АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/192/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №645/5630/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець м.Мерефа Харківської області,

громадянин України, неодружений, з середньою

освітою, не працюючий, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

засуджений:

· 31 березня 2003 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ст.395, ст.15, ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі;

· 3 грудня 2008 року Орджонікідзевским районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;

· 13 жовтня 2009 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.309, ст.395 КК України до 3 років позбавлення волі,

· 15 серпня 2013 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців;

· 10 січня 2014 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 1 року 6 місяців 20 днів позбавлення волі;

· 31 березня 2014 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 1 серпня 2014 року застосована ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочено на половину невідбуту частину строку, -

засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 31 березня 2014 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 27 червня 2014 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, знаходячись в торгівельному залі супермаркету «Продукти №592», розташованому за адресою: м.Харків, вул.Маршала Рибалко, буд.26, діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою крадіжки, намагався таємно заволодіти чужим майном - загальною вартістю 232,64 грн., але не довів свій намір до кінця по незалежним від нього причинам, оскільки був затриманий співробітниками охорони супермаркету «Продукти №592», підійшов до торгової вітрини з ковбасними виробами у відділі магазину, де взяв палку ковбаси, яку сховав до правого рукава одягнутої на ньому кофти. Після цього, ОСОБА_7 підійшов до торгової вітрини лікеро-горілчаного відділення, де побачив скляну пляшку коньяку об`ємом 0,5 літра ТМ «Арарат Ані», яку, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, сховав під лівий бік одягнутої на ньому кофти, засунувши у брюки. Після чого, не сплативши за вказаний товар, попрямував на вихід із супермаркету, де був зупинений співробітниками охорони супермаркету «Продукти №592».

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляції просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, посилаючись на істотні порушення норм кримінального процесуального кодексу України.

Свою апеляцію обвинувачений обґрунтовує тим, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи та застосував до нього кримінальний Закон, йому під час судового засідання не роз`яснені належним чином положення ч.3 ст.349 КПК України, що потягнуло за собою суворе покарання та порушення права на захист.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений, повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, зазначивши, що згоден з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що головуючий ретельно роз`яснив обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України, а той пояснив, що розуміє її зміст і наслідки позбавлення права оскаржити фактичні обставини справи, які він не оспорює.

Наступне свідчить про те, що у суду першої інстанції не було сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, він правильно розуміє зміст обставин обвинувачення, не оспорює їх, і йому належним чином роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог зазначеного закону, та ст.349 КПК України, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування до нього кримінального Закону не можуть бути взяті до уваги.

Крім того, із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_7 , під час судового розгляду, клопотання про залучення захисника не заявлялося.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину та ступінь суспільної небезпеки, стадію вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово засуджений за корисні злочини і знов вчинив аналогічний злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість.

Згідно із ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції статі, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому немає підстав вважати, що воно є явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: