Справа №468/695/15-к 09.07.2015 09.07.2015 09.07.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000248, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.05.2015 року.

Обвинувачена:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженка м. Баштанка Миколаївської області, проживає в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину, раніше судима : 10.09.2014р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК Украині від відбування покарання звільнена з випробувальним строком 1 рік. Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачена ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_5 .

Просить вирок суду змінити, призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі.

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/500/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Баштанського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2015 року ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.09.2014 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди - 1 500 грн.

Узагальнені доводи обвинуваченої ОСОБА_5 .
Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на її утриманні знаходиться малолітній син та матір похилого віку, яка потребує постійного догляду, оскільки хворіє онкологічним захворюванням.

Вказує, що злочин вчила, у зв`язку з своїм безвихідним матеріальним становищем та подіями, які відбувалися в країні.

Звертає увагу на незадовільний стан свого здоров`я та необхідність лікування, а також на те, що вона відшкодувала шкоду потерпілому.

Узагальнена позиція інших учасників процесу.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченої, прокурор вказав, що вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить відмовити в задоволенні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В період часу з 14 квітня 2015 року по 19 квітня 2015 року ОСОБА_5 , неодноразово, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, через відчиненні ворота потрапляла на територію домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого в АДРЕСА_2 , де через не зачинені двері проникала до підсобного приміщення домоволодіння, звідки таємно викрала папуг жовто-сірого кольору породи «Карела» в кількості 5 штук, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1 500 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали вирок законним і обґрунтованим, а призначене обвинуваченій покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку та апелянтом не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65 - 66 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину,особи обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, а також пом`якшуючих покарання обставин, в тому числі і тих на які посилається апелянт - визнання вини, знаходження на утриманні малолітнього сина.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки , що є мінімальним розміром передбаченим санкцією ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. (зі змінами) у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України. Виходячи із зазначеного, а також змісту ч.3 ст. 78 КК України, вчинення особою під час іспитового строку нового злочину має розцінюватися як порушення умов ст. 75 то ж кримінального закону, що унеможливлює повторне ухвалення рішення суду про звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно викладеного, враховуючи те, що злочин ОСОБА_5 вчинила в період іспитового строку, призначене їй покарання. за сукупністю вироків є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст. 71 КК України з використанням більш м`якого принципу приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком часткового. Остаточне покарання визначено більшим, від покарання, призначеного за новим вироком і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

В зв`язку з викладеним, відсутні підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 ст. 75 КК України, як про це просить апелянт.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 скоїла тяжкий злочин, не працює, раніше судима за скоєння злочину проти власності, але на шлях виправлення не стала, а через невеликий проміжок часу вчинила аналогічний злочин в період іспитового строку.

Доводи обвинуваченої про те, що в неї на утриманні знаходиться малолітній син не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки зазначене не втримало ОСОБА_5 від вчинення злочину.

Посилання апелянта на те, що її мати потребує стороннього догляду, як на підставу для пом`якшення покарання, є безпідставними, оскільки як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді нею не надані документи, які б свідчили, що її мати потребує такого догляду.
Посилання ОСОБА_5 на незадовільний стан здоров`я, також як на підставу для пом`якшення покарання, не заслуговують на увагу, оскільки при необхідності необхідна медична допомога їй може бути надана в установі виконання покарання. Крім того, апелянтом не подано жодного доказу на підтвердження доводу щодо неможливості отримання нею такої допомоги в установі виконання покарання.
Відповідно до ст. 8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.

Таким чином, в установах попереднього ув`язнення та установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 . Тому відсутні підстави для зміни даного вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2015 р. відносно ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: