У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Селівона О.Ф., Лавренюка М.Ю.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 15 березня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням заступника прокурора Хмельницької області на вирок
Нетішинського міського суду Хмельницької області від 7 листопада 2005 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимий,

засуджений:

- за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами строком 3 роки;

- за ч.1 ст.135 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів остаточно визначено 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі ст.75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, і
встановлено іспитовий строк 3 роки.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь
потерпілої ОСОБА_2 1 200 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 30 000
грн.-моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько
23 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки “Опель-Омега” державний номер
НОМЕР_1, рухаючись в напрямку м. Нетішин по автодорозі, що сполучає місто з
автодорогою Городище-Рівне-Старокостянтинів, порушив правила дорожнього руху
України, допустивши наїзд на пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого потерпілому
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер на місці пригоди.

Після здійснення наїзду на пішохода, ОСОБА_1, не зупиняючи автомобіль,
залишив місце пригоди.

В апеляційному порядку справа щодо
ОСОБА_1 не розглядалась.

У касаційному поданні прокурор порушує питання
про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд,
посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує на те, що
місцевий суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 ст.75 КК України, належним
чином не врахувавши усі обставини. Зазначає також, що суд неправильно призначив
ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними
засобами, оскільки від такого права не мав.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
на підтримання касаційного подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає частковому
задоволенню.

Висновки суду про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильність
кваліфікації його дій грунтуються на досліджених в судовому засіданні та
детально наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, і такі
висновки суду не оспорюються у поданні прокурора.

Що стосується доводів прокурора про необгрунтоване застосування до ОСОБА_1
ст.75 КК України, то такі, на думку колегії суддів, позбавлені підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
при вирішенні цього питання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1
злочинів, дані про особу винного, який повністю визнав свою вину, щиро
розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується, частково відшкодував завдану злочином шкоду, і
дійшов вірного висновку про можливість застосування до нього ст.75 КК України.
Тому, підстав для зміни вироку за м`якістю призначеного
покарання, про що йдеться у касаційному поданні, немає.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у ч.3 п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 23 грудня 2005 року “Про практику застосування судами України законодавства
у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”,
призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами
щодо особи, яка взагалі не мала такого права, є неможливим.

Однак, місцевий суд, обираючи щодо ОСОБА_1
додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами,
не врахував цих роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, оскільки, як свідчать матеріали
справи, засуджений не мав такого права.

А отже, вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_1 у цій частині підлягає зміні у
зв`язку з неправильним застосуванням
кримінального закону.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

касаційне
подання заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Вирок Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 7 листопада 2005 року щодо ОСОБА_1 змінити:
виключити з нього вказівку про застосування до засудженого ОСОБА_1 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними
засобами.

С у д д і:

Пивовар
В.Ф. Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю.