Справа № 362/1053/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/618/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 28.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
28 травня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника, який діє в інтересах ОСОБА_8 ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 07.11.2011 року Києво-Святошинським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, 7 листопада 2013 року звільненого з місця позбавлення волі,

засуджено за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати.

Згідно вироку, 3 січня 2015 року, близько 12 години, ОСОБА_8 перебуваючи поблизу магазину «Водолій», що по вул. Коцюбинського, в смт. Глеваха, Васильківського району, Київської області, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, відчинив водійські дверцята автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 та сів за кермо вказаного автомобіля. У подальшому умисно, за допомогою ключів, які знаходилися у замку запалення, привів у дію двигун автомобіля, після чого на вказаному транспортному засобі зник з місця вчинення кримінального правопорушення. Рухаючись по смт. Глеваха, Васильківського району, Київської області був помічений та у подальшому затриманий працівниками ДАІ.

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 не оспорюючи кваліфікацію скоєного та обставини справи подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Свою апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_8 , на його думку неповною мірою врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що: ОСОБА_8 неофіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю яка має серйозні проблеми з здоров`ям та неповнолітнім братом та сестрою, які потребують його допомоги та піклування; свою вину ОСОБА_8 визнав повністю, щиросердечно розкаявся, критично оцінив свої дії та зробив для себе певні висновки, в результаті чого активно допомагав слідчим органам встановити істину по справі, даючи правдиві послідовні покази протягом всього досудового та судового слідства; попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_9 , який до нього претензій не має, в повному обсязі відшкодував заподіяну йому шкоду. Зазначає, що слід звернути увагу на обставини вчинення злочину, а саме, що ОСОБА_8 взяв автомобіль у свого знайомого з дитинства, який до цього неодноразово дозволяв йому їздити на цьому автомобілі. Вважає, що вказані обставини дають підстави вважати що призначене судом першої інстанції покарання за вчинений ОСОБА_8 злочин явно несправедливе внаслідок його суворості і таким, що не відповідає принципам гуманності і основам, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки ОСОБА_8 є ще досить молодою людиною, його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, довготривале перебування його в місцях позбавлення волі є вкрай негативним явищем як для нього, для його сім`ї, так і для держави.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок залишити без змін, апеляцію без задоволення. Зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів для визнання обвинуваченого винним. Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення ОСОБА_8 в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України відповідає фактичним обставинам справи не заперечуються самим обвинуваченим, який свою вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся у скоєному. Дії ОСОБА_8 судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України , що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі, а тому обставини скоєного кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України приходить до наступних висновків.

Як зазначено у вироку суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

На думку колегії суддів наведення у вироку обтяжуючої вину обвинуваченого обставини - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону. Як видно із описової частини обвинувального висновку та вироку в вину ОСОБА_8 не інкриміновано, що він скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вживання обвинуваченим спиртних напоїв уже після незаконного заволодіння транспортним засобом, під час поїздки , не може бути визнано обтяжуючою покарання обставиною, оскільки склад злочину - незаконного заволодіння транспортним засобом вважається закінченим з моменту коли транспортний засіб почав рухатись і наступне вживання спиртних напоїв, під час поїздки на автомобілі, не може розцінюватись, як вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В зв`язку з викладеним наведена у вироку обтяжуюча покарання обставина - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння підлягає виключенню з вироку.

Що ж стосується розміру призначеного підсудному покарання то з врахуванням виключення обтяжуючої покарання обставини, конкретних обставин за яких було скоєно злочин, що ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони, його щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування шкоди, того що потерпілий претензій не має, що є обставинами, які на переконання суду пом`якшують покарання, колегія суддів вважає можливим не погодитись з висновком суду про неможливість застосування щодо обвинуваченого ст. 69 КК України, і вважає необхідним пом`якшити призначене засудженому покарання і призначити обвинуваченому покарання більш м`яке ніж передбачено законом. Однак, враховуючи суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим злочину та те, що він скоїв злочин повторно, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення його від покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання:

· виключити з вироку посилання на визнання в якості обтяжуючої покарання ОСОБА_8 обставини вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння;
· пом`якшити покарання ОСОБА_8 і вважати його засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до 3 ( трьох) років позбавлення волі, без конфіскації майна;
· в іншій частині вирок залишити без змін.

Головуючий

Судді