Справа №460/466/15-к
Провадження №1кп-460/156/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхняківці Борщівського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця по призову за мобілізацією військова частина польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.1 КК України,-

обвинувачений ОСОБА_4 , який 10.04.2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та який в порядку переведення для подальшого проходження військової служби згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №150 від 11.11.2014 року був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону у військовому званні «молодший сержант», порушуючи військову дисципліну, вимоги законів та статутів, з 23 грудня 2014 року відмовився виконувати наказ командира (начальника) за наступних обставин.
23.12.2014 року приблизно о 13 год 00 хв тво командира 3 механізованого батальойону в/ч п/п НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 в приміщенні казарми батальйону за адресою АДРЕСА_2 в усній формі довів до відома особового складу, в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_4 , бойовий наказ №05 від 22.12.2014 року «Про вибуття в район виконання завдань за призначенням 3 механізованого батальйону військової частини п/п НОМЕР_1 », згідно якого 22 грудня 2015 року розпочиналося вибуття 3 механізованого батальйону за межі Львівської області до нового місця служби для виконання бойового завдання бригади щодо стабілізації обстановки у Донецькій та Луганських областях.
Однак 23.12.2014 року після доведення до відома бойового наказу обвинувачений ОСОБА_4 , порушуючи військову дисципліну, з метою уникнення участі в антитерористичній операції та вибуття за межі Львівської області, в розташуванні казарми 3 механізованого батальйону відкрито відмовився виконувати бойовий наказ по вибуттю в складі підрозділу в район виконання бойового завдання.
Також, 24.12.2014 року в денний час обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, в приміщенні штабу військової частина п/п НОМЕР_1 за
адресою АДРЕСА_2 , під час розмови з заступником командира 3 механізованого батальйону по роботі з особовим складом майором ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 було доведено до відома про кримінальну відповідальність за відмову від виконання наказу, продовжив в усній категоричній формі відкрито відмовлятися виконати бойовий наказ, про що визнав, підписавши аркуш бесіди.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ст.402 ч.1 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.402 ч.1 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та по суті обвинувачення показав, що до призову на військову службу за мобілізацією він проживав в АДРЕСА_1 разом з батьками. 10 квітня 2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією, яку став проходити у військовій частині в АДРЕСА_3 по вересень 2014 року він проходив службу в зоні проведення антитерористичної операції в Донецькій області. Після розформування попередньої військової частини він був переведений для подальшого проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 на посаду старшого стрільця механізованого відділення. 23 грудня 2014 року особовому складу третього батальйону було оголошено наказ про відправку на схід України. Він вирішив відмовитися їхати, так як погано себе почував, не був готовий їхати. З ним, як і з іншими військовослужбовцями, проводилися бесіди та доведилося до відома наслідки невиконання наказу та про кримінальну відповідальність за невиконання наказу. Також він він скерований на проходження військово-лікарської комісії, за висновком якої він визнаний придатний до військової служби. На даний час він продовжує проходити військову службу в АДРЕСА_2 . В скоєному він розкаюється, просить суворо його не наказувати, застосувати ст.75 КК України та відстрочити виконання вироку на один рік.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 в непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, без кваліфікуючих ознак, і його дії за ч.1 ст.402 КК України кваліфіковано правильно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, приймав участь в антитерористичній операції. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням обставин по справі, наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та бажання продовжувати військову службу, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання більш м`яке, ніж передбачено в санкції частини статті доведеного злочину, а саме у виді штрафу в дохід лержави.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати виннуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, та обрати покарання за ст.402 ч.1 КК України, застосувавши ст.69 ч.1 КК України, у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: