АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/4542/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11сс/790/840/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року клопотання слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00010487 задоволено.
Як вказано в ухвалі слідчого судді, згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено:
16.04.2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою: м.Харків, вул. П. Шлях, коло транспортної зупинки, побачили раніше незнайомого ОСОБА_11 , який сн.і.5 на лавці на транспортній зупинці, і який перебував в стані алкогольного сп`яніння, після чого у них виник умисел, направлений на відкрите заволодіння чужого майна, а саме грошові кошти та мобільний телефон Р1У 10 4416, вступили з злочинну змову, та діючи в групі розробили план, згідно якого вони повинні 5 їй прибути до яру поблизу вул. Барикадної в м. Харкові, де ОСОБА_10 повинен був відібрати майно ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 в цей час повинен був знаходитись поблизу, спостерігати за навколишнім оточенням, та у випадку появи старонніх осіб, повідомити ОСОБА_10 .
ОСОБА_9 , діючи умисно з метою власного збагачення переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, діючи із корисних спонукань за попередньою змовою та в групі, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_11 та розпочав розмову, після чого запропонував провести його до таксистів, останній погодився. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 маючи намір на заволодіння майном ОСОБА_11 завели останнього до яру за адресою: м. Харків, вул. Барикадна, де ОСОБА_10 різко повернувся та наніс один удар лівим кулаком руки в область обличчя ОСОБА_12 , в результаті протиправних дій ОСОБА_10 спричинено потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1505 - ая/15 від 22.04.2015 року наступні тілесні ушкодження: ділянка травматичної припухлості м`яких тканин на правій щоці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_9 в цей час, згідно розподілених ролей, залишився поблизу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та спостерігав за навколишнім оточенням, щоб у випадку появи сторонніх осіб, повідомити ОСОБА_10 .
ОСОБА_10 самостійно витягнув з карману ОСОБА_11 мобільний телефон FLY IQ 4416, та разом з ОСОБА_9 з міста правопорушення разом зникли чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Даний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001048 від 20.04.2015р. за ст..186 ч.2 КК України.
27.05.2015 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.
Підозра ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України підтверджується наступними зібраними доказами:
показами потерпілого, свідка, протоколами пред`явлення особи для впізнання, показаннями підозрюваного ОСОБА_10 , речовим доказом.
З метою запобігання спроби ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, заявник просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_9 вину не визнав. В пояснені вказав обставини викладені в клопотанні. Вважає недоцільним застосування запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку слідчого, прокурора, які доводи клопотання підтримали, просили їх задовольнити; думку підозрюваного, захисника, про обрання запобіжного заходу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.,177 КПА України.
Ч. 2 ч. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній, ніде не працює; тобто не має джерела постійного прибутку, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, та який є суспільно резонансним та небезпечним, скоєний відносно потерпілого.
Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.
Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.
Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі 80 розмірів мінімальної заробітної плати, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПУ України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.184 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:
прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.
Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Відповідно ст.,209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді.
З тексту апеляційної скарги вбачається що він не погоджується з ухвалою слідчого судді і просить її скасувати і постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід підозрюваному у вигляді домашнього арешту.
При цьому посилається у скарзі на необґрунтованість підозри та на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді, захисника що просив задовольнити апеляцію, думку прокурора про законність ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали справи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з`ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та вірно встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого правопорушення та доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України.
Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176,178,183 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосуванні відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд встановивши наявність обгрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 .
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає передчасними.
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Щодо доводів апеляції про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттєвими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Жодного документального підтвердження наявності у підозрюваного утриманців матеріали справи не містять.
Не надані вони до суду і захисником.
За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Крім того, визначення застави в даному випадку є згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України є правом слідчого судді.
Керуючись ст.ст.392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,- У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: