Справа № 161/1218/15-к Провадження №11-кп/773/156/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 164 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Воютин, Луцького району Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою - спеціальною освітою, розлучений, маючий на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючий, раніше судимий:

- 09.02.2012 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 164 КК України на 100 годин громадських робіт, знятий з обліку РП КВІ 03.05.2012 року по відбуттю покарання;

- 12.04.2013 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 164 КК України на 240 годин громадських робіт;

- 15.10.2013 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. ст. 71, 72 КК України на 3 місяці 10 днів арешту;

- засуджений за ч. 2 ст. 164 КК України на 2 роки обмеження волі;

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, в період часу з 01.01.2013 року до 22.11.2013 року та з 04.03.2014 року до 01.12.2014 року, будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати аліментів, встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.04.2011 року, згідно якого був зобов`язаний щомісячно сплачувати на утримання свого повнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь матері ОСОБА_10 на час навчання останнього аліменти в розмірі по 300 грн. щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6 000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, у поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність своєї вини, а також кваліфікацію своїх дій, в той же час посилається на призначення йому надто суворого покарання. В обгрунтування зазначає, що суд при винесенні рішення залишив поза увагою, що на його утриманні перебуває ще малолітня дочка ОСОБА_11 , яка потребує постійного догляду, оскільки її мати проживає від них окремо й не здійснює належного догляду за нею. Також вказує, що він є особою, до якої слід було застосувати положення ст. 1 Закону України „Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.

А тому просить вирок суду змінити, виключивши з нього посилання на вчинення ним злочину в період часу з січня 2013 року до квітня 2014 року та призначити йому більш м`яке покарання, яке не пов`язане з обмеженням волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і в судових дебатах просили її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами, які ніким не оспорюються і яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 164 КК України.

Посилання обвинуваченого на необхідність застосування до нього Закону України Про амністію у 2014 році є безпідставними.

Хоча ОСОБА_8 , окрім свого повнолітнього сина ОСОБА_9 .Ю, який не є інвалідом і на користь якого стягувались аліменти, має ще на утриманні малолітню дочку ОСОБА_11 , 2005 року народження, однак він вчинив триваючий злочин, який був закінчений після набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році, а тому не підпадає під дію останнього.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , 2005 р.н., постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку.

В якості ж обставини, яка пом`якшує його покарання, судом підставно визнано щире каяття останнього.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами обвинуваченого та його захисника про неврахування судом при призначенні останньому покарання того, що ОСОБА_8 самостійно виховує свою малолітню доньку 2005 року народження, оскільки матір останньої з 2010 року разом з ними не проживає, що підтверджується довідкою сільської ради.

З огляду на вищенаведене, та приймаючи до уваги відсутність у ОСОБА_8 обставин, які б обтяжували його покарання, апеляційний суд вважає за можливе змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання змінити. Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 164 КК України покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: