г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3561/14-к
Номер провадження 1-кп/213/16/15
У Х В А Л А
Іменем України
13 січня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037, за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчук Полтавської обл., громадянка України, заміжня, освіта вища, на момент інкремінуємого злочину була Фізичною особою - підприємцем, на даний час не працює, раніше не судима, прож. та зареєстрована: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочину за ст. 172 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи фізичною особою- підприємцем відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованої 28.11.2013 р. державним реєстратором ОСОБА_6 , здійснювала підприємницьку діяльність з продажу продовольчих товарів в продовольчій крамниці Надія, розташованій по АДРЕСА_2 . Так знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою мінімізації податкових та інших обов`язкових платежів до бюджету та державних цільових фондів, порушуючи вимоги: ст..24 п.6 Кодексу законів про працю України, яка вимагає обов`язкового дотримання письмової форми трудового договору в державній службі зайнятості в тижневий термін з моменту фактичного допуску працівника до роботи; ст.. 48 КЗпП, яка вимагає ведення трудових книжок на всіх працівників, які працюють на підприємстві,в установі, організації або у фізичної особи більше 5 днів, а також оформлення трудової книжки не пізніше п`яти днів працівникам які прийняті на роботу вперше, усвідомлено обмежуючи і ігноруючи трудові права гр.. ОСОБА_5 уклала усний трудовий договір та у період з 14.07.2014 до 19.08.2014 без укладення трудового договору та оформлення офіційних трудових відносин використовувала найману працю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій виплачувала заробітну плату без сплати податків та інших загальнообов`язкових платежів, пов`язаних із зайнятістю ОСОБА_5 , при цьому ОСОБА_5 перебувала у фактичних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 . Використовуючи найману працю ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_4 грубо порушила її право на працю, гарантовані ст..ст. 43,45,46 Конституції України, а саме права на відпустку, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також матеріального забезпечення у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності; ст..ст.11,14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, згідно яких роботодавець повинен сплачувати страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб, працю яких використовує на умовах трудового договору, що є гарантією отримання працівником державного пенсійного забезпечення за віком.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 172 КК України, за ознаками інше грубе порушення законодавства про працю.

В судовому засіданні обвинувачена вину визнала повністю, розповіла про вчинений злочин так, як описано вище, розкаялась, заявила клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв,язку із зміною обстановки, та закриття кримінальної справи. Зазначила, що вона раніше не судима, характеризується позитивно, обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості. Зазначила, що вона та вчинене нею діяння втратили суспільну небезпечність, оскільки підприємницькою діяльністю не займається та не використовує найману працю.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпіла просила задовольнити клопотання, зазначила, що шкоду їй відшкодовано, підтвердила, що обвинувачена вже не займається підприємницькою діяльністю.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали, дійшов наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст. 172 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Обвинувачена раніше не судима, позитивно характеризується.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ПП ВСУ від 23 грудня 2005 року №12, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК - право, а не обов`язок суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому ст. 7 КПК.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 за ст. 172 ч.1 КК України, кваліфікація за даною статтею вірна. Суду доведено, що обвинувачена зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину, оскільки ОСОБА_4 не займається підприємницькою діяльністю та не використовує найману працю, на даний момент не є Фізичною особою-підприємцем. Клопотання підлягає задоволенню.

Запобіжний захід не обирався, речові докази відсутні, витрати на залучення експерта відсутні. Керуючись ст.ст. 11,12,48 КК України, ст.ст. 284, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ
Кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ч.1 ст. 172 КК України закрити, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв,язку із зміною обстановки.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду через Інгулецький районний суд протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1