Справа № 309/785/15-к
Провадження № 1-кп/309/162/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

з участю прокурора: ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

законних представників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

ОСОБА_17

потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001224 щодо:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2014 року близько 22 години 50 хвилин, обвинувачені ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , де ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились на подвір`ї біля будинку для спостереження. Інші учасники - ОСОБА_12 розбив скло на дверях до будинку, після чого разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проникли в середину будинку, де прикриваючи свої обличчя матерчатими масками, із застосуванням психічного насильства, у вигляді погроз застосування ножа, а також фізичного насильства, яке виразилось у застосуванні до потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 побоїв та спричинення їм легких тілесних ушкоджень, вчинили розбійний напад, під час якого незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілих в сумі 11500 гривень та мобільним телефоном марки «Нокія». Після вчинення розбійного нападу, грошові кошти якими незаконно заволоділи обвинувачені були розділені ОСОБА_12 між співучасниками вчинення цього злочину.

Матеріали відносно громадянина ОСОБА_12 з кримінального провадження виділені, у зв`язку з оголошенням його в розшук, оскільки останній з місця проживання виїхав і його місце фактичного знаходження не відоме.

За вказане кримінальне правопорушення передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ч.3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не визнали своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного у обвинувальному акті та повністю заперечили свою причетність до цієї пригоди. На підставі ст. 63 Конституції України обвинувачені від дачі показів по даній справі в судовому засіданні відмовилися. Після закінчення дослідження письмових матеріалів та огляду відеоматеріалів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали суду покази, в яких повністю заперечили свою причетність до вчинення злочину зазначеного в обвинуваченні та просили приєднати до кримінального провадження викладені покази від їхнього імені у письмовій формі. Заперечуючи свою вину обвинувачені посилалися на те, що їхні зізнання у вчиненні цього злочину були отримані внаслідок психологічного та фізичного впливу з боку працівників Хустського МВ та порушенням їхнього права на захист. Тому під час проведення слідчого експерименту вони себе оговорили.

В судових дебатах та звертаючись з останнім словом до суду ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просили за даним обвинуваченням їх виправдати.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за даним обвинувальним актом визнали, при цьому також від дачі показів по даній справі в судовому засіданні відмовилися на підставі ст. 63 Конституції України.

Однак, в судових дебатах ОСОБА_11 свою вину та причетність до вчинення даного злочину також заперечив, без надання суду показів. Звертаючись до суду з останнім словом просив його виправдати.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судових дебатах та в останньому слові за свої дії щиро каявся, просив вибачення та обіцяв ніколи не повторяти таких вчинків. Також просив суд не призначати йому суворого покарання.

Виходячи з доказів встановлених та перевірених під час судового розгляду, в частині невизнання вини і твердження обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про їхню непричетність до вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 24.11.2014 р. в будинку АДРЕСА_3 , та заподіяння їм легких тілесних ушкоджень під час вказаної пригоди, суд вважає безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Даючи аналіз доказам у їх сукупності, що зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні, а також виходячи з показань потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повністю доведена у вчиненні ними злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України при обставинах зазначених у обвинувальному акті по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_18 під час досудового слідства та в судовому засіданні в своїх показах пояснювала про вчинення розбійного нападу на її сім`ю групою невідомих молодих осіб 24.11.2014 року у власному будинку в АДРЕСА_3 . З показів потерпілої встановлено, що під час розбійного нападу до неї та її чоловіка ОСОБА_19 правопорушники застосовували психічне та фізичне насильство, приховуючи свої обличчя за допомогою матерчатих масок, погрожували ножем, після чого нанесли тілесні ушкодження, внаслідок чого вона віддала всі грошові заощадження, які зберігала в сумі 11500 грн. Під час проведення слідчого експерименту потерпіла чітко вказала в який спосіб невідомі особи вчинили розбійний напад на неї та її чоловіка 24.11.2014 року в їхньому будинку. При цьому, одного з нападників вона бачила безпосередньо біля дверей, коли включила світло на ганку та виглянула через розбите скло на дверях, до моменту їх проникнення у будинок, коли один із них був без маски. В подальшому вона впізнала у цій особі обвинуваченого ОСОБА_12 . Потерпіла повідомила про те, що батьки обвинувачених, які є законними представниками неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 повністю відшкодували їй завдані збитки і просили вибачення за вчинки своїх дітей. Претензій матеріального характеру до обвинувачених вона не має і питання призначення покарання обвинуваченим залишає на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_19 дав аналогічні покази з показами своєї дружини ОСОБА_18 , ствердивши обставини щодо розбійного нападу на них групою невідомих молодих осіб 24.11.2014 року у власному будинку в АДРЕСА_3 . Під час нападу до них застосовували психічне та фізичне насильство, приховуючи свої обличчя за допомогою матерчатих масок, погрожували ножем, після чого нанесли тілесні ушкодження примусивши дружину віддати всі гроші що були у них в будинку. Свої покази потерпілий підтвердив під час проведення слідчого експерименту з його участю. Крім цього, потерпілий повідомив про те що батьки неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 приходили до них, просилили вибачення за своїх дітей і повністю повернули грошову суму яку у них відібрали під час розбійного нападу. Так само у нього не має претензій матеріального характеру до обвинувачених і питання призначення їм покарання залишає на розсуд суду.

На підтвердження встановлених судом обстави щодо винуватості обвинувачених у вчиненні ними розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 24.11.2014 року біля 22 год. 50 хв. свідчать наступні докази досліджені в судовому засіданні.

Про вчинення розбійного нападу із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілих ОСОБА_18 та її чоловіка ОСОБА_19 24 листопада 2014 року в АДРЕСА_3 вказує протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (Т.1, а.п.5).

Так, в протоколі огляду місця події з доданою ілюстративною таблицею від 24.11.2014 року зафіксовано, що об`єктом в якому стався розбійний напад є будинок потерпілих по АДРЕСА_3 . В описовій частині протоколу відображено загальну обстановку дворогосподарства, та будинку, з детальним описом пошкодженого скала на вхідних дверях. В протоколі слідчим вказано, що отвір вибитого скла становить розмір 10х30 см. Проте, як вбачається з детального фотознімку до протоколу огляду місця події із застосуванням відповідної вимірювальної шкали (довжиною 10 см.) вибитий отвір складає в нижній частині дверного віконця більше 15 см. і по діагоналі до верхньої частини цей отвір має різке розширення аж до повної відсутності скла на всю ширину дверного віконця з висотою понад 30 см. Зазначена обставина підтверджується і наявністю на фотознімку до протоколу кількості уламків скала та їх розмірів, що були вибиті з дверей (Т.1, а. п.21-27).

За висновкам судово-медичної експертизи №844 від 03.12.2014 року у потерпілої ОСОБА_18 після розбійного нападу виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої завушної ділянки та садна-подряпини шиї справа. Тілесне ушкодження у вигляді синця виникло внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак сторонньої особи, що діяли по ударному механізму спричинення. Тілесне ушкодження у вигляді садна-подряпини виникло внаслідок дії твердих тупогранних предметів, якими міг бути пригострений кінець обушка ножа, що діяли по механізму тертя-ковзання. Зазначені тілесні ушкодження експертом кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної нестійкої втрати працездатності (Т.1, а.п.56-58).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №843 від 01.12.2014 року у потерпілого ОСОБА_19 після розбійного нападу виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців лівої та правої скулових ділянок. Відмічено субкон`юнктивальний крововилив в ліве око. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак сторонньої особи, що діяли по ударному механізму спричинення. Вказані тілесні ушкодження кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної нестійкої втрати працездатності (Т.1, а.п.60-61).

Під час розбійного нападу на потерпілих 24.11.2014 року в будинку АДРЕСА_3 , потерпіла ОСОБА_18 бачила обличчя одного з нападників, коли виглянула через розбите скло на подвір`я, в той час як останній ще не вдягнув маски на обличчя. Під час пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_18 впізнала у обвинуваченому ОСОБА_20 того самого молодого незнайомого рудого хлопця, невисокого зросту, який під час нападу на їхній будинок 24.11.2014 року стояв біля дверей без маски на обличчі, коли вона виглянула у отвір розбитого скла та побачила його з близької відстані, він намагався одівати маску на обличчя і вона добре запам`ятала його обличчя та колір волосся. В протоколі вказаної слідчої дії потерпіла назвала за якими ознаками впізнала обвинуваченого, пояснивши про наявність у нього на обличчі багато «веснушок». З протоколу пред`явлення особи для впізнання та доданою ілюстративною таблицею зазначено, що обвинувачений ОСОБА_12 до початку впізнання вибрав місце серед інших осіб під №2, і під цим номером його впізнала потерпіла (Т.2, а.п.35-39).

