Провадження №1-кс/127/6544/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

та заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться скарга ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Скарга мотивована тим, що на думку скаржника, колегією суддів Козятинського міськрайонного суду Вінницької області прийнято незаконну ухвалу суду від 10.04.2015 року по кримінальному провадженню №133/2193/14-к, якою продовжили строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів.

В зв`язку з незаконними дія вищевказаних осіб, останній був змушений звернутись до Генеральної прокуратури України із відповідною заявою із стислим викладенням обставин та просив внести відомості до ЄРДР за ст. 375 КК України.
02.06.2015 року з Генеральної прокуратури України надійшла заступнику прокурора Вінницької області ОСОБА_5 заява ОСОБА_4 для розгляду.
Однак, заступником прокурора Вінницької області Янківом ніяких дій не було вчинено, що і стало підставою для звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокуратури Вінницької області щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 скаргу підтримав частково та просив слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу прокуратури Вінницької області внести відомості до ЄРДР лише за ст. 375 КПК України. Також зазначив, що ним була отримана відповідь заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви та пояснив, що подана заява ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.214 КПК України, не містить в собі викладення обставин вчинення саме кримінального правопорушення і тому підстав внесення даних до ЄРДР не було. Крім того, повідомлення щодо розгляду звернення останнього було направлено ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, матеріали наглядового провадження №06/1-686-15, прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України , відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст.2 КК України згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Генеральною Прокуратрурою України отримано заяву ОСОБА_4 від 14.05.2015 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 371, 375 КК України суддями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

02.062015 року вищевказана заява була направлена до прокуратури Вінницької області.

11.06.2015 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 , останньому було надано відповідь про те, що його звернення за своєю суттю та змістом не повідомленнмя/заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З оглянутої в судовому засіданні заяви про вчинення кримінального правопорушення суддями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.05.2015 року, слідчим суддею встановлено, що подана заява взагалі не містить в собі будь-яких ознак злочину, передбаченого ст. 375 КК України, дане звернення констатує лише непогодження заявника із тим, що останні прийняли рішення про продовження строків тримання під вартою.

Питання щодо законності прийнятого рішення регулює п. 10 Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про належність судового влади», в якому чітко визначено, що перевірка законності та обґрунтованості судових рішень є виключним правом відповідного суду згідно з процесуальним законодавством. Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаружуються судові рішення, їх розгляд є порушенням незалежності та самостійності суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Тобто, в конкретно даному випадку, законодавець визначив, що ухвали про продовження строків тримання під вартою не оскаржуються, а тому, у разі незгоди з такою ухвалою, ОСОБА_4 необхідно включити свої заперечення проти такої ухвали до апеляційної скарги на судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказана заява не відповідає вимогам ст.214 КПК України та ст.2 КК України, а тому дії заступника прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 були правомірними і останнім зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР з вказаної заяви, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак злочинів, які заявник вважає вчиненими.

Таким чином невнесення відомостей до ЄРДР із заяв, які за своєю суттю не є заявою про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

За таких обставин, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки не встановлено ознак порушень прокурором норм Кримінального процесуального кодексу України щодо розгляду заяви.

Керуючись ст.ст.303,305, 306, 307, 309 КПК України,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей до ЄРДР - відмовити.
Ухвала слідчого судді остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя