Справа № 381/5861/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/442/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 18.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
18 травня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6

обвинувачених: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кожухівка Васильківського району Київської області, пенсіонера, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 03.02.2014 року вироком Васильківського районного суду Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

- засуджено за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2014 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Цим же вироком ОСОБА_8 і ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст. 15. ч.3 ст. 185 КК України окремо до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та в цій частині вирок суду не оскаржується.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а перший повторно після засудження за крадіжки та розбій, вчинили закінчений замах на крадіжку, поєднану з проникненням у житло та у інше приміщення за наступних обюставин.

Так, 02.10.2014 року, близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , заздалегідь, тобто до початку злочину домовився з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про спільне вчинення крадіжки у виді спів виконання. При цьому, ОСОБА_7 був повинен підшукати знаряддя злочину за допомогою якого усунути перешкоди і полегшити його вчинення, а потім на належному його родичам автомобілі з причепом, що належав особисто йому, доставити всіх співучасників на місце злочину в інший район Київської області, вчинити там крадіжку та вивезти на причепі викрадені речі.

Одразу після цього близько 20 год. 30 хв. цієї ж доби ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний намір, діючи згідно зі заздалегідь досягнутою домовленістю, на автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з легковим загальним причепом д.н.з. НОМЕР_2 приїхали в с. Клехівка Фастівського району Київської області, підшукали один з будинків, в якому тимчасово не проживали його господарі, біля якого зупинилися та залишили автомобіль з причепом. Одночасно,діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,, у спосіб пошкодження ОСОБА_7 замків заздалегідь пристосованим знаряддям злочину ножицями для різки металу, непомітно проникли спочатку в будинок, а потім у гараж та сарай, що розташовані на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки викрали належне потерпілій ОСОБА_10 майно на загальну суму 3945 грн.

Проте, з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вони вважали необхідними для здійснення крадіжки, оскільки були помічені мешканцями с. Клехівка, після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з місця злочину втекли, залишивши викрадене майно на подвір`ї цього ж домоволодіння, яке потім було повернуто власнику.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок суду першої інстанції, посилаючись на те, що викладені у вироку обставини справи та покази свідків суперечать показам свідків, наданих у судовому засіданні, у зв`язку із чим просить допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та потерпілу ОСОБА_10 .

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор зазначає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі, докази у справі судом оцінені об`єктивно, в повному обсязі та їм надано належну правову оцінку. В зв`язку з цим просить вироку суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

прокурора, який проти апеляційної скарги заперечував та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого ОСОБА_7 з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, підтверджуються зібраними у справі доказами, а саме: частковими поясненнями обвинувачених; показами потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона є власницею домоволодіння АДРЕСА_2 та у вечірній час 02.10.2014 року їй зателефонували знайомі і повідомили, що незнайомі особи намагалися вчинити крадіжку з цього будинку, а пізніше ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 їй зізналися у вчиненні даного злочину та мали бажання відшкодувати моральну шкоду; показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які за зовнішніми даними упізнали обвинувачених як осіб, що були схожі на тих, яких вони особисто бачили на місці злочину і які втекли; даними протоколів огляду місця події від 02.10.2014 року, згідно яких на території домоволодіння учасники слідчої дії виявили викрадене у потерпілої майно, а на дорозі було виявлено автомобіль бежевого кольору марки ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 з легковим причепом д.н. НОМЕР_2 , в якому були знайдені технічний паспорт на цей автомобіль, а також паспорт на імя ОСОБА_7 в якому зберігався технічний паспорт на легковий причеп та страховий поліс, видані на його ж ім`я; фотокопією технічного паспорту на автомобіль ВАЗ 21061 н.з. НОМЕР_1 , який виданий на власника ОСОБА_17 , а легковий причеп д.н. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_18 ; даними протоколів проведення слідчого експерименту з обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 04.10.2014 року, згідно яких обвинувачені, кожен окремо, показали місце, куди саме втрьох приїхали на автомобілі з причепом, у який спосіб проникали на територію подвір`я з боку огороду, а ОСОБА_7 показав як він за допомогою ножиць перекушував замки на дверях у будинку та гаражі; довідкою вартості майна, яке намагалися викрасти обвинувачені у потерпілої.

Вказані докази суд першої інстанції правильно взяв до уваги, оскільки покази потерпілої та свідків є логічні, послідовні та об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, які перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та якими суд мотивував свої висновки, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого щодо непричетності до скоєного, є безпідставними.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України є правильною.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким та умисним корисливим, характер та ступінь його участі у вчиненні злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не був доведений до кінця, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення особливо тяжкого, а також низки тяжких умисних корисливих злочинів, належних висновків для себе не зробив і свою поведінку не виправив, новий злочин вчинив в період іспитового строку, за місцем свого проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є інвалідом ІІІ групи, атакож обставини, що пом`якшують покарання відсутність у потерпілої претензій матеріального та морального характеру, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів. Тому призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України та є домірним скоєному.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і знаходить за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2015 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: