Справа № 460/1177/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2015м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові справу у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 29 серпня 2014 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), молодшого лейтенанта, такого, що раніше не судився,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2014 року, у відповідності до Указу Президента України від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 1240-УП від 06.05.2014 та мобілізаційного плану молодший лейтенант ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де цього ж дня наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади від 19.05.2014 № 111 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду командира саперного взводу танкового батальйону бригади.

Відтак з 19.05.2014 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_2 з АДРЕСА_3 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

30.07.2014 року, о 08 год. 00 хв. молодший лейтенант ОСОБА_5 переслідуючи мету ухилитись від військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру повертатись у військову частину для продовження проходження військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та по даний час незаконно перебуває поза місцем її розташування, проводячи час на власний розсуд та переховується

від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно самовільно залишив

-2-

територію військової частини в якій проходить військову службу, за сімейними обставинами, оскільки у нього є малолітній син, який часто хворіє, а крім цього у нього трагічно загинув брат.
В даний час в скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні дії, бажає надалі проходити військову службу та сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки. Просить суворо його не карати, не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість стверджується зібраними в ході досудового та судового слідства доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000075 від 29 серпня 2014 року та матеріалах судової кримінальної справи №460/1154/15-к. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положень п. 4 ч.1, п. п. 1, 3 ч.3 ст. 24 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу будучи військовослужбовцем, маючи намір ухилитись від військової служби, 30.07.2014 року, о 08 год. 00 хв. самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 і підлягає відповідальності за ч. 1 ст.408 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він в скоєному розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не добуто.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, в той же час щиро розкаюється у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні одну малолітню дитину, яка часто хворіє і потребує догляду, кримінальним правопорушення не заподіяв матеріальної шкоди, бажає надалі проходити військову службу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраного до обвинуваченого ОСОБА_5 Шевченківським районним судом м. Львова 03 квітня 2015 року, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбування покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він

-3-

протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ст.76 КК України, під час іспитового строку зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не покидати територію військової частини-польова пошта НОМЕР_1 без дозволу командира військової частини, а у разі його звільнення повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Командиру військової частини-польова пошта НОМЕР_1 здійснювати контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця ОСОБА_5 , а у разі його звільнення з військової частини, контроль за виконанням вироку покласти на органи кримінально-виконавчої інспекції за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: