Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_16.,
суддів:ОСОБА_17. і ОСОБА_18,
за участю прокурора ОСОБА_19
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2013 року засуджено

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не мав,

за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією Ѕ частини майна, яке належить засудженому на праві власності;

за ч. 2 ст. 121 КК України - до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією Ѕ частини майна, яке належить засудженому на праві власності з відбуванням покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Зазначеним вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8, судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржено.

ОСОБА_6 засуджено за те, що він 10 березня 2009 року приблизно о 20 годині 30 хвилин поблизу будівлі Бердянської ЗОШ по вул. Космонавтів у с. Агробаза Першотравневого району Донецької області, за попередньою змовою з особами, судові рішення щодо яких не оскаржено, з метою заволодіння майном ОСОБА_9 із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоровʼя останнього, вчинив на нього напад, під час якого ударами рук та ніг по голові та іншим частинам тіла лежачого на асфальті потерпілого, а також ударом ноги у його груди, заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер у лікарні, а також заволодів його майном та грошима на загальну суму 86 грн.

У касаційній скарзі захисник вказує на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що потягло неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати судові рішення, а справу направити на новий судовий розгляд.

Мотивуючи скаргу захисник ОСОБА_5 зазначає про те, що вирок не відповідає вимогам ст. 323 КПК України 1960 року, оскільки обґрунтовуючи вину ОСОБА_6 суд послався на суперечливі показання засуджених, свідків, потерпілої, які на досудовому та судовому слідстві неодноразово змінювали їх. Також захисник посилається на те, що на досудовому слідстві до ОСОБА_6 було застосовано незаконні заходи, внаслідок чого той зізнавався у вчиненні злочину, якого не вчиняв. Твердить захисник і про те, що смерть потерпілого настала від удару, завданого останньому іншим засудженим, а не від удару, завданого ОСОБА_6 Заперечує захисник і наявність у засудженого умислу та попередньої змови з іншими засудженими на вчинення злочинних дій щодо ОСОБА_9 й вказує на відсутність доказів у справі на підтвердження наявності такого умислу. Порушенням права на захист захисник вважає недотримання як органами досудового слідства, так і судом вимог ст. 22 КПК України 1960 року щодо повного, всебічного та обʼєктивного дослідження матеріалів справи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб розбійного нападу на ОСОБА_9, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Зокрема вони підтверджуються показаннями іншого засудженого у справі ОСОБА_8, які той дав у судовому засіданні; оголошеними в судовому засіданні показаннями ОСОБА_7 про участь ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій щодо потерпілого та про обставини їх вчинення; даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що її сина побили три особи; показаннями свідка ОСОБА_11 про її обізнаність, що ОСОБА_6 приймав участь у побитті потерпілого; оголошеними в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, даними на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 про вчинення злочину щодо ОСОБА_9 трьома особами; даними протоколів слідчих дій, висновком судово-медичної експертизи, показаннями експерта, даними в судовому засіданні, іншими матеріалами справи. Суд надав належну оцінку неодноразово змінюваним показанням всіх засуджених, свідків та потерпілої, й обґрунтовано визнав достовірними, поклавши в основу вироку ту частину показань вказаних осіб, в яких викривається ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій щодо ОСОБА_9, оскільки ці показання узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі.

Спростовано матеріалами справи й зазначені в касаційній скарзі доводи захисника про застосування до ОСОБА_6 на досудовому слідстві незаконних заходів, внаслідок чого той зізнався у вчиненні злочинів, яких, на думку захисника, не вчиняв. Зокрема, на підставі окремого доручення суду про проведення перевірки показань ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про застосування до них на досудовому слідстві незаконних заходів, відповідними постановами від 30 квітня 2010 року та 9 липня 2012 року відмовлено в порушенні кримінальних справ за відсутністю в діях працівників міліції та начальника слідчого відділу Першотравневого РВ ГУМВС України в Донецькій області складу злочину.

Отже, суд законно й обґрунтовано послався на показання ОСОБА_8, які той давав на досудовому слідстві та в яких викривав ОСОБА_6 у вчиненні злочинних дій щодо ОСОБА_9, а також на показання ОСОБА_6, який визнавав свою вину у вчиненні таких дій.

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що органи досудового слідства і суд в межах можливого вжили всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявляли як ті обставини, що викривали, так і ті, що виправдовували засудженого, а тому посилання захисника ОСОБА_15 у касаційній скарзі на порушення органами досудового слідства вимог ст. 22 КПК України 1960 року та на невідповідність вироку вимогам ст. 323 КПК України 1960 року, спростовані матеріалами справи.

Дослідивши усі докази у справі в їх сукупності, суд дійшов вірних висновків про допустимість вищевказаних доказів та законно й обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинних дій та правильно кваліфікувавши їх за ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України.

Не ґрунтуються на матеріалах справи й доводи захисника про те, що смерть потерпілого настала від удару, завданого останньому іншим засудженим, а не від удару, завданого ОСОБА_6 й про те, що у засуджених не було попередньої змови на вчинення злочинних дій щодо ОСОБА_9

У справі встановлено, що злочинні дії щодо ОСОБА_9 ОСОБА_6 було вчинено разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто групою осіб. Зокрема всі вони усвідомлювали, що діють спільно, для досягнення єдиного злочинного результату. Узгоджені, послідовні та спільні дії як під час вчинення злочину, так і після його вчинення, свідчать по безпосередню домовленість між всіма засудженими на виконання певних дій, на обʼєднаність цих дій єдиним умислом, якого було досягнуто.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень, які ставили б під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинів.

У тому числі й не встановлено порушень апеляційним судом вимог ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки в ухвалі апеляційного наведено докладні мотиви постановленого рішення, усі доводи, що містяться в апеляціях скаржників проаналізовані, та жоден з них не залишено без відповіді. Також в ухвалі зазначено підстави, через які апеляції визнано необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив всі доводи апеляційних скарг, які аналогічні доводам касаційної скарги та прийшов до вірного висновку про їх необґрунтованість. З висновками апеляційного суду погоджується й колегія суддів.

Призначене засудженому покарання, як за кожен злочин окремо, так і на підставі ст. 70 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчиненого, особу засудженого, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом'якшують.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України 1960 року, п. 11 Розділу XI «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18