В ході досудового слідства проведено слідчі експерименти з участю обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , що зафіксовано у відповідних протоколах з проведенням відео зйомки. Вказані слідчі експерименти проводилися з участю законних представників неповнолітніх обвинувачених та у присутності їхнього захисника. В ході слідчого експерименту обвинувачені показували на будинок потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в АДРЕСА_3 , в якому вони вчинили розбійний напад 24.11.2014 року. На відео фіксації слідчих експериментів чітко зображено будинковолодіння потерпілих, до якого кожен з учасників розбійного нападу приводив слідчого та показував яким чином брав участь у вчиненні злочину. При цьому, під час фіксування слідчого експерименту на зображенні обвинувачений ОСОБА_12 чітко повідомив про той факт, що після розбиття скла на дверях будинку потерпілих, включивши освітлення, потерпіла ОСОБА_18 виглянула декілька разів у отвір на розбитому склі і бачила його обличчя коли він стояв під стіною біля самих дверей, після чого він швидко надів панчоху на обличчя (Т.2, а.п. 40-45,46-49,50-53). Жодних зауважень щодо проведення вказаних слідчих дій, змісту інформації та способу її фіксування учасники слідчого експерименту не заявляли, визнаючи при цьому обставини які були зафіксовані в ході їх проведення.

Проведені слідчі експерименти з участю потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 також зафіксовані з допомогою відеозапису і при їх перегляді в судовому засіданні підтвердилися обставини які зафіксовані в ході слідчих експериментів зі слів та показів обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 про їх причетність до вчинення розбійного нападу в АДРЕСА_3 (Т.2, а.п.54-59,60-64).

Заперечуючи свою причетність до вчинення зазначеного в обвинуваченні злочину ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вказували на те що вони себе оговорили та зізналися у вчиненні злочину на початку досудового слідства, внаслідок психологічного та фізичного тиску який на них робився, тому підтримали думку свого захисника ОСОБА_6 про наявність їхнього порушеного права на захист та достатність підстав для визнання недопустимими доказів, що зібранні з чисельними порушеннями вимог КПК України. Вважають, що на підставі таких недопустимих доказів обвинувачення намагається довести їхню вину у злочині якого вони не вчиняли.

Заяви обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , їх законних представників та захисника про застосування до них під час досудового слідства заходів фізичного та психологічного впливу є голослівними і не підтверджені жодними доказами в матеріалах кримінального провадження. Під час затримання та поміщення обвинувачених в ІТТ Хустського МВ, вони оглядалися і жодних тілесних ушкоджень у них виявлено не було, про наявність яких-небудь ушкоджень обвинувачені, їхні законні представники не повідомляли. Під час проведення слідчих дій з обвинуваченими завжди були присутні законні представники та захисник, що відображено у відповідних протоколах про їх проведення. Ніяких зауважень від учасників цих процесуальних дій (обвинувачених, законних представників, захисників) не подавалося і в продовж всього досудового слідства та на період направлення до суду обвинувального акту такі процесуальні дії або рішення до слідчого судді не оскаржувалися. При вирішенні цього питання, суд виходив із судової практики Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово відмічав, що твердження про погане поводження повинні бути підкріплені належними доказами. При оцінці таких доказів суд керується критеріями доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою ( п.150, рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).

Виходячи з доказів перевірених у судовому засіданні суд також не може погодитися з доводами обвинувачених ОСОБА_13 . ОСОБА_12 та їхнього захисника про визнання недопустимими доказів через те що вони зібрані з чисельними порушеннями вимог КПК України та з обмеженням їх права на захист під час проведення досудового слідства у даному кримінальному провадженні. Судом досліджено матеріали кримінального провадження які містять процесуальні документи з фіксацією доказів (протоколи слідчих дій, слідчі експерименти, пред`явлення особи для впізнання) на яких ґрунтується доведеність вини за пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу 24.11.2014 року на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Як встановлено з досліджених у судовому засіданні вказаних процесуальних документів, при їх складанні та проведені слідчих дій з участю неповнолітніх обвинувачених з дотриманням вимог ст.ст.44,52 КПК України, завжди були присутні їхні законні представники та захисник. В якості захисника на початку досудового слідства за матеріалами кримінального провадження приймала участь адвокат ОСОБА_21 , що діяла за відповідним дорученням наданим Закарпатським обласним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10.12.2014 року, яке видавалося за постановою слідчого про доручення призначити адвоката від 10.12.2014 року. Такі доручення видавалися для захисту інтересів неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 . Надалі, Закарпатським обласним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, для захисту інтересів ОСОБА_11 було видано доручення адвокату ОСОБА_22 .

