Справа №295/1077/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

з участю обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005187 від 22.09.2014р. стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.1 ст.309КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 вересня 2014року близько 23 години на розі вулиць Чехова та Новопівнічна м.Житомира незаконно без мети збуту, шляхом знахідки придбав психотропну речовину амфетамін масою 0,30294грам, яку утримуючи при собі переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де зберігав для власних потреб без мети збуту.

22 вересня 2014року близько 17 години 45 хвилин в ході огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_4 працівниками міліції в спальній кімнаті було виявлено та вилучено пластикову пляшку з напівпрозорою рідиною із відтінком рожевого кольору в якій згідно висновку хімічної експертизи №2/938 від 01.10.2014р. виявлено психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін, маса якої у перерахунку на загальний об`єм представленої речовини становить 0,29786грам, а також п`ять медичних шприців в яких знаходились фрагменти тканини, фрагменти фольги та на поверхні марлевого тампона в яких згідно висновку судово-хімічної експертизи №2/939 від 21.11.2014р. виявлено психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін, маса якої у перерахунку становить 0,00508грам, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для власних потреб без мети збуту.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309КК України.

23 січня 2015року на стадії досудового розслідування в приміщенні службового кабінету №19 прокуратури м.Житомира за адресою м.Житомир, вулиця Черняхівського,2 між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором прокуратури м.Житомира ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468,469,472КПК України, погоджену із заступником прокурора м.Житомира ОСОБА_5 .

Згідно даної угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування дав визнавальні показання щодо обставин вчинення злочину, щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту. Підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.309КК України та визначено покарання, яке повинен нести ОСОБА_4 у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження означеної угоди, встановлені ч.2 ст.473КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476КПК України.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, показання обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4ст.469КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається.

Згідно п.1ч.3ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Як встановлено судом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309КК України. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості. Потерпілі по даному кримінальному провадженні відсутні. Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинено даний злочин, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.309КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474КПК України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 23 січня 2015року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67КК України, не встановлено.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-хімічних експертиз в сумі 1414грн 27коп, суд в порядку ст.122КПК України стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 375, 394,468, 472-475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309КК України від 23 січня 2015року, укладену сторонами по кримінальному провадженню №0005187 від 22.09.2014р. між прокурором прокуратури м.Житомира ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст.309КК України та призначити покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при УМВС України в Житомирській області судово-хімічних експертиз в сумі 1414грн 27коп.

Речові докази: предмети вилучені у ОСОБА_4 в ході огляду місця події 22.09.2014р. на яких виявлено психотропну та наркотичну речовину, що знаходяться в камері зберігання речових доказів при УМВС України в Житомирській області знищити.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1