Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/927/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Андрушкевича С.З.

суддів - Єрещенка А.М., Захарчука С.В.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

обвинуваченого : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2011 року щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

якою останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч. 4 КК України та закрито провадження у справі.

Запобіжний захід підписку про невиїзд після набрання постановою законної сили скасовано.

Речові докази по справі знищено.

Як визнав суд, ОСОБА_1 в невстановлений слідством день, час, місці та обставинах незаконно для власних потреб без мети збуту придбав наркотичний засіб канабіс (марихуану) вагою 13,064 грама (у висушеному вигляді), який 07 грудня 2010 року, зберігаючи при собі, переніс до буд. №8 по вул. Київській м. Житомира, де в цей же день близько 23 год. 00 хв. був затриманий працівниками міліції. При затриманні працівники міліції у нього виявили та близько 23 год. 15 хв. вилучили вищевказаний наркотичний засіб канабіс (марихуану) вагою 13,064 грами (у висушеному вигляді), який ОСОБА_1 незаконно придбав та зберігав для власних потреб без мети збуту.

В апеляції прокурор просив скасувати постанову суду у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилався на те, що зміна показань обвинуваченим ОСОБА_1 про періодичність вживання наркотичних засобів не може вказувати на сприяння розкриттю злочину. На думку апелянта, пройдене обвинуваченим лікування від наркоманії свідчить про намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, через що відсутні підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляцію, міркування ОСОБА_1 який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляції прокурора про те, що ОСОБА_1 звернувся до лікувального закладу з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а не за лікуванням, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції в судове засідання був викликаний та допитаний як свідок лікар-нарколог ОСОБА_2, згідно показань якого обвинувачений 17 грудня 2010 року звернувся добровільно до обласного наркологічного диспансеру з приводу лікування залежності від вживання наркотиків та добровільно лікувався. 20 грудня 2010 року ОСОБА_1 ЛКК було поставлено діагноз „психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, вживання зі шкідливими наслідками.

На виконання ухвали апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2011 року, судом першої інстанції були витребувані з Житомирського обласного наркологічного диспансеру копія картки № 278 хворого ОСОБА_1 (а.с. 116-125), довідка головного лікаря обласного диспансеру щодо діагнозу обвинуваченого (а.с. 132, 138), копія журналу обліку перебування хворого в денному стаціонарі форми № 001-3/о (а.с. 133-134).

Висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину суд обґрунтував викладеними у постанові доказами, які ніким не оспорюються.

Відносно посилань в апеляції прокурора про те, що ОСОБА_1 не бажав сприяти розкриттю злочину, то колегія суддів відхиляє їх, оскільки згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину на досудовому слідстві та в судовому засіданні визнавав повністю, фактичні обставини справи не оспорював, пояснив, що вживав періодично наркотики, а в подальшому вирішив пролікуватися від наркоманії. На даний час залежності не відчуває.

Вирішуючи питання по звільнення особи від кримінальної відповідальності із згаданої підстави, суду необхідно було зясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

На думку колегії суддів, суд дійшов правильного висновку про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ст. 309 ч. 4 КК України та закриття провадження у справі, в повному обсязі дослідивши докази по справі і виконавши вимоги закону та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 12 квітня 2011 року.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову суду щодо ОСОБА_1, яка є законною та обгрунтованою, слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2011 року про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 309 ч. 1 КК України на підставі ст. 309 ч. 4 КК України щодо ОСОБА_1 без зміни.

Судді: