В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Пушкарьової С.П.

при секретареві
Четвертак Л.М.

за участю: прокурора
Гладкого С.А.

обвинуваченого
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження відносно:

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3
року в с. Кам'янське Василівського
району Запорізької області, українця,
громадянина України, освіта середня
технічна, не працюючий, не одружений,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

1) 12.10.2007 р. Василівським районним
судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186,
КК України до 4-х років позбавлення
волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України
від відбування покарання звільнений з
іспитовим строком 1 рік, судимість в
установленому законом порядку не знята
і не погашена;

2) 18.03.2008 р. Василівським районним
судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309,
ч. 1 ст. 164, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1
місяця позбавлення волі, звільнений
16.03.2012 р. за відбуттям строку покарання,
судимість в установленому законом
порядку не знята і не погашена,-

обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 185 ч. 2 Кримінального
кодексу України. Запобіжний захід
відносно ОСОБА_1 обрано у виді
особистого зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту,
ОСОБА_1 02 вересня 2013 року близько 16
години 00 хвилин, знаходячись з дозволу
власника в приміщенні житлового
будинку, розташованого на території
домоволодіння АДРЕСА_2, діючи з прямим
раптово виниклим умислом, з корисливих
мотивів, з метою крадіжки чужого майна,
шляхом вільного доступу з шафи
повторно таємно викрав грошові кошти в
сумі 1000 гривень, спричинивши
потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на
вищевказану суму.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинене повторно.

У підготовчому судовому засіданні від
обвинуваченого ОСОБА_1 та потерпілої
ОСОБА_2 надійшла угода про примирення,
укладена 25.12.2013 року між потерпілою та
обвинуваченим на підставі ст.ст. 468-469, 471
КПК України.

Згідно з даною угодою потерпіла та
обвинувачений дійшли згоди щодо
формулювання обвинувачення, всіх
істотних для даного кримінального
провадження обставин та правової
кваліфікації дій обвинуваченого за ст.
185 ч. 2 КК України, розміру майнової
шкоди, спричиненої потерпілій, яка у
повному обсязі відшкодована
обвинуваченим в ході досудового

розслідування. Обвинувачений у повному
обсязі визнав свою винуватість у
вчиненні даного злочину. Також,
сторонами угоди узгоджено покарання
ОСОБА_1 за скоєння злочину,
передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, у
вигляді 1 року позбавлення волі зі
звільненням, на підставі ст. 75 КК
України, від відбуття основного
покарання з іспитовим строком на 1 рік з
покладенням на нього обов'язків за ст. 76
КК України. Наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення їм
відомі та зрозумілі.

Під час підготовчого судового
засідання обвинувачений ОСОБА_1
стверджує, що повністю розуміє свої
права та характер обвинувачення за ст.
185 ч. 2 КК України, щодо якого він визнає
себе повністю винуватим, вид покарання
та інші заходи, які будуть застосовані
до нього у разі затвердження угоди, а
також наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення,
передбачені ст. 473 КПК України, які йому
відомі та зрозумілі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_1
зазначив, що вищезазначена угода
укладена ним з потерпілою добровільно,
без застосування будь-якого
насильства, примусу та погроз.
Стверджує, що в обвинувальному акті
правильно викладені обставини справи.
Обвинувачений ОСОБА_1 кається у
скоєному.

Під час підготовчого судового
засідання потерпіла ОСОБА_2 стверджує,
що повністю розуміє свої права та
характер пред'явленого ОСОБА_1
обвинувачення за ст. 185 ч. 2 КК України,
щодо якого обвинувачений визнає себе
повністю винуватим, вид покарання та
інші заходи, які будуть застосовані до
обвинуваченого у разі затвердження
угоди, а також наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення,
передбачені ст. 473 КПК України, які їй
відомі та зрозумілі.

Крім того, потерпіла зазначила, що
вищезазначена угода укладена нею з
обвинуваченим добровільно, без
застосування будь-якого насильства,
примусу та погроз.

Прокурор Гладкий С.А. в підготовчому
судовому засіданні зазначив, що при
укладенні угоди були дотримані всі
вимоги і правила КПК та КК України, а
тому не заперечує проти затвердження
зазначеної угоди.

Заслухавши думку учасників процесу,
оглянувши надані матеріали
кримінального провадження, суд вважає
можливим затвердити угоду про
примирення, укладену між обвинуваченим
ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 з
наступних підстав:

Відповідно до ст. 468 КПК України, у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим про
примирення.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про
примирення може бути укладена за
ініціативою потерпілого,
підозрюваного або обвинуваченого.
Домовленості стосовно угоди про
примирення можуть проводитися
самостійно потерпілим і підозрюваним
чи обвинуваченим, захисником і
представником або за допомогою іншої
особи, погодженої сторонами
кримінального провадження (крім
слідчого, прокурора або судді). Угода
про примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення. Угода про
примирення може ініціюватись в
будь-який момент після повідомлення
особі про підозру, до виходу суду до
нарадчої кімнати для ухвалення
вироку.

Як вбачається у ст. 12 КК України, злочин,
у вчиненні якого обвинувачується
ОСОБА_1, відноситься до злочинів
середньої тяжкості. Таким чином, угода
про примирення, у даному кримінальному
провадженні, може бути укладена.

Зміст наданої суду угоди про
примирення відповідає вимогам статті
471 КПК України. Порушень прав, свобод чи
інтересів сторін або інших осіб
внаслідок укладання даної угоди судом
не встановлено, угода не суперечить
інтересам потерпілої та
обвинуваченого.

Судом встановлено, що укладання угоди
про примирення є цілком добровільним,
тобто не є наслідком застосування
насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин, ніж ті, що передбачені в
угоді.

Обвинувачений та потерпіла цілком
розуміють зміст і наслідки укладання
та затвердження угоди, передбачені
ст.ст. 394, 424, 473 КПК України, характер
обвинувачення,

щодо якого обвинувачений визнає себе
винуватим, положення ч. 5 ст. 474 КПК
України, а також наслідки невиконання
угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Обвинувачений та потерпіла
погоджуються з призначенням судом
узгодженого покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність достатніх підстав для
затвердження угоди про примирення і
призначення обвинуваченому
узгодженого сторонами міри покарання.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України,
суд визнає: щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину та
добровільне відшкодування завданого
збитку.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України,
відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд
переконався, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 374, 468-476 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення,
укладену 25.12.2013 року у кримінальному
провадженні № 1-кп/311/44/2014,
зареєстрованому в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань за № 0001916
від 04.09.2013 року, між потерпілою ОСОБА_2
та обвинуваченим ОСОБА_1.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді 1 року позбавлення волі, з
використанням ст. 75 КК України
звільнити від відбування покарання з
іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України, покласти
на ОСОБА_1 такі обов'язки: не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з»являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя Василівського

районного суду
С.П. Пушкарьова