Справа № 11-22 Головуючий у І інстанції Грибанова
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Шроля В.Р.

суддів Габрієля В.О., Костенко І.В.

з участю прокурора Скрипки І.М.

потерпілої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2010 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернуто прокурору Київської області для проведення додаткового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 07.09.2008 року о 21 год. 45 хв., керуючи власним технічно справним автомобілем «Ауді-80», реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом ММ-381024, реєстраційний номер НОМЕР_2, і рухаючись на 24 км +308 метрів автодороги Васильків-Київ поблизу повороту на с. Іванковичі Васильківського району Київської області, грубо порушуючи вимоги 1.5, 2.3-б, 12.3 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну при виникненні небезпеки для руху, яку він обєктивно спроможний був виявити, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не зупинився, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, який переходив проїзну частину дороги, створивши загрозу його життю, задавши матеріальних збитків.

В результаті наїзду у пішохода ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичного експерта №102 від 07.04.2010 року виявлені численні садна, переломи шийного, грудного, поперекового хребця з пошкодженням спинного мозку, численні переломи ребер, правої ключиці, пошкодження внутрішніх органів, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_1 настала від вищеописаної сполучної травми тіла.

Повертаючи справу прокурору, міськрайонний суд у своїй постанові від 17.11.2010 року зазначив, що справу необхідно направити на додаткове розслідування у звязку з неповнотою досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні. Зокрема, слідчим не вжиті всі заходи для забезпечення відшкодування збитків, заподіяних злочином, не прийнято жодного рішення по позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відшкодування ОСОБА_3 25000 грн. матеріальної та 900000 грн. моральної шкоди. Крім того, в постанові вказано, що обвинуваченим заперечуються ті фактичні дані, які зазначені у протоколі відтворення обстановки і обставин події від 06.04.2010 року, від 27.04.2010 року, який на думку захисту є сфальсифікованим, до того ж він вилучений з матеріалів справи, хоча був на а.с.94, що могло призвести до неправильного висновку автотехнічної експертизи.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить постанову суду скасувати, а справу направити на попередній судовий розгляд. В обґрунтування своїх вимог вказує, що в постанові суду не вбачається жодного порушення вимог кримінально-процесуального закону, наявність якого перешкоджає призначенню кримінальної справи до судового розгляду. Зазначає, що посилання суду на невирішеність органом досудового слідства цивільного позову, заявленого процесуально не визначеною особою, є явно надуманим та формальним, оскільки матеріали кримінальної справи судом не досліджувались, підстави визнання чи не визнання особи цивільним позивачем не вивчались. Наголошує, що суд, в порушення вимог ст. 246 КПК України, не вирішив питання щодо запобіжного заходу підсудному, який фактично на час розгляду справи залишився не обраним.

В запереченні на апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвокат ОСОБА_2 у інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 просить залишити постанову суду першої інстанції без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення. Вважає, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та дослідженим фактичним обставинам за результатами попереднього розгляду кримінальної справи, а наведені у апеляції доводи прокурора є безпідставними та неаргументованими.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора та пояснення потерпілої ОСОБА_1, які підтримали апеляцію з посиланням на зазначені у ній доводи, адвоката ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3, які заперечили проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2010 року постановою слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області порушено кримінальну справу по факту ДТП за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.1).

Постановою слідчого від 17.05.2010 року порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України (а.с.10).

17.05.2010 року постановою слідчого Скосарєва І.М. притягнуто по даній кримінальній справі як обвинуваченого та предявлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 102-103).

Постановою слідчого від 17.05.2010 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд (а.с.110).

З метою всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи органами досудового слідства проведено допит обвинуваченого ОСОБА_3, який свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав частково, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що 07.09.2008 року о 21 год. 45 год., на 24 км + 308 м а/д «Васильків - Київ», поряд з с. Іванковичі Васильківського району Київської області, він скоїв наїзд на пішохода. Під час ДТП він керував власним автомобілем НОМЕР_3, темно-синього кольору разом з причепом «ММ 381024», р/н НОМЕР_2. Автомобіль з причепом знаходився в технічно справному стані. Напої, що містять алкоголь, наркотичні речовини не вживав. Рухався з боку м. Умань у бік м. Київ. Під час його поїздки в салоні автомобіля нікого не було. Спочатку, він рухався по центральній смузі, ближче до лівого краю даної смуги. Праворуч була смуга розгону. Відстань до лівої суцільної лінії була 0,5-1 м. Швидкість руху складала 60 км/год (встановив по спідометру). Дорога, по якій він рухався, була пряма в плані, горизонтальна ділянка. Поверхня дороги суха, опадів не було. Час доби нічний, вже було темно. Електричне освітлювання було включено тільки біля пішохідного переходу та на АЗС. Іншого освітлення не було. Він рухався на ближньому світлі фар. Стан видимості елементів дороги з місця водія був не менш 45-50 м. По заду його автомобіля транспортних засобів не було. Попереду також жодного транспорту не було. По ходу його руху були встановлені дорожні знаки «5.35.1 і 5.35.2 - Пішохідний перехід». Крім цього, цей нерегульований пішохідний перехід був позначений і на проїзній частині. Також він рухався через населений пункт, але який саме, не пам'ятає. На проїзній частині нанесені вузька суцільна лінія і пе реривиста лінія дорожньої розмітки. Далі, як тільки він проїхав дорожню розмітку «Пішохідний перехід», раптово почув удар в районі передньої правої блок-фари, після чого його автомобіль одразу потягнуло в правий бік. Тоді він став намагатися вирівняти рух автомобіля, також засто сував робоче гальмування. Що трапилось під час удару, він одразу не зрозумів. Після повної зупинки свого автомобіля, він вийшов з салону та пішов у бік нерегульованого пішохідного пе реходу. Через декілька метрів, побачив пішохода, який лежав на проїзній частині дороги. На той час він вже не дихав, і як йому показалося, був вже мертвий. Потім він викликав швидку медичну допомогу та співробітників ДАІ. Причиною ДТП вважає, стала недостатня види мість цієї ділянки дороги, де трапилось ДТП, а також, можливо, його необачні дії (а.с.108).

Крім того, докази, які свідчать про обставини ДТП за участю ОСОБА_3, підтверджуються протоколом огляду місця ДТП від 08.09.2008 року та схемою до нього (а.с.14-26), протоколом огляду транспорту від 07.09.2008 року (а.с.27), протоколом огляду транспорту від 07.09.2008 року (а.с.28), висновком судово-медичної експертизи № 414 від 08.10.2008 року (а.с.64-66), висновком судово-медичної експертизи № 427 від 24.10.2008 року (а.с.67), висновком додаткової судово-медичної експертизи № 102 від 12.04.2010 року (а.с.71-72), висновком експертизи технічного стану автомобіля №1069А від 20.10.2008 року та ілюстрованими таблицями до нього (а.с.77-83), висновком транспортно-трасологічної експертизи №9А від 01.02.2010 року (а.с.89-90), протоколом відтворення обстановки і обставин події від 06.04.2010 року (а.с.93), висновком автотехнічної експертизи № 303 А від 30.04.2010 року (а.с.97-99).

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно п.8 зазначеної постанови досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини тощо).

Як видно з постанови суду, органам досудового слідства вказано на необхідність в ході досудового розслідування провести повторне відтворення обстановки та обставин події в умовах, в яких відбулася ДТП, після чого призначити авто-технічну експертизу, вирішити питання по заявленому цивільному позову ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та виконати інші слідчі дії щодо додаткового встановлення обставин події злочину.

Однак такі дії, у випадку необхідності, можуть бути проведені органом, який проводив розслідування, і за дорученням суду відповідно до вимог ст.315-1 КПК України, а відповідно до положень ст. 312 цього Кодексу суд сам може призначити додаткову або повторну експертизу. Також за необхідності суд може відкласти розгляд справи для витребування додаткових доказів, що передбачено ст. 280 КПК України.

Посилання суду першої інстанції на невирішеність органом досудового слідства цивільного позову, заявленого процесуально не визначеною особою, є передчасними, оскільки матеріали кримінальної справи судом не досліджувались, підстави визнання чи не визнання особи цивільним позивачем не вивчались.

Крім того, місцевий суд, всупереч вимог ч.3 ст.246 КПК України, не вирішив питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3

Не вживши цих заходів, міськрайонний суд безпідставно повернув справу на додаткове розслідування. Тому постанова підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий попередній судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2010 року про повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України прокурору Київської області для проведення додаткового розслідування скасувати, а справу повернути на новий попередній судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий

Судді: