АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/932/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 року, відповідно до якого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 31.10.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 року та призначено остаточне покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 26.08.2013 року о 18-00 годині, він, діючи повторно, з корисливих мотивів,маючи умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, прибувши до місця мешкання його батьків по АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, через двері будинку, які відчинила його мати ОСОБА_9 , зайшов до однієї з кімнат, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаючи де зберігаються гроші, з портмоне у ящику столу таємно викрав гроші в сумі 2000 гривень і з місця пригоди зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити, призначивши будь-яке менш суворе покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на повне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щире каяття, сприяння у встановленні істини по справі, також посилається на те що його мати після операції потребує його допомоги і підтримки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, на підтримку своєї апеляційної скарги, потерпілого, який також підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням характеру, ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого не працюючий, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем мешкання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.
Тому, суд дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, за якою його засуджено, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2014 року, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення цього вироку було встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують.
Розглядаючи клопотання обвинуваченого про застосування щодо нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів дійшла наступного.
Положення ст. 6 цього Закону передбачають можливість скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Згідно вироку, строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 31 жовтня 2015 року. Тобто, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», 19 квітня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_7 покарання не відбував.
Вказана обставина перешкоджає застосуванню до нього положень вищевказаного закону.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий Судді: