Ухвала

іменем україни

20 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2014 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

с. Пановичі, Бережанського району, Тернопільської області, громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 червня 2014 року скасовано. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 закрито.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 22 червня 2012 року в Дніпропетровській області на горищі одного з будинків знайшов (придбав) вогнепальну бойову гладкоствольну зброю - обріз, який в подальшому привіз до місця свого проживання, що знаходиться АДРЕСА_2, де зберігав його без передбаченого законом дозволу до його вилучення 5 січня 2014 року під час проведення перевірки умов зберігання мисливської гладкоствольної зброї працівниками Івано-Франківського МВ УМВС України.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд безпідставно визнав недопустимими докази, надані органом досудового слідства. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду в порушення вимог ст. 404 КПК вийшов за межі апеляційної скарги ОСОБА_1, не дослідив докази та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Статтею 86 КПК передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Як убачається з вироку, висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, суд обґрунтував протоколом огляду місця події та вилучення вогнепальної зброї, висновком експерта та показаннями засудженого ОСОБА_1

Згідно зі ст. 237 КПК, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд приміщення, що здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до положень ст. 234 КПК, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора.

Між тим, як встановлено апеляційним судом, огляд приміщення ОСОБА_1 у ході якого було вилучено обріз, проведене без дозволу слідчого судді. Вказані висновки суду не спростовуються у касаційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний суд обгрунтовано, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК, визнав недопустимими докази, надані стороною обвинувачення ( протокол огляду місця події від 05 січня 2014 року та висновок експерта № 007 від 07 січня 2014 року), скасував вирок місцевого суду та закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

Посилання прокурора на проведення огляду житла за добровільною згодою ОСОБА_1 спростовуються показаннями засудженого, який пояснив, що таку згоду він давав лише на проведення перевірки правил зберігання мисливської зброї.

Є безпідставним і твердження прокурора про порушення апеляційним судом положень ст. 404 КПК.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, здобутих незаконних шляхом.

Відповідно до вимог ст. 87 КПК суд, під час будь-якого судового розгляду, зобов'язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, поміж іншого, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Виходячи з викладеного, оскільки суд першої інстанції не проаналізував докази обвинувачення з підстав їх допустимості, апеляційний суд з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК, при наявності підстав для прийняття рішення на користь апелянта, вийшов за межі апеляційних вимог.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, та в ній зазначено мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, положення закону, якими керувався.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування ухвали апеляційного суду через неправильне застосування кримінального закону.

Керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4