Справа № 11/2190/450/2012 Головуючий у 1-й інстанції
Категорія: звільнення з КВУ Доповідач: Заіченко В.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2012 року місто Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Заіченка В.Л.

Суддів: Буженко Н.В., Ковальової Н.М.

За участю прокурора: Чередниченко Є.Г.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову Суворовського районного суду міста Херсона від 13 лютого 2012 року,-

Встановила

Цією постановою задоволено подання адміністрації СІЗО УДДУ ПВП в Херсонській області та Херсонської міської спостережної комісії відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, засудженого 01.02.2010 року Комсомольським райсудом м. Херсона за ст.ст.185ч.3, 71 КК України на три роки та один місяць позбавлення волі, та відбуваючого це покарання в місцях позбавлення волі, -

про його звільнення від подальшого відбуття покарання умовно-достроково строком на 7 місяців 25 днів.

В своїй апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить дану постанову скасувати, як незаконну та справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи це її необґрунтованістю та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування кримінального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд задовольняючи клопотання про умовно-дострокове звільнення врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, т.я. згідно ст.81 КК України при звільнені засудженого від відбуття покарання умовно-достроково враховується сумлінна поведінка засудженого, та якщо він сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно характеристики, відбуваючи покарання ОСОБА_2 порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень не має, за особистим бажанням працевлаштований на посаді робітника з обслуговування та поточного ремонту корпусів. За сумлінне ставлення до праці та добру поведінку має 4 заохочення. Згідно наданої характеристики до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, сумлінно, доручену роботу та завдання виконую якісно та в строк. До представників адміністрації ставиться чемно та з повагою, в спілкуванні тактовний. За характером спокійний, врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. На профілактичних обліках не перебуває. Враховує думку колективу, намагається побудувати безконфліктні стосунки із оточуючими. Визнає себе винним у скоєному злочині та щиро кається. Приймає участь в громадському житті відділення та установи в цілому. Данні йому доручення виконує якісно та у встановлені строки. Позов відшкодовує самостійно з заробітної плати.2/3 строку покарання відбув 27.09.2011р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, про те, що наведене свідчить що засуджений своє виправлення довів, і є підстави для його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання, беручи до уваги особу засудженого, характер і ступінь тяжкості скоєних ним злочинів.

При таких обставинах доводи апеляції прокурора в частині того, що ОСОБА_2 своєю поведінкою, та відношенням до праці не довів свого виправлення не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляції прокурора в тій частині, що т.я. останній був раніше засудженим за ст.191ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі і згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання, однак на шлях виправлення не став і знову скоїв злочин передбачений ст.185ч.3 КК України свідчить про відсутність у нього бажання до виправлення у звязку з тим, що згідно ст. 81 КК України наявність раднішої судимості не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненню.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора, про те, що довідка про працевлаштування ОСОБА_2 після умовно-дострокового звільнення є фіктивною, а тому необхідно було відмовити в задоволенні подання є безпідставною, т.я. посилання на обовязкове працевлаштування засудженого після його звільнення в ст.81 КК України відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду міста Херсона від 13 лютого 2012 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Головуючий:

Судді: