ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

12 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_11,

суддів ОСОБА_12, ОСОБА_13,

при секретарі ОСОБА_14,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 липня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродження та мешканця АДРЕСА_1, не судимого,

якого визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_15,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернувся захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 із касаційною скаргою з доповненням до неї на вказані судові рішення.

У касаційній скарзі з доповненням до неї захисник ОСОБА_3 зазначає про незаконність засудження ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 296 КК України і відсутність в діях останнього цього складу злочину. Вказує про те, що у ОСОБА_2 не було умислу на порушення громадського порядку, а постріл з пістолету травматичної дії стався випадково внаслідок особистої необережності. Звертає увагу на те, що досудове розслідування провадила не уповноважена на те особа, а слідчі дії здійснювалися до внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Указує про порушення права ОСОБА_2 на участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції. Висуває вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_2 і закриття кримінального провадження.

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Ухвалою суду апеляційної інстанції зазначений вирок залишено без змін.

За обставин, установлених у вироку, 31 січня 2014 року близько 22:40 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в приміщенні кафе «Заграва», розміщеному по вул. Лесі Українки, 1, у с. Буяни Луцького району, умисно, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганство, що проявлялось в очевидному для потерпілих та інших осіб зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності. Так, ОСОБА_2 направив в обличчя відвідувача закладу - ОСОБА_4 заряджену зброю - пістолет Макарова марки «ПМ РФ» НОМЕР_1, яку останній сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров'я. Потім ОСОБА_2, перевівши пістолет в інший бік, здійснив постріл, пошкодивши майно вищевказаного закладу, внаслідок чого припинилась його робота.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який зазначив про безпідставність касаційної скарги з доповненням до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги з доповненням до неї, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судами.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Так, стороною захисту не заперечується та обставина, що ОСОБА_2, маючи при собі пістолет Макарова марки «ПМ РФ» НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, зайшов у кафе «Заграва», де у присутності інших відвідувачів здійснив постріл, пошкодив майно кафе, після чого втік з місця вчинення злочину.

Ті обставини, що ОСОБА_2 зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у кафе, безпричинно дістав пістолет, направив його на ОСОБА_4, який сприйняв для себе загрозу як реальну, а потім здійснив постріл у сторону, пошкодив майно закладу, порушив спокій відвідувачів, які силою відібрали у нього пістолет, внаслідок чого була припинена робота кафе, підтвердили в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, не довіряти яким у колегії суддів підстав немає. Зазначені обставини у сукупності свідчать про особливу зухвалість ОСОБА_2 при вчиненні хуліганства і спростовують твердження захисника про те, що у ОСОБА_2 не було умислу на порушення громадського порядку.

Те, що при вчиненні хуліганства ОСОБА_2 використав зброю підтверджується, окрім показань свідків, наданих у судовому засіданні, даними перевірених судом доказів, зокрема висновку судово-балістичної експертизи №319 від 07 травня 2014 року, відповідно до якої представлений на дослідження пістолет НОМЕР_1 калібру 9 мм, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 01 лютого 2014 року в кафе «Заграва» с. Буяни Луцького району, вул. Лесі Українки, 1, є вогнепальною зброєю самозахисту, пристроєм «ПМ-РФ», призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду.

Сторона захисту не надала суду доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не використовував зброю.

Висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано правильно.

Твердження захисника про провадження досудового розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_2 не уповноваженою на те особою безпіставні, оскільки таке провадження здійснювалось слідчим СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_16, який мав відповідне доручення від першого заступника начальника Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_17

Також немотивованими є посилання сторони захисту на недопустимість доказів, зібраних органами досудового розслідування, так як суд безпосередньо дослідив показання потерпілих та свідків у судовому засіданні, а захисник у касаційній скарзі не заперечує правильності фіксації проведеного огляду місця події. При цьому з огляду на вимоги ч. 3 ст. 214 КПК України проведення огляду місця події до внесення даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону внаслідок проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_2 є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Положеннями ч. 4 ст. 401 КПК України передбачено, що обвинувачений підлягає обов'язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов'язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Разом з тим, стороною обвинувачення апеляційні скарги з питаннями про погіршення становища ОСОБА_2 не подавались.

В матеріалах провадження відсутня заява ОСОБА_2 про його бажання брати участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції і неможливості цього зробити за станом здоров'я. При цьому зі сторони захисту у засіданні суду апеляційної інстанції приймав участь захисник ОСОБА_1

З огляду на викладене, посилання захисника на те, що розглянувши дане провадження за відсутності ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, є необґрунтованими.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_2 вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.

Так, судом ураховано тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, має постійне місцем проживання, проживає з матір'ю та сестрою, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Призначене судом покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами, а підстав для його пом'якшення колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 липня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_1- без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13