Посилання захисту на безпідставну участь адвоката ОСОБА_21 у слідчих діях в даному кримінальному провадженні з участю обвинувачених, що проводилися 09.12.2014 року, тобто до отримання нею таких доручень суд вважає недоведеними. В судовому засіданні, представником обвинувачення в порядку передбаченому ст.363 КПК України доповнено судовий розгляд доказами про наявність укладених договорів про надання адвокатських послуг адвокатом ОСОБА_21 від 09 грудня 2014 року із законними представниками неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Після укладення таких договорів законні представники неповнолітніх скористалися своїм правом на надання їм безоплатної правової допомоги. З цих підстав слідчим виносилися постанови про доручення призначити адвоката обвинуваченим від 10.12.2014 року, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Відносно обвинуваченого ОСОБА_11 така угода 09.12.2014 року не укладалася, і в подальшому слідчим також виносилася постанова до Закарпатського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, про доручення призначити адвоката обвинуваченому. Даючи оцінку твердженням обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та їхнього захисника про те, що в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було порушено їхнє право на захист через відсутність правових підстав у адвоката ОСОБА_21 на участь у кримінальному провадженні, суд визнав їх необґрунтованими. Так відповідно до визначених положень в ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі, такий договір також може вчинятися усно у випадках коли клієнт потребує невідкладно надання правової допомоги, а укладення договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі. Адвокатська діяльність ОСОБА_21 проводиться на підставі відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, яке внесено в єдиний реєстр адвокатів і ця обставина у суду не викликає сумнівів.

Крім цього, відповідно до ст. 363 КПК України обвинувачення доповнило судовий розгляд наданими постановами про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні до об`єднання матеріалів в одне провадження, в період 25.11.2014 р., 09.12.2014 року та 10.12.2014 року з наданням витягів з ЄРДР по кожному факту реєстрації повідомлення про злочин.

Відповідно до ст. 87 КПК України визначено перелік обставин, які дають підставу для визначення недопустимості доказів отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. В даному випадку, суд в ході розгляду вказаного кримінального провадження не знайшов доказів на обґрунтування пояснень обвинувачених, їхніх законних представників та захисту про наявність підстав для визнання недопустимими доказів на яких ґрунтується обвинувачення, оскільки таких доказів, які б вказували що вони зібрані з істотним порушенням прав та свобод людини не встановлено.

В судовому засіданні допитані свідки яких зазначено в обвинуваченні, для перевірки фактичних обставин та з`ясування даних вказаних в обвинувальному акті.

З показів свідка ОСОБА_23 встановлено, що вона 24.11.2014 року близько 21.00 години їздила до будинку ОСОБА_15 в с. Кічерели Хустського району, щоб забрати домашнє молоко. Під час її перебування в будинку ОСОБА_24 на протязі близько 40 хвилин, вона бачила вдома її синів ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які кололи горіхи. Після чого свідок поїхала додому.

Також в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_27 , яка ствердила, що її син ОСОБА_12 , якого підозрюють у вчиненні даного злочину проживає разом з нею в будинку. 24 листопада 2014 року її син був увесь час вдома разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_28 та малолітньою дитиною і після 18.00 години вечора з будинку нікуди не виходив. На даний час її син виїхав на заробітки в Росію і місце точного перебування їй не відоме.

В своїх показах під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 підтвердила що 24.11.2014 року біля 20.00 години вечора заходила в будинок до ОСОБА_27 в особистих справах, на той час бачила вдома будинку її сина ОСОБА_12 , який колов горіхи. В будинку ОСОБА_27 вона знаходилася протягом 15 хвилин. Після чого пішла додому.

Показання вище вказаних свідків суд до уваги не бере, оскільки їх свідчення про подію 24.11.2014 року в будинку потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 мають суттєві розбіжності в часі і не вкладаються в період пригоди яка зазначена в обвинуваченні.

Показання свідка ОСОБА_30 суд також не бере до уваги, оскільки її покази взагалі не стосуються пригоди зазначеної в обвинуваченні і не мають жодної інформації про саму подію.

Обвинувачений ОСОБА_13 по місцю колишнього навчання в Кічерельскій ЗОШ І-ІІ, та з місця теперішнього навчання в Хустському професійному ліцею характеризується позитивно. (Т.1, а.п.130,131).

Обвинувачений ОСОБА_11 за місцем навчання в Кічерельскій ЗОШ І-ІІ ступенів та за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (Т.1, а.п. 134,135).

Обвинувачений ОСОБА_10 по місцю навчання в Становецькій ЗОШ та за місцем проживання характеризується позитивно (Т.1, а.п.137,138).

Обвинувачений ОСОБА_12 за місцем навчання в Кічерельчькій ЗОШІ-ІІ ступенів характеризується посередньо (Т.1, а.п. 141).

За обліковими даними УМВС України в Закарпатській області обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 раніше судимими не значиться (Том1 а.п. 151-154). Крім цього, за даними служби у справах дітей Хустської РДА неповнолітні обвинувачені раніше на профілактичному обліку у службі не перебували (Т.2, а.п.152-155). Згідно актів обстеження умов проживання неповнолітніх встановлено, що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 мають хороші умови проживання в сім`ї. ОСОБА_13 проживає в посередніх умовах. (Т.2, а.п.156-158).

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 24.11.2014 року пов`язаними з нападом на потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в будинку АДРЕСА_3 вчинили кримінальне правопорушення за яке передбачена відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 187 КК України.

З огляду на встановлене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм діяння доведена виходячи з вище наведених судом обставин.

Дії обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 3 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Обираючи покарання обвинуваченим, суд враховує обставини, які його пом`якшують:

- обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчинені злочину визнав повністю, щиро розкаявся, є неповнолітньою особою, раніше не судимий, сприяв у розкритті злочину та відшкодував завдану потерпілим шкоду;

- обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 також є особами неповнолітнього віку, раніше не судимі, відшкодували завдану злочином шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Крім цього, виходячи з обставин справи та беручи до уваги наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, зважаючи на характеризуючи дані про особи обвинувачених що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, їхній неповнолітній вік, наявність у кожного з них сім`ї з належними умовами для виховання та проживання, суд вважає за можливе на підставі ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , призначити їм основне покарання нижче від найнижчої межі визначеної за ч.3 ст.187 КК України, звільнивши їх від відбування покарання відповідно до вимог ст.104 КК України.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та беручи до уваги особи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_11 , ОСОБА_10 суд приходить до висновку, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції їх від суспільства, а тому їм слід визначити іспитовий строк, звільнивши їх від відбування призначеного основного покарання.

Відповідно до положень ст. 98 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна при призначенні покарання неповнолітнім особам не застосовується.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Судові витрати по справі слід стягнути на користь держави солідарно із законних представників неповнолітніх обвинувачених.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд
У Х В А Л И В: :

Визнати винуватим ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч 3. ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_12 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки. Покласти на засудженого ОСОБА_12 обов`язки періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти їх про зміну свого місця проживання.

Визнати винуватим ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч 3. ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_13 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки. Покласти на засудженого ОСОБА_13 обов`язки періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти їх про зміну свого місця проживання.

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч 3. ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_11 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки. Покласти на засудженого ОСОБА_11 обов`язки періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти їх про зміну свого місця проживання.

Визнати винуватим ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч 3. ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 2 роки. Покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язки періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти їх про зміну свого місця проживання.

Звільнити засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 з-під варти в залі суд негайно, змінивши їм запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, до набрання вироком законної сили, поклавши на них зобов`язання у вигляді заборони залишати своє місце проживання:

- зобов`язати ОСОБА_12 не залишати своє місце проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 без дозволу суду, з 19.00 години вечора до 07,00 години ранку;

- зобов`язати ОСОБА_13 не залишати своє місце проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 без дозволу суду, з 19.00 години вечора до 07,00 години ранку;

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням експертних досліджень стягнути на користь держави солідарно із законних представників неповнолітніх засуджених : ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 а саме за проведення:

Судово трасологічної експертизи №156 від 01.12.2014 року в сумі 98.28 гривень;

Судово трасологічної експертизи №157 від 01.12.2014 року в сумі 98.28 гривень ;

Судово дактилоскопічної експертизи № 155 від 27.11.2014 року в сумі 368,94 гривень;

Судово дактилоскопічної експертизи № 164 від 18.12.2014 року в сумі 196,56 гривень;

Судово трасологічної експертизи № 16 від 16.02.2015 року в сумі 122,96 гривень;

Речові докази: ніж з дерев`яним руків`ям у чохлі коричневого кольору, розкладний ніж, металевий ніж, та номерні знаки АА 1072-ВН, спеціальний експертний пакет №1382247 з 11 слідами папілярних ліній рук, спеціальний експертний пакет №1382246 з слідом матерії, фрагмент сліду низу взуття упаковано в спеціальний експертний пакет №1382249, спеціальний експертний пакет №1382245 з слідами одорології із зовнішньої рукоятки дверей, паперовий конверт упакований в спеціальний експертний пакет №1382288 та слід одорології із внутрішньої сторони дверей упаковано в спеціальний експертний пакет №1383044 - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, до вирішення кримінального провадження № 0000266, матеріали якого виділені відносно ОСОБА_12 з матеріалів даного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 .

З оригіналом вірно :

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .