У Х В А Л А копія:
про залишення апеляційної скарги без руху
28 травня 2015 року м. Рівне

ВСТАНОВИВ:
Цим вироком ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання та встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Не погодившись з вироком, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.
Розглянувши апеляційну скаргу прокурора вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.
Зокрема, за вимогами вказаної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обгрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необгрунтованість судового рішення.
Якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України апеляційний суд вправі скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно ч.1 ст.420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необгрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Із апеляційної скарги прокурора вбачається, що він не погоджується з мірою призначеного ОСОБА_3 судом покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням від відбування покарання та встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку тривалістю три роки та вважає його несправедливим через м`якість. Одночасно в прохальній частині апеляційної скарги він просить вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 скасувати та постановити новий, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, тобто ще м`якше, ніж призначено судом першої інстанції. До того ж, як убачається з апеляції, прокурором не оспорюється при цьому доведеності вини та правова кваліфікація чомусь вже ОСОБА_5 .
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів
Частиною першою ст.75 КК України, передбачено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системним аналізом вищезазначених норм кримінального законодавства встановлено, що призначення обвинуваченому покарання і звільнення його від такого відбування не є тотожними поняттями. Прокурор, висловивши прохання про скасування вироку та постановлення нового, яким просить помякшити призначене ОСОБА_3 покарання з пяти до трьох років позбавлення волі, покликається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, не навівши при цьому будь-яких мотивів, чому він вважає, що призначене судом покарання є суворим.
Таким чином вважаю, що прохання прокурора суперечить вимогам ст. 420 КПК України, оскільки ним не зазначена жодна з підстав, передбачених вказаною нормою закону для скасування вироку суду першої інстанції і ухвалення нового судом апеляційної інстанції, що позбавляє суд апеляційної інстанції прийняти законне та обгрунтоване рішення.
Крім того, із доданого до апеляційної скарги конверта не видно дати подачі ним цієї скарги на пошту, що викликає певний сумнів щодо дотримання прокурором строків на подачу такої скарги.
Згідно ч.1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати пятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,-
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2015 року відносно ОСОБА_3 - залишити без руху.
Надати прокурору - 7 (сім) днів для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання копії даної ухвали. Одночасно прокурору надати докази щодо дати подачі ним апеляційної скарги на пошту.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1