Справа № 729/98/15-к
1-кп/729/19/15 р.

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

25.03.2015 року м. Бобровиця
Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3

ОСОБА_3 , 13.11.2014 року близько 12 години перебуваючи на території господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться в АДРЕСА_2 на ґрунті неприязнених відносин, нанесла останній декілька ударів в обличчя та штовхнула обличчям на сітку рябцю, при цьому рукою зачепила та зірвала сережку з лівого вуха, заподіявши їй тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала і пояснила, що неприязнені відносини з ОСОБА_5 розпочалися з 2013 року, із-за межі між їхніми земельними ділянками, оскільки вони є суміжними землекористувачами. 13.11.2014 року близько 12 години вона побачила, що працівники ПП «Землегеопроект» з м. Чернігова приїхали до потерпілої та здійснювали обміри земельних ділянок для виготовлення відповідних документів. Вона підійшла на середину земельної ділянки ОСОБА_5 і між ними виникла сварка, вони стоячи одна перед одною та тримаючи одна одну за волосся виражалися нецензурною лайкою. Однак ніяких ударів потерпілій вона не могла нанести так як остання міцно тримала її за волосся, а тому вона також не могла дістатися її вуха і ніяких сережок вона з ОСОБА_5 не зривала. Ніяких тілесних ушкоджень на обличчі останньої не було, і стоячи на середині городу вона не могла штовхати потерпілу обличчям на сітку рябцю, так як дана сітка знаходиться на межі земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після сварки вона повернулась до свого господарства, а згодом поїхала до м. Києва.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими в суді доказами, а саме:
Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що 13.11.2014 року працівники ПП « « Земгеопроект» здійснювали заміри земельних ділянок її та сусідів, оскільки із -за межі між її земельною ділянкою та ОСОБА_3 виникають постійні сварки. Побачивши це з свого господарства вийшов чоловік ОСОБА_3 та почав кидати палки в їх сторону. Вона пішла викликати міліцію. Повернувши з будинку на огород вона побачила обвинувачену, яка почала ображати її нецензурними словами, схопила за волосся, нагнула і почала рукою наносити удари по обличчю, скільки нанесла ударів вона пояснити не може, так як все це відбувалася дуже швидко. Вона не маючи змоги розігнутись теж схопила ОСОБА_3 за волосся та міцно тримала. Потім остання дотягла її до сітки рябці та штовхнула обличчям на сітку і декілька раз протягла по сітці. Після цього залишила її і пішла до свого господарства, а згодом поїхала в м. Київ. А вона піднявшись пішла до будинку вдруге викликати міліцію, і коли змила з обличчя кров то побачила що у лівому вусі відсутня сережка. Від нанесених ударів у неї були синці та кров на обличчі, в цей же день вона звернулась за медичною допомогою до лікарні. Сережку, яку вона втратила на огороді, згодом була знайдена. Щодо міри покарання то вважає, що її слід призначити на розсуд суду;
Показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що 13.11.2014 року близько 12 години в той час коли працівники ПП « Земгеопроект» проводили обміри земельних ділянок сусідів ОСОБА_5 . В цей час з господарства вийшов чоловік обвинуваченої, а згодом вийшла і вона сама і почала ображати нецензурними словами потерпілу. Він порадив ОСОБА_5 викликати міліцію, оскільки у неї з обвинуваченою тривалий час неприязнені стосунки. ОСОБА_5 пішла до будинку, через деякий час пішов на подвір`я і він. Коли він був у дворі то ОСОБА_5 викликавши працівників міліції пішла на земельну ділянку, а він через деякий час слідом за нею. Коли він вийшов на город то побачив, що ОСОБА_3 схопила ОСОБА_5 за волосся однією рукою, нагнула її, а іншою рукою почала бити по обличчю. Остання теж схопила обвинувачену за волосся, тоді ОСОБА_3 почала бити ногою по ногам ОСОБА_5 , та кинула її на сітку рябцю, яка знаходилась неподалік. Тоді він схопив ОСОБА_3 теж за волосся з метою їх розборонити і тільки тоді вона відпустила потерпілу, яка пішла знову викликати міліцію, а ОСОБА_3 втекла з городу і більше він її не бачив;
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 13.11.2014 року в обідню пору він обміряв земельні ділянки, як ОСОБА_5 так і суміжних з нею землевласників. В цей час до ОСОБА_5 підійшла ОСОБА_3 вони почали між собою сваритися за межу, що розділяє їх земельні ділянки, а потім почали хватати одна одну за волосся та одяг. Після цього він пішов на вулицю та знаходився там до приїзду працівників міліції. Після цього конфлікту він бачив на обличчі потерпілої біля носа кров, більше ніяких ушкоджень не бачив;
- висновком судово - медичної експертизи № 90 від 13 листопада 2014 року, згідно якого у ОСОБА_5 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді 2-х подряпин на обличчі та забоїв м`яких тканин обличчя та шиї, які виникли від дії тупих предметів по механізму комбінації удару та тертя внаслідок не менш ніж 5-ти травматичних впливів, могли виникнути в термін та при обставинах вказаних в постанові слідчого і відносяться до категорії легкого ступеню тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження не спричинили короткочасний розлад здоров`я та не були небезпечними для життя в момент заподіяння чи клінічному перебігу як кожне окремо та і в сукупності( а.с. 18);
Дослідивши вищевказані докази, перевіривши доводи обвинувачення та показання обвинуваченої ОСОБА_3 , щодо заперечення заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , і про недоведеність обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України суд приходить до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі. Суд, на підставі досліджених доказів під час судового розгляду, приходить до висновку, що показання обвинуваченої у судовому засіданні є неправдивими, на підставі яких вона робить спробу уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, яке їй інкриміноване, оскільки вони спростовуються детальними показами потерпілої ОСОБА_5 , щодо заподіяння їй ударів обвинуваченою. Дані покази узгоджуються з висновком судово медичної експертизи щодо виникнення у потерпілої легких тілесних ушкоджень при обставинах вказаних в постанові слідчого при призначенні даної експертизи: « … 13.11.2014 року ОСОБА_3 схопила рукою за платок та волосся, нагнула перед собою, другою рукою вдарила її в обличчя, а коли вона намагалась схопити ОСОБА_3 , щоб не дати її повалити, то остання ще раз вдарила її в обличчя, повалила на сітку рябцю, якою загороджена територія від сусідів та штовхала обличчям в сітку. При цьому ОСОБА_3 рукою зачепила та зірвала сережку, в результаті чого на мочці лівого вуха виступила кров» ( а.с. 18).
Твердження обвинуваченої ОСОБА_3 , відносно того, вона не наносила потерпілій ударів суд не може взяти до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема детальними та послідовними показами потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
Крім того особисто обвинувачена в судовому засіданні не заперечувала, що конфлікт між нею та потерпілою виник саме 13.11.2014 року близько 12 години на земельній ділянці останньої, неподалік від сітки рябці, якою огороджена територія сусідів.
Таким чином, у своїй сукупності вищезазначені докази спростовують показання обвинуваченої, її доводи у судовому засіданні, та повністю підтверджують обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 .
Будь-яких даних про те, що свідки ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , зацікавлені у розгляді кримінального провадження на користь органів досудового розслідування, або з будь-яких підстав залежні від них, або мали б підстави обмовити обвинувачену, у судовому засіданні не встановлено.
Таким чином вищезазначені докази є належними та допустимими, які судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.
Отже вина в скоєному кримінальному правопорушенні обвинуваченою знайшла своє повне підтвердження зібраними в ході досудового розслідування і дослідженими в суді належними і допустимими доказами, та які не були спростовані останньою.
Таким чином, дії ОСОБА_3 , вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, з прямим умислом, обставини скоєного, особу винної, її вік, стан здоров`я, матеріальний стан, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої щодо призначення покарання і приходить до висновку про призначення покарання передбаченого санкцією частини даної статті у виді штрафу.
Заходи забезпечення кримінального провадження на досудовому розслідуванні не обирались і суд не вбачає підстав для їх обрання.
В даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати, речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 ( п`ятсот десять ) гривень.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя