Справа № 748/3444/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/296/2015
Категорія - ст 187 ч.3КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/296/2015 р. за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_11 , захисника, адвоката ОСОБА_7 у інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Олевськ Олевського району Житомирської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей 6-ти та 8-ми років, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК України,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, з призначенням покарання 7 /сім/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід йому залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з 09.10.2014 року.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Мохнатин Чернігівського району Чернігівської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, не одружений, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , останнє місце проживання АДРЕСА_3 , не судимий в силу ст. 89 КК України,

- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, з призначенням покарання 7 /сім/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід йому залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислено з 09.10.2014 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково, стягнуто з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь потерпілого 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в дольовому порядку по 319 грн. 80 коп. з кожного.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2014 року в денний час, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, проникли до будинку АДРЕСА_4 , де умисно, з метою заволодіння чужим майном, здійснили напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_11 , а саме: раптово, несподівано для потерпілого почали його бити та вимагати, щоб той віддав ключ від сейфа, спричинивши потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 969 від 10.10.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді двох ран голови, що є легкими тілесними ушкодженнями, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синців, саден обличчя, тулуба і кінцівок, що є легкими тілесними ушкодженнями, та заволоділи його майном - рушницею ІЖ НОМЕР_1 , 16 калібру, вартістю 2200 грн.; рушницею ТОЗ-34К, 12 калібру, вартістю 4000 грн.; мобільним телефоном «Nokia», моделі 1200, вартістю 110 грн.; пакетом мобільного оператору зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., на рахунку якого було 22 грн., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3701-3704/14-24 від 12.11.2014 року, а всього на загальну суму 6347 грн., що належить ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_11 ставить питання про скасування вироку суду внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинувачених, з ухваленням нового вироку, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш суворе покарання, ніж призначив суд, передбачене санкцією ч.3 ст.187 КК України. Цивільний позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що при призначенні мінімальної міри покарання обвинуваченим, суд не мотивував належним чином таке рішення, в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_9 та ОСОБА_14 вчинили особливо тяжке кримінальне правопорушення, у вчиненому не розкаялись, за місцем проживання характеризуються задовільно, шкоду не відшкодували, пом`якшуючих обставин не здобуто, він не заявляв про призначення мінімальної міри покарання обвинуваченим.

Вважає, що суд безпідставно знизив розмір заподіяної йому моральної шкоди. Судом в повній мірі не враховано, що багаточисленні тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами були завдані йому протягом досить тривалого часу і фактично носили характер знущань, що призводило до періодичної втрати свідомості. Удари наносили також сторонніми предметами. В результаті нападу та тривалих знущань він переніс моральне потрясіння, що призвело до безсоння та відчуття тривоги, його стан здоров`я погіршився, але він не може звернутись за наданням кваліфікованої медичної допомоги із-за відсутності коштів. Обвинувачені не поцікавились станом його здоров`я, шкоди не відшкодували, співчуття чи каяття не висловили. Не враховано, що ці протиправні дії були вчинені щодо інваліда, яким він є. Також в результаті розбійного нападу були викрадені його документи, в зв`язку з чим він змушений докладати додаткових зусиль на їх відновлення, що також впливає на його психологічний стан.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ставить питання про скасування вироку як незаконного та необґрунтованого, та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Але якщо за результатом розгляду кримінального провадження колегія суддів дійде висновку про правильність кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , то просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення, призначивши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 просить задовольнити частково, стягнувши солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 6000 грн. Вважає, що висновок суду про доведеність вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та правильність кваліфікації є передчасним і спростовується матеріалами провадження, показаннями свідків та іншими доказами. Зазначає, що заява потерпілим ОСОБА_11 була подана до Чернігівського РВ УМВС України за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, але за відсутності відомостей про вчинення щодо нього розбійного нападу та викрадення речей, що ставить під сумнів написання заяви потерпілим 08.10.2014 року. З рапорту оперативного чергового від 08.10.2014 року вбачається, що потерпілий звернувся за медичною допомогою в ЦРЛ в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на неправдивість показань потерпілого щодо невживання алкогольних напоїв 08.10.2014 року. Вказує на недопустимість протоколу огляду місця події від 08.10.2014 року в с. Мохнатин (а.п.142-152) як доказу, та на незаконність проведеної цієї слідчої дії, бо вона відбувалась без участі потерпілого та за відсутності окремого судового рішення з дозволом на проведення огляду помешкання потерпілого. Крім того, не встановлено, хто є власником вказаного помешкання. Речі, вилучені під час вказаної слідчої дії, належним чином не опечатані, судом не досліджувались. Вказує на аналогічні порушення вимог КПК України при проведенні додаткового огляду місця події від 08.10.2014 року (а.п.154-155) та при обшуку квартири АДРЕСА_5 , бо обшук проводився без згоди всіх власників квартири. Також судом не враховано показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 стосовно того, що вони не бачили, як працівники міліції зайшли в квартиру та вилучили зброю, телефон. Вважає недопустимим доказом судово-товарознавчу експертизу №3701-3704/14-24 від 12.11.2014 року, бо її проведено з порушенням п.п.50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», розділу «Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки» в частині необстеження експертом об`єкту дослідження за фактичної його наявності в розпорядженні органу досудового розслідування. Також вважає недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2014 року та довідки до них (а.п.172-173), згідно яких свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 як осіб, з якими перебував в автомобілі під час виконання ним трудових обов`язків, так як вони отримані з порушенням вимог ст. 228 КПК України, бо суду і сторонам протоколу допиту особи не надано ознак, за якими вона може впізнати певних осіб. Аналізуючи показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , захист прийшов до висновку про правдивість показань обвинувачених, бо вони є послідовними, узгоджуються між собою, підтверджені висновком експерта №969 від 09.10.2014 року в частині нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Показання потерпілого протягом всього досудового розслідування змінювалися. Вказує, що до показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , співробітників міліції, необхідно ставитись критично, бо вони зацікавлені в засудженні обвинувачених. Вважає, що в діях обвинувачених вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Звертає увагу на незаконність рішення суду в частині стягнення з обвинувачених на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 20000 грн., бо даних на їх підтвердження ним не надано.

В запереченнях на апеляційні скарги захисника та потерпілого заступник прокурора Чернігівського району ОСОБА_22 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та в повній мірі вмотивованим, підстави для його скасування або зміни відсутні, тому просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просили скасувати вирок суду, із закриттям провадження по справі, а якщо колегія суддів дійде висновку про доведеність їх вини, то змінити в частині призначеного покарання шляхом пом`якшення, призначивши покарання, не пов`язане з позбавленням волі, цивільний позов потерпілого задовольнити частково, стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн., заперечували проти апеляційної скарги потерпілого; пояснення та думку представника потерпілого, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілого в повному обсязі та заперечує проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених, думку прокурора, який заперечує проти апеляційних скарг, просить залишити вирок суду без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в межах апеляційних скарг у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого їм злочину не визнали. Визнали свою вину тільки в спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень та частково визнали цивільний позов.

Обоє підтвердили, що 08 жовтня 2014 року вдвох приходили до ОСОБА_18 , вживали спиртні напої, викликали таксі, по дорозі зустріли знайомого ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_23 та його товариша на ім`я ОСОБА_24 , та всі разом поїхали в с. Антоновичі на риболовлю. У селі таксиста відпустили, зустріли брата ОСОБА_10 , у якого не виявилось рибальських снастей, випили з ним спиртного та вирішили повертатись до ОСОБА_25 . Подзвонили тому ж таксисту, який приїхав в с. Антоновичі.

По дорозі до м. Чернігова поїхали в с. Мохнатин до потерпілого ОСОБА_11 , який їм відкрив та впустив їх чотирьох в будинок. Вдвох побили потерпілого, інші двоє вийшли. Били потерпілого і лежачого, залишили його живим. З кімнати нічого не виносили, сейф не відкривали, не знають, як був зламаний сейф, і не знають, щоб хтось щось з нього забирав. Заяву, що били потерпілого та викрадали його речі, писали під тиском працівників міліції до приходу захисника, але на дії працівників міліції зі скаргою не звертались.

Крім того ОСОБА_9 підтвердив, що ОСОБА_11 знає з 2013-2014 року, 2-3 місяці проживав у нього, при ньому його / ОСОБА_26 / побили, а потерпілий не втрутився, тому відносини з ним неприязні. Сам запропонував поїхати до ОСОБА_11 , бо бажав його побити. Знав, що у ОСОБА_11 є сейф, де зберігається зброя. В будинок потерпілого заходили всі четверо. Потерпілого бив разом з ОСОБА_27 - руками, ногами по всьому тілу, а також шоломом. Бив потерпілого перший. По приїзду на тому ж таксі у м. Чернігів, він із ОСОБА_10 пішли на квартиру до ОСОБА_19 , де з ним пили, і той був неадекватний, інші двоє пішли. Підтвердив, що ОСОБА_10 відлучався та прийшов із дівчиною ОСОБА_28 та її подругою. Коли ОСОБА_29 пішла, приїхали працівники міліції. Їх із ОСОБА_10 зв`язали, наділи наручники, повідомили, що вони завдали потерпілому тілесні ушкодження та забрали зброю. На квартирі у ОСОБА_19 проводився обшук, приходили поняті, але після того, як заходили працівники міліції.

ОСОБА_10 також підтвердив, що до потерпілого поїхали за пропозицією ОСОБА_9 , і він бив потерпілого заодно з ОСОБА_26 . До ОСОБА_19 на квартиру приходила ОСОБА_29 , яку він зустрів, та її подруга. В квартирі вживали горілку, більше 1 літра. Ранком до приходу працівників міліції він прав свій одяг, бо той був брудний. До приїзду працівників міліції до квартири ніхто не заходив.

Але незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому злочині, дослідивши інші докази по справі у їх сукупності та співставивши їх між собою, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в повному обсязі винуваті у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , поєднаному з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, про що докладно виклав у вироку.

На обґрунтування доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненому, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші письмові докази та документи по справі.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що 08 жовтня 2014 року в обід до нього зайшли четверо чоловіків - двоє із села та двоє чужих. Він присів на дивані і його відразу вдарили по носі, від чого пішла кров. Одягли на голову шолом та били палицею по голові, від чого шолом розбився. Били лежачого ногами, табуретом по п`ятах, з голови та носа бігла кров; пізніше у двох місцях голову зашивали. Затягували на його шиї дріт з-під зарядного пристрою мобільного телефона, але не душили. Запитували ключ від сейфа, потягли в другу кімнату, де був сейф. Опору він не чинив, тільки прикривався. Отямився на підлозі у кімнаті навпроти сейфа, який був розбитий. Із сейфа викрадені одностволка та двостволка, відірвано з ременя мобільний телефон «Nokia». Гардероб був відчинений, по всій кімнаті валялися гільзи, не було патронів. Були також викрадені документи - паспорт, дозвіл на зброю, квиток на полювання, пенсійне посвідчення. Паспорт пізніше знайшли за селом у канаві. Спиртних напоїв в той день він не вживав. Підтвердив, що ОСОБА_9 у нього проживав деякий час і знав, що він мисливець. Просив задовольнити позов щодо відшкодування моральної шкоди, та не наполягав на суворому покарання обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_31 , начальник сектору карного розшуку, показав, що потерпілий повідомив, що двоє з тих, хто його били, були жителі с. Мохнатин, один із яких у нього жив, та вказав його адресу. Було встановлено таксі білого кольору та таксиста, який приїжджав по виклику із вул. Богунського у м. Чернігові, та вказав, що до автомобіля виходило двоє чоловіків. 08 жовтня 2014 року за адресою по вул. Богунського двері ніхто не відчинив, а 09 жовтня 2014 року зранку прийшла дівчина ОСОБА_32 , яка повідомила, що вона була із знайомими в квартирі по АДРЕСА_6 . При перевірці даної адреси, в дальній кімнаті зліва побачили двох чоловіків, які виявились тими особами, на яких вказував потерпілий, після чого була викликана слідча група. Під час обшуку, який проводився за згодою господаря, в порожній кімнаті під надувним матрацом було виявлено білий мішок із двома стволами зброї, а в кімнаті, де були ці люди, виявлено мобільний телефон. Під час спілкування ОСОБА_10 сказав, що вони були у потерпілого, а ОСОБА_9 при цьому сказав йому: «Закрой рот, я сам беру на себя», словесно давив на нього. Він завів ОСОБА_10 в іншу кімнату, але ОСОБА_9 і після цього кричав, щоб той замовк.

Свідок ОСОБА_21 показав, що в складі слідчої групи виїжджав на квартиру по вул. Толстого, де один із затриманих знаходився в одній кімнаті, другий в іншій, з ними спілкувались оперативні працівники. Під час обшуку в присутності власника квартири, який був п`яний, та понятих, в одній із кімнат було знайдено мішок білого кольору, де були 2 зброї в чорних чохлах, боєприпаси, ремінь, в якому знаходились набої, та виявлено мобільний телефон «Nokia» чорного кольору. Протокол був прочитаний вголос, зауважень не було. Власник квартири пояснював, що не знає, звідки все взялось.

Свідок ОСОБА_17 , таксист, показав, що 08 жовтня 2014 року близько 10 год., під`їхав по виклику на адресу АДРЕСА_7 , куди вийшло двоє чоловіків та вказали їхати в район Привокзального ринку, де забрали ще двох чоловіків. Заїжджали до банкомату ощадбанку «Росія», після чого поїхали в с. Антоновичі, звідки на їх виклик забирав їх і назад. По дорозі до ОСОБА_25 сказали заїхати в с. Мохнатин, були вже в стані алкогольного сп`яніння. Куди їхати і в с. Антоновичі, і в с. Мохнатин говорив ОСОБА_27 . По приїзду в ОСОБА_33 невідомий чоловік сказав йому від`їхати подалі, і він зупинився за 30 метрів від дому. В будинок заходили всі вчотирьох, вийшли з нього за 20 хвилин, попросили відкрити багажник, поклали туди мішок. У Чернігові всі вийшли в районі Подусівки.

Свідок ОСОБА_29 , знайома ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підтвердила, що вони приїжджали до неї 08 жовтня 2014 року о 08-09 годині ранку і виїхали. Ввечері цього ж дня подзвонив ОСОБА_10 і сказав спуститись до таксі. Вона забрала подругу і всі пішли на квартиру на АДРЕСА_8 . Разом з господарем квартири всі вживали спиртне, тут ОСОБА_10 прав свій одяг, щось зачищав. Подруга пішла пізно вночі, а вона з ОСОБА_10 до ранку була у першій кімнаті, в другій кімнаті спав господар. В її присутності у квартиру ніхто не заходив.

Свідок ОСОБА_19 , власник квартири по АДРЕСА_6 , підтвердив, що 08 жовтня 2014 року він здав одному чи двом чоловікам кімнату у своїй частині квартири, але практично нічого не пам`ятає, був у стані сильного алкогольного сп`яніння; не пам`ятає, щоб були жінки. Він здає ту кімнату, де виявили речі, сам спить в залі. Що було під час обшуку, не пам`ятає. Він відкривав ОСОБА_34 працівникам міліції відкривав сам, погодився на обшук. Пам`ятає, що були присутні двоє сусідів, які були в коридорі. Під час обшуку він виходив на кухню.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , поняті, показали, що були присутні при обшуку квартири, їм все роз`яснили. У кімнаті під надувним матрацом було знайдено білий мішок, з якого витягли дві рушниці, патрони; в другій кімнаті на вікні знайшли патрон та мобільний телефон. При складанні протоколу ще фотографували, вони прочитали протокол, в якому було зазначено все те, що вони бачили, після чого його підписали.

Свідок ОСОБА_16 зазначив, що при обшуку були присутні працівники міліції та ОСОБА_10 , який просив води. Чи був ОСОБА_9 - не пам`ятає.

Виновність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у повному обсязі також підтверджується іншими доказами по справі, які суд докладно та послідовно виклав у вироку, а саме:

- даними рапорту оперативного чергового від 08.10.2014 року /а.п.140/ про повідомлення із ЦРЛ щодо звернення 08.10.2014 року ОСОБА_11 , мешканця АДРЕСА_9 , до лікарні за медичною допомогою із забійною рваною раною голови та заявою потерпілого ОСОБА_11 /а.п.139/ щодо спричинення йому 08.10.2014 року близько 12 години тілесних ушкоджень невідомими особами за місцем його мешкання;

- заявою потерпілого ОСОБА_11 від 08.10.2014 року /а.п.141/, щодо дозволу працівникам міліції на огляд його господарства та будинок АДРЕСА_4 , та результатами огляду місця події від 08.10.2014 року, фотоілюстративних таблиць до нього /а.п.142-152/, згідно яких у кімнаті № 3 на ліжку знайдено розбитий шолом з плямами бурого кольору та табуретку; у кімнаті №4 - пустий розбитий металевий сейф з деформованими дверима, розкидані гільзи; у кімнаті № 3 - видимі сліди замочування підлоги; у кімнаті № 4 біля сейфу - підлогу, залиту водою, та даними додаткового протоколу огляду місця події від 09.10.2014 року /а.п.154-156/ щодо вилучення цих речей як речових доказів;

- висновком експерта № 969 від 09.10.2014 року /а.п.163-165/ щодо наявності у громадянина ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді двох ран голови, синців в ділянці обличчя, обох верхніх кінцівок та тулуба, саден обличчя, тулуба та правої кисті, і рани голови могли утворитися 08.10.2014 року при обставинах, вказаних в постанові, від дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні властивості котрих не визначились за механізмом удару і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Синці та садна обличчя, тулуба та кінцівок могли виникнути 08.10.2014 року, при обставинах, вказаних в постанові, від дії тупого (-их) предмету(-ів), індивідуальні властивості котрих не визначились за механізмом удару та тертя і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту на площину є неможливим;

- даними листа ДС СОГП ЧРВ УМВС України в Чернігівській області № 754 від 09.10.2014 року /а.п.158/, з якого доводиться, що за громадянином ОСОБА_11 зареєстрована мисливська гладкоствольна зброя - НОМЕР_2 , 1 ствол, 16 калібр, № НОМЕР_3 та ТОЗ -34 К, 2 ствола, 12 калібр, № НОМЕР_4 , і він має дозвіл на зберігання та носіння вказаної зброї № НОМЕР_5 , терміном до 20.03.2015 року;

- висновком експерта № 3701-3704/14-24 від 12.11.2014 року /а.п.160-162/ щодо можливої вартості рушниць без ознак природного зносу та механічного зносу, на вторинному ринку України станом на 08.10.2014 року, рушниці ІЖ-18К - 2200,00 грн.; рушниці ТОЗ-34К, 12 калібру - 4000,00 грн.; мобільного телефону «Nokia» модель 1200, за умови його функціонування - 110,00 грн.. Середня ринкова вартість стартового пакету мобільного оператора зв`язку «Київстар» станом на 08.10.2014 року складає 15,00 грн.

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотокопіями від 29.10.2014 року та довідками до даних протоколів /а.п.172-173, 175-177/ щодо впізнання свідком ОСОБА_17 на фотографії під № 3 обвинуваченого ОСОБА_9 , а на фотографії під №2 - ОСОБА_10 як осіб, з якими перебував в автомобілі при виконанні трудових обов`язків більше 30 хв.;

- протоколом обшуку квартири АДРЕСА_5 від 09.10.2014 року /а.п.187-194, т.2 а.п.4/, що проводився з письмового дозволу ОСОБА_19 , у якого у спільній частковій власності перебуває частина даної квартири, - щодо виявлення двохствольної та одноствольної рушниць, ременя з п`ятьма гільзами від набоїв, 1 гільзу, 2 набої 12 калібру, коробки з «сухою горючкою», мобільний телефон « Nokia», які належали ОСОБА_11 .

Суд обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_14 в тій частині, де вони вказували, що не забирали з будинку потерпілого зброї, яка знаходилась у сейфі, патронів та мобільного телефону, бо дані речі менш ніж за добу були виявлені за місцем перебування обвинувачених, що узгоджується з показаннями свідків та даними протоколу обшуку. У справі відсутні докази, які б свідчили, що дані речі були занесені за місцем їх виявлення іншими особами.

Також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку і відкинув як неспроможні показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_14 в тій частині, що вони зайшли до потерпілого поговорити та випити, вірно обґрунтувавши такі висновки тим, що в будинок зайшли четверо осіб, зі слів потерпілого, без слів, відразу, почали його бити, наносячи тілесні ушкодження, вимагаючи дати ключ від сейфа, і після того, як останні залишили приміщення, сейф залишився зламаним та порожнім, а також зникли документи на зброю, паспорт особи та пенсійне посвідчення, і тільки паспорт був викинутий.

Проаналізувавши вищенаведені докази, суд першої інстанції цілком вірно зробив висновок, що показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо заперечення своєї вини дані з метою ухилитися від відповідальності за вчинений злочин.

Суд вірно зазначив у вироку, що підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_11 немає.

Також підстав сумніватися у показаннях свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_35 у суду немає, бо вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими у суді першої інстанції.

Показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які є співробітниками міліції, суд обґрунтовано визнав допустимими доказами, за винятком показань, які вони давали з чужих слів.

Суд вірно пояснив розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_19 тим, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердив він сам та інші свідки.

В суді першої інстанції обвинувачені заявляли, що відносно них чинився тиск з боку працівників міліції, коли вони писали заяви, в яких зазначали, що прийшли до потерпілого, побили його та, зламавши сейф, забрали зброю. Але на досудовому слідстві вони відмовилися від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України, скарги з приводу неправомірних дій працівників міліції не заявляли та заявляти не бажали.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив наявні докази по справі, дав їм вірну правову оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 187 ч.3 КК України як вчинення нападу /розбій/ з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Твердження захисника про те, що потерпілим подана заява за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень, а не за фактом розбійного нападу та сумніви з приводу написання її 08.10.2014 року, не заслуговують на увагу, бо з показань потерпілого вбачається, що після вчинення щодо нього злочину він перебував в шоковому стані, не міг вказати про викрадення зброї, але її зникнення він виявив відразу після злочину. В ході перевірки за заявою потерпілого встановлено факт вчинення щодо нього розбійного нападу, тому правову кваліфікацію змінено із ч.1 ст.125 КК України на ч.3 ст.187 КК України, в зв`язку з чим наявність заяви потерпілого для початку досудового розслідування не потребується. Сумніви захисника про написання заяви потерпілим у день вчинення злочину спростовуються показаннями потерпілого.

Твердження захисника про перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння 08.10.2014 року спростовуються показаннями самого потерпілого, що на час вчинення розбійного нападу він перебував у тверезому стані, а в лікарні випив спирту, який дала йому лікар як знеболювальне.

Щодо заяви захисника про недопустимість такого доказу, як протокол огляду місця події від 08.10.2014 року в с. Мохнатин, та незаконність проведення цієї слідчої дії, бо вона відбулась без участі потерпілого, без встановлення власника господарства, то такі заяви є безпідставними, бо огляд місця події проводився за заявою потерпілого ОСОБА_11 /а.п.141/, де він зазначив, що дозволяє оглянути його господарство, є власником даного господарства, і те, що потерпілий не був присутній при огляді, не впливає на визнання законним та допустимим такого доказу.

Додатковий огляд місця події від 08.10.2014 року /а.п.154-155/ проведений відповідно до вимог КПК України, з письмового дозволу потерпілого ОСОБА_11 , що підтверджується його заявою /а.п.153/.

Доводи захисника щодо нібито порушення вимог КПК України при проведенні обшуку квартири АДРЕСА_5 , колегія суддів не може прийняти до уваги, бо згоду на проведення обшуку надано ОСОБА_19 , який є співвласником вказаного житла, яке в натурі не виділялось, і він має право доступу до всіх його частин. Цю слідчу дію проведено у порядку ч.3 ст.233 КПК України та в подальшому отримано ухвалу слідчого судді на її проведення, що не є порушенням закону.

Посилання захисника на те, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не бачили, як працівники міліції вилучили зброю та телефон, спростовуються показаннями даних свідків, які підтвердили, що зайшли до кімнати, де був матрац, знайшли дві рушниці, патрони; в другій кімнаті виявили мобільний телефон.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про недопустимість такого доказу, як висновок судово-товарознавчої експертизи №3701-3704/14-24 від 12.11.2014 року, бо її проведено з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, з посиланням на чинні нормативно-правові акти, на науково-технічну і довідкову літературу.

Твердження захисника про недопустимість як доказів протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2014 року як начебто здобутих з порушенням ст. 228 КПК України, згідно яких свідок ОСОБА_17 впізнав в особах ОСОБА_10 та ОСОБА_9 тих, хто замовляли поїздку і їхали в с. Мохнатин, та вподальшому грузили мішок у багажник, є безпідставними, бо така слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України, перед проведенням впізнання свідка детально допитано з приводу того, чи зможе він упізнати підозрюваних осіб та за якими ознаками, що зафіксовано в протоколі його допиту. Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок чітко вказав на обвинувачених як на осіб, яких він підвозив до місця злочину.

Доводи захисника про незаконність рішення суду в частині стягнення з обвинувачених на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., бо ним не надано підтверджуючих документів щодо дійсно завданої моральної шкоди, та доводи потерпілого про безпідставне зниження судом розміру заподіяної йому моральної шкоди, не заслуговують на увагу, бо в ході розгляду цивільного позову про відшкодування моральної шкоди та визначення її розміру, судом в повній мірі враховано доводи потерпілого, глибину його фізичних та душевних страждань, ступінь вини обвинувачених, їх ставлення до наслідків вчиненого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, який є особливо тяжким, але вчинений в період погашених судимостей обох обвинувачених, особи винних, які за місцем проживання характеризуються задовільно, ступінь їх вини у вчиненому, потерпілий не наполягає на суворому покаранні, але завдану шкоду потерпілому не відшкодували; обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинувачених, не встановлено.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також потерпілого ОСОБА_11 , задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника, адвоката ОСОБА_7 у інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4