В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.2015 Справа №607/1830/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0002555 від 30 вересня 2014 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, на утриманні дочка ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), приватного підприємця, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 30 вересня 2014 року в період з 17 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в приміщенні аптеки «Борис» по вул. Героїв Крут, 14 м. Тернополя, знаходилась на святкуванні дня народження ОСОБА_9 , де вживала спиртні напої. Приблизно о 19 год. 40 хв. ОСОБА_4 повернулась додому на АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився її співжитель ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись в приміщенні кухні будинку, під час розмови, між ними виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 звинуватив ОСОБА_4 в подружній зраді, після чого наблизився до неї та зловивши руками за верхній одяг, почав «шарпати», завдаючи фізичного болю. Злякавшись поведінки ОСОБА_10 , який перебував в розлюченому стані, ОСОБА_4 попросила його припинити зазначені дії, при цьому намагалась пояснити, що знаходилась на святкуванні дня народження з колегами по роботі, а також пригадала постійні обіцянки ОСОБА_10 не застосовувати до неї фізичного насильства. Під час конфлікту, будучи ображеним та обуреним поведінкою ОСОБА_4 , яка зробила йому зауваження з приводу спричинення їй фізичного болю, і звинуватила у безпідставних ревнощах, ОСОБА_10 перестав утримувати ОСОБА_4 за верхній одяг, сів на стілець, що знаходився впритул до фронтальної стіни кухні, навпроти входу і взяв у праву руку зі столу кухонного ножа. Після цього, близько 19 год. 45 хв. з метою демонстрації своєї значимості у відносинах із ОСОБА_11 , знаходячись в стані важкого отруєння етиловим алкоголем, ОСОБА_10 наніс вказаним кухонним ножем ряд ударів, спричинивши поранення грудей та живота, з ушкодженнями м`яких тканин та органів грудної і черевної порожнин. Будучи наляканою поведінкою ОСОБА_10 , для того, щоб заспокоїти його та запобігти настанню тяжких наслідків, ОСОБА_4 підійшла до нього та в словесній формі попросила заспокоїтись та припинити наносити удари ножем по тілу. У цей час, ОСОБА_10 зловив ОСОБА_4 лівою рукою за праву ногу в ділянці верхньої третини лівого стегна та підтягнув до себе, а праву руку з ножем підняв вгору, таким чином, що клинок ножа був спрямований в напрямку ОСОБА_4 та почав рух правою рукою в напрямку до неї. Сприйнявши зазначені дії ОСОБА_10 як загрозу своєму життю і здоров`ю, даючи звіт своїм діям та керуючи ними, ОСОБА_4 обхватила обома руками праву кисть ОСОБА_10 в які знаходився ніж та різким ривком відвела її від себе в сторону, одночасно вивертаючи її донизу та в бік ОСОБА_10 , таким чином спричинивши йому удар кухонним ножем в ділянку лівої половини грудей.

У результаті цих дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_10 спричинено проникаючу у плевральну порожнину рану лівої половини передньої поверхні грудей, яка знаходиться на відстані 135 см від підошовної поверхні стопи по лівій білягрудній лінії, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, наскрізним ушкодженням серцевої сорочки та передньої стінки правого шлуночка серця, яка за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, належать до тяжких тілесних ушкоджень та супроводжувалась зовнішньою та внутрішньою кровотечею, обумовила масивну крововтрату, котра і послужила безпосередньою причиною смерті потерпілого. Тобто, відвертаючи праву руку ОСОБА_10 , в якій знаходився кухонний ніж, в сторону самого потерпілого, ОСОБА_4 , передбачала можливість настання тяжких наслідків для ОСОБА_10 , в тому числі настання його смерті, внаслідок спричинення йому небезпечного для життя тілесного ушкодження, але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, визнала повністю та показала, що 30 вересня 2014 року вона знаходилась на святкуванні дня народження колеги, де вживала спиртні напої. Приблизно о 20 год. 00 хв. вона повернулась додому на АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився її співжитель ОСОБА_10 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись в приміщенні кухні будинку, під час розмови, між ними виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_10 зловивши руками за її верхній одяг, почав «шарпати», завдаючи фізичного болю. Злякавшись поведінки ОСОБА_10 , вона попросила його припинити зазначені дії, при цьому пригадала постійні його обіцянки не застосовувати до неї фізичного насильства. Після чого, останній припинив вказані дії відносно неї та сів на стілець, і взяв у руку зі столу кухонного ножа, яким наніс собі ряд ударів в область живота. Будучи наляканою його поведінкою, вона підійшла до нього та в словесній формі попросила заспокоїтись та припинити наносити собі удари ножем по тілу. У цей час, ОСОБА_10 зловив її, підтягнув до себе, та спрямував ніж у її сторону. Вона, у свою чергу, обхватила обома руками праву кисть ОСОБА_10 в якій знаходився ніж та різким ривком відвела її від себе в сторону, спричинивши йому удар ножем в область живота. В подальшому, вона подзвонила до батька ОСОБА_10 ОСОБА_7 , який приїхавши до неї додому, викликав швидку допомогу та працівників міліції. Сама ж вона, вказаних осіб не викликала, оскільки думала, що тільки поранила ОСОБА_10 та врахувала, що батько потерпілого є лікарем, який, на її думку, надав би медичну допомогу останньому. У вчиненому вона щиро розкаюється, просить її суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що обставини вчинення злочину йому не відомі. 30 вересня 2014 року до нього зателефонувала ОСОБА_4 і попросила його негайно приїхати за її місцем проживання. Приїхавши до будинку АДРЕСА_1 , та перелізши через паркан, оскільки хвіртка та ворота на подвір`я були зачиненими, зайшов в будинок, двері якого, йому відкрила ОСОБА_13 . Зайшовши разом у коридор, вона нічого не пояснюючи, почала плакати та казати: «пробачте, я не хотіла». Пройшовши на кухню будинку, він побачив на підлозі в лежачому положенні свого сина ОСОБА_14 . Наблизившись до нього, він почав перевіряти в нього пульс, однак він вже не прощупувався, а тіло сина було вже холодним. Він викликав працівників міліції та швидкої медичної допомоги. Крім цього, йому відомо, що його син ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями, часто конфліктував із ОСОБА_4 та застосовував до неї фізичну силу. До обвинуваченої ОСОБА_4 претензій матеріального чи морального характеру не має. При призначенні покарання останній просить не позбавляти її волі.

Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_4 повністю погодилася зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували її винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності її позиції, а також роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, поведінку обвинуваченої після його вчинення, особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, неодружена, на її утриманні перебуває дочка ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - визнання нею своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, який наполягає на призначенні покарання обвинуваченій не пов`язаного із позбавленням волі. Обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 , їй слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченою, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення останньої можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачена повністю визнала свою вину, її щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілого, який наполягає на призначенні покарання обвинуваченій не пов`язаного із позбавленням волі, її позитивну характеристику, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, на неї слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили скасувати.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення трасологічної, дактилоскопічних експертиз та експертизи холодної зброї.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України і призначити їй покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726), процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи №14-995/14 від 04 листопада 2014 року в розмірі 294 грн. 84 коп., дактилоскопічної експертизи №1-1054/14 від 20 листопада 2014 року в розмірі 614 грн. 90 коп., дактилоскопічної експертизи №8 від 13 січня 2015 року в розмірі 813 грн. 12 коп., експертизи холодної зброї №17/65/15 від 28 січня 2015 року, на загальну суму 1919 грн. 42 коп. (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 42 копійки).

Речові докази:

- два недопалки сигарет, кухонний ніж, футболку, жіночу кофту, жіноче плаття чорного кольору, кімнатні тапочки вишневого кольору, вилучені під час огляду місця події в будинку АДРЕСА_1 ; речі потерпілого ОСОБА_10 : балонову куртку жовтого кольору із капюшоном сірого кольору, червону футболку, джинси синього кольору із ременем чорного кольору у їх петлях, дві шкарпетки чорного кольору та взуття коричневого кольору, вилучені з моргу ТОККПНЛ, які згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 січня 2015 року та квитанції № 007873 про отримання на зберігання речових доказів, зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Тернопільській області знищити, після набрання вироком законної сили;

- джинсові штани сірого кольору, жіночу кофту бузкового кольору, шкарпетки сітчасті біло-салатового кольору, вилучені під час затримання ОСОБА_4 , які згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 січня 2015 року та квитанції № 007873 про отримання на зберігання речових доказів, зберігаються в камері зберігання речових доказів СУ УМВС України в Тернопільській області повернути ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1