УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року лютого 22 дня. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області
в складі:

головуючого
Безверхого О.М. суддів Матуса В.В., Моїсеєнко Т.М. з участю прокурора Мусієнко
О.В. потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією
потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської
області від 08 грудня 2006 року,

яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с Перехрестівка,
Роменського району, Сумської області, раніше не судимий,

засуджений за
ст. 118 КК
України до позбавлення волі строком на один рік вісім місяців. Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1790 грн. 12 коп.
матеріальної і по 8000 грн.
моральної шкоди, кожному.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за вчинення
злочину за наступних обставин.

07 квітня 2005
року близько 12 годин, в
квартирі АДРЕСА_1, під
час вживання спиртних напоїв між

ОСОБА_4 і ОСОБА_1 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 схватив кухонний ніж і

замахнувся на ОСОБА_1 Захищаючись від нападу, ОСОБА_1
перехопив руку ОСОБА_4, вихопив ніж, та
наніс ним відразу поранення в грудну клітину потерпілому. Від отриманого

поранення ОСОБА_4 помер через нетривалий час.

8 поданій апеляції
потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вказують, що суд не дав оцінки

невідповідності локалізації та ходу каналу поранення у
потерпілого, механізму його утворення,

продемонстрованому засудженим в ході відтворення
обстановки і обставин події, безпідставно

поклав в основу вироку показання ОСОБА_1 Не дано оцінку і
показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які не повідомили, що
ОСОБА_1

захищався, а пояснення свідка ОСОБА_12 суперечать
показанням засудженого. Оскільки

висновки суду ґрунтуються на припущеннях, і не
відповідають фактичним обставинам справи,

Справа № 11-124 2007 р. Головуючий
у 1-й інстанції
Міленко М.П.

Категорія ст. 118 КК України Доповідач
Матус В.В.

вважають
вирок суду незаконним, який просять скасувати і постановити новий вирок, яким
визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України і
призначити більш суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3 на підтримку поданої
апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції без
задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним умисного
вбивства потерпілого ОСОБА_4 при перевищенні меж необхідної оборони за
обставин, установлених судом, відповідають матеріалам кримінальної справи й
підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами.

Так, в ході досудового і судового слідства ОСОБА_1 визнав, що смерть
ОСОБА_4 настала від завданого удару ножем,
який він перехопив у потерпілого, коли той погрожував йому кухонним
ножем.

За висновком судово-медичної експертизи смерть
потерпілого ОСОБА_4 настала внаслідок сліпого проникаючого колото-різаного
поранення грудної клітини з пошкодженням лівої
легені, пошкодженням колосерцевої сорочки, крововиливом у її порожнину,
пошкодженням всіх шарів стінки правового шлуночка серця, що визвало
зупинення функцій центральної нервової системи, серцевої діяльності та дихання.

При проведенні відтворення обстановки й обставин
події ОСОБА_1 продемонстрував, як саме він заподіяв ножове поранення потерпілому.

З висновку додаткової
судово-медичної експертизи напрямок каналу поранення, виявлений на тілі
потерпілого ОСОБА_4, не відповідає напрямку механізму його утворення,
продемонстрованому ОСОБА_1 в ході відтворення обстановки і обставин події, але
фактично співпадає із зазначеним засудженим місцем нанесення, що підтвердив
допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9

Отже, доводи апеляції потерпілих стосовно того, що суд не дав оцінки
невідповідності локалізації та ходу каналу поранення у потерпілого, механізму
його утворення, продемонстрованому засудженим в ході відтворення обстановки і
обставин події є необгрунтованими.

Свідок ОСОБА_13 пояснив,
що бачив сварку ОСОБА_1 із ОСОБА_4, у якого в руках був кухонний ніж. Коли він
зайшов у будинок, ОСОБА_4 зняв светр і на груді у нього була рана.

Показання свідка ОСОБА_13
співпадають з показаннями свідка ОСОБА_8., який підтвердив, що між ОСОБА_4
і ОСОБА_1 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 хапав ніж, який був на столі.

Показання вказаних свідків підтверджують пояснення
ОСОБА_1, щодо виниклого конфлікту між ОСОБА_4і ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що зі слів засудженого йому стало відомо, що в
ході виниклої сварки між ОСОБА_1 і ОСОБА_4, останній почав погрожувати ножем,
після чого ОСОБА_1 перехопив ніж і наніс удар потерпілому.

Тому доводи апеляції потерпілих про те, що суд належним
чином не дослідив показання свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, не
давши їм належної оцінки є безпідставними.

Таким чином, судом встановлено, що між ОСОБА_4 і
ОСОБА_1 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4, за показаннями свідків більш фізично
розвинутий, тримаючи кухонний ніж почав погрожувати і замахуватися на ОСОБА_1 В
такій обстановці ОСОБА_1 вимушений активно протидіяти суспільно небезпечному
посяганню з боку потерпілого.

Що стосується подальших дій ОСОБА_1, пов'язаних із
застосуванням відібраного у потерпілого ножа і завдання йому поранення, то їх
треба розглядати як перевищення меж

Справа № 11-124 2007 р. Головуючий у 1-й інстанції Міленко М.П.

Категорія ст.118 КК України Доповідач МатусВ.В.

необхідної
оборони, коли заподіяна потерпілому тяжка шкода (позбавлення життя) після зміни
обстановки захисту явно не була співмірною з протиправними діями потерпілого.

Тобто, ОСОБА_1, в даній обстановці заподіяв більш тяжку шкоду, ніж вона
була необхідною і достатньою за сприятливої обстановки захисту для негайного
відвернення чи припинення посягання з боку потерпілого.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності й взаємозв'язку,
суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 118 КК України.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного.

З урахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин, суд призначив
покарання, яке відповідає вимогам закону, тобто є необхідним і достатнім для
виправлення ОСОБА_1, та попередження вчинення ним нових злочинів, тому воно є
обґрунтованим і справедливим.

За таких
обставин колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляції
потерпілих.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 362,
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3 - без задоволення.