У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Коротких О.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 24 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, -

встановила:

вироком Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня
2005 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше на підставі вимог ст. 89 КК України не
судимого, -

засуджено
за ст. 185 ч. 5 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є його власністю.

Судом постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
користь ПМС-7 Донецької залізниці 35 546 гривень 10 копійок.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено за те, що він у складі
організованої групи спільно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 20 січня 2000 року
близько 23-ої години проникли на охоронювану територію бази шляхової машинної
станції № 7 станції Ясинувата Донецької залізниці, що розташована у
Ясинуватському районі Донецької області, звідки таємно викрали металевих
виробів масою 4 100 кг на суму 31 160 гривень, чим спричинили цьому
підприємству шкоди на суму 74 784 гривні. Викрадене майно вони перевезли до
боксу на території ЗАТ „Водспецбуд” міста Донецька, яке орендував ОСОБА_1.

У такий же спосіб вони ж вчинили викрадення металовиробів 28 січня 2000
року на суму 9 595 гривень 75 копійок та 15 січня 2000 року на суму 1008
гривень, чим спричинили шляховій машинній станції № 7 станції Ясинувата
Донецької залізниці шкоди на суми відповідно 23 029 гривень 80 копійок та 2 419
гривень 20 копійок.

У касаційній скарзі засудженого порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку
з мотивів необґрунтованості його засудження. Свою вимогу він обґрунтовує тим,
що у справі не здобуто переконливих доказів його винності у вчиненні злочинів.
Також не погоджується із кваліфікацією його дій, оскільки вважає, що сума
викраденого не буде особливо великою. Вважає, що у справі допущено численні
порушення норм кримінально-процесуального законодавства України. Також
зазначає, що він сприяв слідству у розслідуванні справи, однак ця обставина не
була взята до уваги при призначенні покарання.

Захисник ОСОБА_2 також не погоджується із судовими рішеннями щодо ОСОБА_1.
Вона зазначає про порушення норм кримінально-процесуального закону і вказує на
те, що обрана йому міра покарання є надмірно суворою.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, протоколом огляду місця події, даними письмових доказів, показаннями свідків
(засуджених за вироком від 13 липня 2004 року)
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, які підтвердили факт розкрадання майна з шляхової машинної станції № 7
станції Ясинувата Донецької залізниці, при цьому вони пояснювали, що ОСОБА_1
був присутнім при завантаженні та розвантаженні викраденого. Крім того свідок
ОСОБА_3 пояснював, що брав участь у викраденні металовиробів саме за
пропозицією ОСОБА_1, який також вирішував питання із транспортуванням
викрадених металовиробів, їх зберіганням та реалізацією, передавав йому гроші
після реалізації викраденого.

Уся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована
судом, що дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 185 ч. 5 КК України є правильною, оскільки
він спільно з іншими особами вчинив викрадення майна у сумі, що в 600 і більше
разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення
злочину.

Міра покарання ОСОБА_1 обрана з урахуванням характеру та ступеня суспільної
небезпечності вчиненого злочину, даних про його особу, а також усіх обставин
справи. У даному випадку колегія суддів вважає її необхідною й достатньою для
його виправлення та попередження нових злочинів і такою, що не підлягає
пом'якшенню.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б тягли
зміну чи скасування постановлених у справі судових рішень, не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи скарг
про незаконність засудження.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційних скарг захисника ОСОБА_2, а також
ОСОБА_1, засудженого вироком Ясинуватського міськрайонного суду Донецької
області від 31 травня 2005 року.

С у д д і:

Паневін В.О. Глос Л.Ф. Коротких О.А.

_______________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України
В.О. Паневін