Справа № 444/2673/14-к
Провадження № 1-кп/444/15/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовкві кримінальне провадження № 1-кп/444/2673/2014 про обвинувачення:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пили, Жовківського району, Львівської області, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , освіта середня, працює ФГ Едем - по догляду за тваринами, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не інвалід, не хворіє, раніше не судимий,

- за ст. 125 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 21.10.2014 р. біля 20 год., знаходячись неподалік хутора Деревенка с. Пили, Жовківського району, Львівської області, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, шляхом нанесення ударів деревяною палкою в область лівої гомілки, правого передпліччя та по всьому протязі лівої руки, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням висновку експертизи, характеризуючих обвинуваченого матеріалів справи та доказів цивільного позову, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченими, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що 21 жовтня 2014 р. біля 17 год. він разом з потерпілим та ще іншими знайомими розпивали спиртні напої. Після цього приблизно біля 18-19 год. до нього з претензіями різного характеру почав чіплятися потерпілий, хотів битися, копнув ногою по його велосипеді. Через деякий час підійшов знайомий, який був на автомобілі і забрав потерпілого відвізши його в напрямку місця проживання потерпілого, однак через відстань до 1 км. його висадив і потерпілий пішком направився додому. Він в цей час сівши на велосипед поїхав в напрямку де живе потерпілий, бо там повинен був забрати дошку. Проїжджаючи повз потерпілого, останній намагався йому перекрити дорогу та копнув ногою в велосипед, а після цього кинув пляшкою пивав, однак він на це не зреагував. Приїхавши на місце він взяв необхідну дошку і попрямував назад. Проїжджаючи біля потерпілого, останній його штовхнув і він впав з велосипеда, після чого потерпілий почав кидати в нього камінням, а він в свою чергу взяв в руки деревяну палку і почав наносити потерпілому удари по руці та нозі, заспокоївши потерпілого, він його провів додому. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати, щодо цивільного позову, то такий визнає частково, а саме матеріальну шкоду повністю, а в іншій частині позов не визнає, вважає, що конфлікт спровокував сам потерпілий.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він 21.10.2014 р. дійсно разом з підсудним та іншими знайомими вживали спиртні напої. Під час цього, саме підсудний з ним щось намагався вияснити стосунки і провокував конфлікт, але їх розборонили. Дійсно один знайомий його машиною відвозив додому, однак він попросився вийти, так як хотів проти пішки. Йдучи по дорозі повз нього на велосипеді проїхав підсудний і подивився на нього дивним поглядом. А через деякий час підсудний несподівано вискочив на нього з рову маючи деревяну палку та безпричинно наніс йому удари по нозі та руці. Він дійсно кидав бутил кою пива в нього, однак не попав.

Просить повністю задовольнити цивільний позов, щодо міри та виду покарання покладається на думку суду.

Із висновку експерта № 217/2014 від 22.10.2014 р. вбачається, що у гр.. ОСОБА_4 виявлено: множинні обємні крововиливи на всьому протязі лівої руки, правому передпліччі, лівій гомілці, забій мяких тканин лівої половини грудної клітки які могли утворитися 21.10.2014 р. від множинної дії тупих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодженя з короткочасним розладом здоровя.

Даний висновок експерта є підтверджений і висновком комісійно судово-медичної експертизи, що проводилася за клопотанням потерпілого.

Такі висновки оголошено в судовому засіданні.

Дані висновки експертів ніким не оспорюється відповідають обставинам події, а тому суд вважає їх правильними і покладає в основу вироку.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявлених йому кримінальних правопорушень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 полягає в тому, що він умисно спричинив легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя потерпілому ОСОБА_4 і тому суд такі його дії кваліфікує за ст. 125 ч. 2 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин скоєний обвинуваченими є злочином невеликої тяжкості.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного, який позитивно характеризуються, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судився, працює, не інвалід, має на утриманні двох неповнолітніх дітей..

Крім цього, суд бере до уваги ситуацію, що передувала події, а також поведінку потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушеннях суд вважає обставиною, що помякшує його покарання, так як останній в судовому засіданні дав правдиві пояснення про обставини вчиненого ним злочину чим активно сприяв слідству.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою він судиться, а саме у вигляді штрафу, так як саме такий вид покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження з його боку нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ст.. 125 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, або арештом, або обмеженням волі. З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді штрафу для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження з його боку нових кримінальних правопорушень буде достатнім штраф у розмірі 50 п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що до вирішення питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого, цивільного позивача, суд виходить з принципу виваженості, розумності, справедливості та бере до уваги характер вчиненого злочину, тяжкість моральних страждань перенесених потерпілими в звязку із отриманими ушкодженнями, майновий стан підсудного та його відношення як до вчиненого ним правопорушення так і відношення до самого цивільного позову, який він визнав в судовому засіданні частково, а саме в частині матеріальних збитків.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду із цивільним позовом до підсудного ОСОБА_5 в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 3877,80 грн. потрачену на медикаменти, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та 1000 грн. витрат до правову допомогу.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов підлягають до часткового задоволення, відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України та ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Зокрема, щодо цивільного позову в частині відшкодування матеріальних збитків та витрат на правову допомогу, суд вважає, що такий підлягає до повного задоволення, так як такі витрати повністю підтверджуються документально.

Щодо стягнення моральної шкоди з підсудного ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 , то суд прийшов до переконання, що така підлягає до часткового задоволення, в розмірі 2000 грн..

Приймаючи рішення щодо зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, судом прийнято до уваги матеріальний стан підсудного, який на даний час працює, однак має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому суд враховує його можливість покрити завдані збитки.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_4 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій підсудного, було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто його та його сім`ї, дана ситуація призвела до тимчасових вимушених змін у його життєвих стосунках, в результаті неправомірних дій підсудного потерпілий отримала легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоровя, терпів фізичні страждання.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним та засудити за ст.. 125 ч. 2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (пятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в доход держави.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 3877,80 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішеня не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження , який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1