АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 11-кп/791/308/15 Головуючий у 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: УДО Доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21.01.2015 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду від 21.01.2015 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно дострокового звільнення.
Своє рішення суд мотивував тим, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання враховано дані про поведінку засудженого, його ставлення до праці за весь період відбування покарання в установі, а не за час, який безпосередньо передує настанню пільги та стан його здоров`я відповідно медичного висновку.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з таким рішенням суду, оскільки вважає, що при постановленні рішення суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку відносно того, що він став на шлях виправлення. Просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання в Дарївській виправній колонії УДПтС України в Херсонській області № 10 за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 21.02.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст..70 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до протоколу адміністративної комісії № 24 від 25.12.2014 року, засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення.
Доводи апелянта про те, що він зарекомендував себе позитивно, режим утримання та правила поведінки не порушує, сумлінно ставиться до праці, прагне припинити злочинну діяльність та більше не порушувати закон, має два заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення, оскільки він не достатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а особа засудженого в цілому спростовує його прагнення стати на шлях виправлення.

Посилання засудженого на те, що він має два заохочення не свідчить про його сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, оскільки заохочення він отримав напередодні настання пільги, а саме: 14.04.2014 року та 24.02.2014 року, а не в процесі відбування покарання, починаючи з 13.12.2012 і по теперішній час.

Крім того, як вбачається з характеристики наданої установою в якій відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , останнім часом він відмовляється працювати, хоча, відповідно до медичного висновку начальника медичної частини Дар`ївської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області № 10 за № 903 від 20 січня 2015 року , має задовільний стан здоров`я.

Разом з цим, він за час відбування покарання піддавався стягненням у виді догани та суворої догани.

Отже, в матеріалах провадження відсутні достатні відомості, що доводять виправлення ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, а її висновки відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Підстав для скасування ухвали районного суду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .