АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3629/14-к Номер провадження 11-кп/786/56/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року.
У С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новаки, Лубенського району, освіта середня, проживаючого по АДРЕСА_1 , засудженому Гадяцьким районним судом Полтавської області 13.03.2013р. за ч. З ст. 15, ч. 5 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 міс. відмовлено у застосуванні ЗУ «Про амністію у 2014 році»

Суд першої інстанції, розглядаючи матеріали провадження врахувавши те, що ОСОБА_7 був засуджений за особливо тяжкий злочин не може бути звільнений від покарання в силу ст.1 та ст.9 ЗУ «Про амністію ву2014 році».

З даним судовим рішенням не погодився засуджений ОСОБА_7 та в принесеній апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до: осіб, яким смертну кару в порядку помилування замінено на позбавлення волі, і до осіб, яких засуджено до довічного позбавлення волі; осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії; осіб, яких засуджено за злочини проти основ національної безпеки України, терористичний акт, бандитизм, умисне вбивство при обтяжуючих обставинах; осіб, яких засуджено за злочин або злочини, що спричинили загибель двох і більше осіб; осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний почин. Амністія також не застосовується до осіб, засуджених за умисне вбивство; катування; насильницьке донорство; незаконне позбавлення волі або викрадення людини, якщо при цьому сталося заподіяння смерті, або нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою смерть.

Статтею 2 Закону України "Про амністію у 2014 році" передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднанні з насильством, небезпечним для життя і здоровмя, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що він не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки засуджений вперше Гадяцьким районним судом Полтавської області 13.03.2013 року за ч. З ст. 15, ч. 5 ст. 185, ст.69 КК України до трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців. Тому просив застосувати до нього ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений Гадяцьким районним судом Полтавської області 13.03.2013 року за ч. З ст. 15, ч. 5 ст. 185, ст.69 КК України.

Злочин за який засуджений ОСОБА_7 віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.

Відповідно до Розділу XII Кримінального Кодексу України ст.ст.74-87 регламентують звільнення особи від покарання та його відбування.

За вироком суду ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Тобто, за вище наведеним вироком засуджений ОСОБА_7 вважається особою, яка не відбувала покарання.

Якщо, ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» регламентує звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та встановлює перелік осіб та наявність певних умов для цього.

В свою чергу, ст.2-6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» передбачає звільнення від відбування покарання осіб, які відбувають покарання як у виді позбавлення волі, так і не пов`язаних з позбавленням волі, але які відбули вже певний строк покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Отже, аналіз цих статей ЗУ «Про амністію у 2014 році» показує, що цей Закон не розповсюджується на засудженого ОСОБА_7 .

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст.ст.405,407, 418 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2014 року щодо нього без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4