В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.07.2015

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000553 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки, Зіньківського району Полтавської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, освіта вища, не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 відповідно до наказу №03-к від 02.01.2013 року призначений на посаду головного фахівця відділу безпеки регіональних підрозділів банку Управління внутрішньої безпеки Департаменту безпеки ПАТ «УКРІНБАНК».

Відповідно до посадових інструкцій, затверджених 14.12.2011 директором департаменту безпеки ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_6 , завданням головного фахівця відділу безпеки регіональних підрозділів банку Управління внутрішньої безпеки Департаменту безпеки ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_5 є робота з проблемними активами, запобігання спроб нанесення збитків банку з боку потенційних та діючих партнерів, клієнтів банку, супроводження кредитних операцій, з метою виявлення обставин, що перешкоджають позичальникам своєчасно та в повному обсязі виконати зобов`язання перед банком, вжиття заходів спрямованих на повернення проблемної заборгованості.

ОСОБА_5 є суб`єктом злочину, передбаченого ст. 354 КК України,оскільки виконує роботу відповідно до трудового договору з ПАТ «УКРІНБАНК».

Так, 15.04.2003 між СТОВ «Іскра», в особі директора ОСОБА_7 , та ПАТ «УКРІНБАНК» укладено кредитний договір №18-03 на загальну суму 400 000 грн.

28.01.2003 року між ПАТ «УКРІНБАНК» та ОСОБА_7 укладено договір поруки про виконання зобов`язань за кредитною угодою № 18-0.3 від 15.04.2003.

18.11.2004 року відповідно до рішення Господарського суду Полтавськоїобласті цивільно-правові відносини по кредитній угоді від 15.04.2003 року між ПАТ «УКРІНБАНК» та СТОВ «Іскра» припинено, так як СТОВ «Іскра» визнано банкротом. Майно, яке перебувало у власності підприємства винесено на задоволення кредитних вимог ПАТ «УКРІНБАНК», але останнього не вистачило для погашення кредитної заборгованості.

У подальшому ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Кременчуцького відділення звернулося до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_7 як поручителя про стягнення заборгованості по кредитній угоді.

21.11.2006 рішенням Оржицького районного суду Полтавської області в задоволенні позову ПАТ «УКРІНБАНК» в особі Кременчуцького відділення про стягнення заборгованості по кредитній угоді №18-03 з ОСОБА_7 відмовлено, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення вимоги, відповідно доч. 4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.01.2007 рішенняОржицького районного суду Полтавської області від 21.11.2006 залишено беззмін. 11.06.2007 ухвалою Верховного суду України рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 21.11.2006 також залишено без змін, акасаційну скаргу ПАТ «УКРІНБАІНК» відхилено.

Згідно протоколу №67 від 24.12.2008 правління ПАТ «УКРІНБАНК заборгованість СТОВ «Іскра» по кредитній угоді № 18-03 визнана безнадійноюі погашена за рахунок внутрішніх резервів банку.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що законних підстав для повернення заборгованості СТОВ «Іскра» немає, керуючись корисливою метою, вирішив одержати від ОСОБА_7 неправомірну вигоду за припинення заходів щодо повернення вказаної безнадійної заборгованості. З цією метою у липні 2014 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 і повідомив про необхідність з`явитися до Кременчуцького відділення ПАТ «УКРІНБАНК» для обговорення питання щодо погашення кредитної заборгованості перед банком.

04.08.2014 року під час зустрічі біля відділення ПАТ «УКРІНБАНК», по вул. Щорса, 76, в м. Кременчуці, ОСОБА_5 став вимагати у ОСОБА_7 повернути кредитну заборгованість СТОВ «Іскра» по кредитному договору №18-03 від 15.04.2003 в загальній сумі 365269,25 грн. Водночас, ОСОБА_5 , з метою незаконного збагачення, запропонував ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду для себе у виді грошей в сумі 160 000 гри. за не вжиття заходів спрямованих на повернення цієї заборгованості, а також видачу довідки про її відсутність у СТОВ «Іскра» перед ПАТ «УКРІНБАНК».

Усвідомлюючи, що в разі відмови передати гроші, ОСОБА_5 продовжить вчиняти активні дії спрямовані на повернення кредиту аж до втручання в приватне життя ОСОБА_7 , останній вимушений був погодитися надати неправомірну вигоду.

Після цього ОСОБА_5 одержав у ПАТ «УКРІНБАНК» довідку №4374/0/2-14 від 04.09.2014 про відсутність заборгованості ОСОБА_7 по кредитному договору №18-03, яку став утримувати при собі до одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7

24.09.2014 року у приміщенні будинку ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , головний фахівець відділу безпеки регіональних підрозділів банку Управління внутрішньої безпеки Департаменту безпеки ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливою метою, одержав для себе від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 160 000 гри. у вигляді: 2 купюр номіналом 100 (сто) доларів США серії КС №09054724А, КС №09054723А; 98 купюр номіналом 100 (сто) доларів, з написом «сувенір»; 34 купюр номіналом 50 гривень серії КЕ №6947182, КС №0419164, ПД №0040134, ПД №6851492, РБ №6858741, ПЕ №94179011, ПА №7937874, ПО №9547475, КХ №4540839, ПО №7473357, КР №1145999, ПА №0472379, ЕХ №7673513, КУ №9512831, ЕИ №7881956, ПА №3806853, КМ №3083028, КИ №8682745, КЧ №7515241, КС №2141624, ПЗ №9572286, ВЩ №6347992, КВ №1013213, КЛ №3884239, ПВ №1817465, КТ №8727623, ЗВ №3024978, ЕД №5460454, ЕЖ №6765219, ГВ №7451959, ПА №0152342, КХ №7654397, ПА №4908890, ЕД №7172892; 176 купюр номіналом 50 гривень з написом «це не гроші»; 2 купюр номіналом 100 гривень серії ВФ №0117759, ЕЖ №0086552; 98 купюр номіналом 100 гривень з написом «це не гроші», за припинення активних дій спрямованих на вжиття заходів щодо повернення проблемної заборгованості СТОВ «Іскра» з ОСОБА_7 та за видачу довідки №4374/0/2-14 від 04.09.2014 про відсутність заборгованості СТОВ «Іскра» перед ПАТ «УКРІНБАНК» по кредитному договору №18-03.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у одержанні працівником установи, який не є службовою особою, неправомірної вигоди, за вчинення чи не вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник в установі, в інтересах того хто надає таку вигоду, поєднане з вимаганням, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 354 КК України.

25 травня 2015 року між старшим прокурором відділу прокуратури Полтавської області юристом 1 класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000553 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 4 ст. 354 КК України у вигляді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України суд вирішив не застосовувати спеціальну конфіскацію до неправомірної вигоди у вигляді: 2 купюр номіналом 100 (сто) доларів США серії КС №09054724А, КС №09054723А; 34 купюр номіналом 50 гривень серії КЕ №6947182, КС №0419164, ПД №0040134, ПД №6851492, РБ №6858741, ПЕ №94179011, ПА №7937874, ПО №9547475, КХ №4540839, ПО №7473357, КР №1145999, ПА №0472379, ЕХ №7673513, КУ №9512831, ЕИ №7881956, ПА №3806853, КМ №3083028, КИ №8682745, КЧ №7515241, КС №2141624, ПЗ №9572286, ВЩ №6347992, КВ №1013213, КЛ №3884239, ПВ №1817465, КТ №8727623, ЗВ №3024978, ЕД №5460454, ЕЖ №6765219, ГВ №7451959, ПА №0152342, КХ №7654397, ПА №4908890, ЕД №7172892; 2 купюр номіналом 100 гривень серії ВФ №0117759, ЕЖ №0086552, які належать ОСОБА_7 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин, передбачений ч. 4 ст. 354 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття та сприяння у розкритті злочину. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, обране відповідно до вимог ст. 65 КК України, тому може бути призначене судом.

Суд також вважає, що судові витрати по проведенню експертизи слід покласти на обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені розслідуванням скоєного ним злочину. Цивільний позов не заявлявся. Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 25.05.2015 року про визнання винуватості між старшим прокурором відділу прокуратури Полтавської області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 грн., які стягнути на користь держави без застосування спеціальної конфіскації.

Речові докази, що знаходяться у філії Полтавського головного управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у вигляді: поперового конверту де знаходиться 2 купюри номіналом 100 (сто) доларів США серії КС №09054724А, КС №09054723А; 34 купюри номіналом 50 гривень серії КЕ №6947182, КС №0419164, ПД №0040134, ПД №6851492, РБ №6858741, ПЕ №94179011, ПА №7937874, ПО №9547475, КХ №4540839, ПО №7473357, КР №1145999, ПА №0472379, ЕХ №7673513, КУ №9512831, ЕИ №7881956, ПА №3806853, КМ №3083028, КИ №8682745, КЧ №7515241, КС №2141624, ПЗ №9572286, ВЩ №6347992, КВ №1013213, КЛ №3884239, ПВ №1817465, КТ №8727623, ЗВ №3024978, ЕД №5460454, ЕЖ №6765219, ГВ №7451959, ПА №0152342, КХ №7654397, ПА №4908890, ЕД №7172892; 2 купюри номіналом 100 гривень серії ВФ №0117759, ЕЖ №0086552, які належать ОСОБА_7 повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму витрат на проведення експертиз у розмірі 5139,40 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1