15
В И Р О К
Іменем України
19 лютого 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Змієві кримінальне провадження №0000925 від 14 листопада 2014 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайський Харківської області, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, не працюючий, має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України,
встановив:
12.10.2014 року, близько 20 години ЗО хвилин, ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 перебували в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_2 , куди також увійшло подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи незначний привід, грубо порушуючи громадський порядок, та загально визнані правила поведінки у суспільстві, нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок, діючи із хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, діючи з особливою зухвалістю, наніс 3 удари кулаками зі значною силою, в обличчя ОСОБА_4 , після чого останній впав на правий бік на підлогу, біля першої сходинки під`їзду, а ОСОБА_6 в свою чергу придавив коліном своєї ноги ОСОБА_4 в область його шиї та наніс йому близько 2-х ударів кулаками обох рук в обличчя та по руках , зі значною силою, в результаті чого у останнього згідно висновку судової медичної експертизи № 234- Зм/14 від 21.11.2014 року, утворилися наступні тілесні ушкодження:
- синці на обличчі, множинні садна на обличчі, забита рана на обличчі, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, посттравматична енцефалопатія з внутрішньочерепною гіпертензією і вестибулярними порушеннями, закритий перелом кісток носа.
Продовжуючи свої хуліганські дії відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, діючи з особливою зухвалістю, наніс один удар ліктем зі значною силою в область обличчя ОСОБА_5 , яка намагалась відтягнути останнього від свого чоловіка, при цьому ОСОБА_7 намагалась відтягнути ОСОБА_5 , схопивши її за волосся, від ОСОБА_6 , в результаті чого у останньої, згідно висновку судової медичної експертизи № 235-3м/14 від 21.11.2014 року, утворилися наступні тілесні ушкодженняхинець на обличчі, на передній поверхні лівого плеча, і в проекції правого колінного суглоба.
Хуліганські дії ОСОБА_6 продовжувались тривалий час, більше 15 хвилин, які він вимушений був припинити у зв`язку з тим, що на шум вийшли сусіди вищезазначеного під`їзду, де останній, порушив громадський порядок, нормальні умови життя людей, спокій і відпочинок, та вийшов із приміщення під`їзду на вулицю.
Крім того, 12 жовтня 2014 року, близько 20:30 години, в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи із хуліганських спонукань, виражаючи явну зневагу до існуючих у суспільстві норм поведінки, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, завдав 3 удари кулаками рук, зі значною силою, в область обличчя ОСОБА_4 , після чого останній впав на правий бік на підлогу, біля першої сходинки під`їзду, а ОСОБА_6 в свою чергу придавив коліном своєї ноги ОСОБА_4 в область його шиї, та наніс йому близько 2-х ударів кулаками обох рук в область обличчя та рук, зі значною силою, чим умисно заподіяв потерпілому, згідно висновку судово - медичної експертизи № 234-3м/14 від 21.11.2014 року, наступні тілесні ушкодження:
- вдавлений перелом передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, що ускладнився у своїй течії розвитком гематосинуса.
По ступеню тяжкості вдавлений перелом передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, що ускладнився у своїй течії розвитком гематосинуса кваліфікується як середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження по тривалості розладу здоров`я, характерне для цього виду травми і її тяжкості (згідно з п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах при вищевикладених обставинах визнав повністю, та пояснив, що причиною конфлікту стала протиправна поведінка самих потерпілих. Механізм спричинення тілесних ушкоджень, та наслідки він не оспорював. Стверджував, що удари наносив кулаками по обличчю потерпілого, коли той знаходився у вертикальному положенні. Інших ударів не наносив. Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі. Заперечував проти задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілих.
Крім визнання вини ОСОБА_6 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, його винуватість підтверджується наступними доказами на підтвердження встановлених судом обставин:
Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт виниклої між ним сварки з ОСОБА_6 . Зазначив, що ОСОБА_7 12.10.2014 року при виході із під`їзду будинку АДРЕСА_2 безпричинно схопила за волосся його дружину ОСОБА_5 , яка заходила до того ж під`їзду. В результаті чого розпочалась сварка. Крім того, він пояснив, що в ході сварки ОСОБА_6 безпричинно наносив йому удари кулаками і ногами по голові та обличчю. Від ударів він упав, а ОСОБА_6 продовжував бити його ногами. 12 жовтня 2014 року він звернувся за медичною допомогою до Зміївської ЦРЛ. Наполягав на задоволенні цивільного позову в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт виниклої між ОСОБА_4 сварки з ОСОБА_6 за вказаних обставин. Крім того, вона пояснила, що в ході сварки ОСОБА_6 наніс один удар ліктем своєї лівої руки їй у щелепу зліва. Більше ударів їй не наносив, а бив її чоловіка. Наполягала на задоволенні цивільного позову в повному обсязі.
Свідок ОСОБА_8 , підтвердила факт сварки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ОСОБА_6 . Крім того, вона пояснила, що в ході конфлікту ОСОБА_6 наносив удари руками по голові ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 утримувала за волосся ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила факт сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в під`їзді будинку АДРЕСА_2 . Та пояснила, що вона зі своєї квартири почула крики про допомогу. Коли прийшла до вказаного під`їзду то побачила, що ОСОБА_6 наносив удари руками ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 утримувала за волосся ОСОБА_5 .. Обличчя ОСОБА_4 було у крові.
Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що їй зателефонувала ОСОБА_5 і сказала, що її та чоловіка б`ють. Коли вона прибула до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , то побачила ОСОБА_4 із тілесними ушкодженнями на обличчі, та як ОСОБА_7 утримувала за волосся ОСОБА_5 .
Крім того, будучи дослідженими в судовому засіданні наступні письмові докази, а саме:
висновки судово-медичної експертизи № 202-Зм/14 від 11.11..2014 року, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_4 мали місце: синці на обличчі, множинні садна на обличчі, забита рана на обличчі, закрита травма у формі струсу головного мозку, посттравматична енцефалопатія з внутрішньочерепною гіпертензією і вестибулярними порушеннями, закритий перелом кісток носа, вдавлений перелом передньої стінки правої верхнє щелепової пазухи, що ускладнився в своїй течії розвитком гемотосинуса, які за ступенем тяжкості є легким тілесним ушкодженням. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, або в результаті тертя-ковзання (садна), можливо в результаті завдання ударів кулаками і обутими ногами нападаючого.
По ступеню тяжкості забита рана на обличчі, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, посттравматична енцефалопатія з внутрішньочерепною гіпертензією і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
По ступеню тяжкості вдавлений перелом передньої стінки правої верхньощелепної пазухи, що ускладнився в своїй течії розвитком гематосинуса кваліфікується як середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження по тривалості розладу здоров`я.
· висновок судово-медичної експертизи № 203-Зм/14 від 15.10.2014 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 мали місце крововилив на обличчі, на передній поверхні лівого плеча і проекції правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо в результаті нанесених ударів. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження.

- протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 19.11.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході проведення якого вона підтвердила свої свідчення та показала про механізм завдання ударів;
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.11.2014 року з фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході проведення якого він підтвердив свої свідчення та показав механізм завдання ударів;
- протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2014 року з фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_6 , в ході проведення якого він підтвердив свої свідчення та показав механізм завдання ударів;
- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 234-Зм/14 від 21.11.2014. Згідно якого, свідчення потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , дані ними в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення і відповідають об`єктивним судово-медичним даним , отриманим в ході судово-медичної експертизи.
- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 235-Зм/14 від 21.11.2014. Згідно якого, свідчення потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дані ними в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі нанесення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення і відповідають об`єктивним судово-медичним даним , отриманим в ході судово-медичної експертизи.
Не викликали сумніву у сторін кримінального провадження, тому оцінені судом як належні письмові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст.. 76 КПК України ( ред..1960 року аналогічна норма ч.2 ст.242 .КПК України ред. 2012 року) для встановлення причин смерті, тяжкості й характеру тілесних ушкоджень призначення експертизи є обов`язковим. При цьому слід врахувати, що визначення ознак особливої жорстокості, мучення, мордування, катування, знівечення обличчя є компетенцією суду.
Твердження обвинуваченого про не нанесення ним потерпілому ОСОБА_4 ударів ногами по обличчю, є безпідставним, оскільки суд дійшов протилежних висновків в цій частині. І вони ґрунтуються на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів та на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Такі висновки відповідають показанням потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , показанням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; даним судово-медичних експертиз та протоколів проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 за участю потерпілої ОСОБА_5 .
Доказів на спростування обвинувачення стороною захисту не надано.
Досліджені безпосередньо в ході судового розгляду та оцінені в їх сукупності докази, дають суду підстави для визнання доведеною вини ОСОБА_6 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто, у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 296 КК України та у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто, у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 122 КК України..
Судом досліджені докази, що характеризують обвинуваченого і встановлено, що він не працює, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання судом не встановлено, оскільки само по собі визнання своєї вини і обставин вчиненого злочину не є щирим каяттям. Обвинувачений у судовому засіданні не надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, не виявив бажання виправити ситуацію, не вчинив заходів щодо відшкодування спричиненої потерпілим матеріальної та моральної шкоди.
Обставиною, яка, відповідно до статті 67 КК України, обтяжує покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`ягніння не оспорював сам обвинувачений, підтвердили потерпілі, свідки.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину і вважає, виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без його ізоляції від суспільства.
Призначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, суд керується положеннями ст.. 70 КК України.
Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження зоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством.
Цивільний позивач ОСОБА_4 як на докази, що обґрунтовують його вимоги посилається на виписку з історії хвороби та чеки, що підтверджують факт придбання та вартість лікарських препаратів ( а.с.26-34).
Обвинувачений ОСОБА_6 визнав позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Тож, цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 4281 гривна 33 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Потерпілими не надано належних письмових доказів в тому числі і виснову експерта, про глибину моральних страждань та її вартісний еквівалент.
Надані в судовому засіданні копії із амбулаторної картки хворого ОСОБА_4 не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок виявлених захворювань із тілесними ушкодженнями, що мали місце 12.10.2014 року. А отже, не можуть бути оцінені судом як належні докази, що підтверджують глибину моральних страждань потерпілого.
Таким чином, цивільний позов потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню . Виходячи з принципу розумності та справедливості, з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню: моральна шкода у сумі 3000 гривень, на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню: моральна шкода у сумі 1000 гривень.
У решті позовних вимог цивільним позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити з наведених вище мотивів.
Керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд,-
засудив :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання
- за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів визначити покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,
3) періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 4281 (чотири тисячі двісті вісімдесят одну) гривну 33 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3000 ( три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000 ( тисячу) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1