Справа № 711/4214/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2015 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Черкаси, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдата, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України № 454/2014 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 06.05.2014 року, 24.10.2014 року, під час перебування відповідно до бойового розпорядження керівника сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №1 від 04.09.2014 року у складі підрозділу у розпорядженні командування військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 241)3.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив підрозділ за ш?цем дислокації військової частини НОМЕР_2 в районі сектору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в адміністративних межах Донецької і Луганської областей та вказану частину і направився до місця проживання в м. Черкаси де й надалі постійно перебував, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 07.04.2015 року, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 і заявив про себе.

Під час досудового розслідування 28.04.2015 року між прокурором, якому в порядку ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, і обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.407 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що у даному випадку необхідно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного санкції ст.407 ч.3 КК України, та призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяці з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 - АДРЕСА_2 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Керуючись ст.ст.314, 368-370, 374, 376, 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2015 року між прокурором прокуратури міста Черкаси та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців з відбуванням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 .

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набуття вироком чинності залишити без змін особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених протягом 30 діб до апеляційного суду Черкаської області. Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1