АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/809/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/292/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №11-кп/789/292/15 за апеляційною скаргою прокурора Гусятинського району ОСОБА_8 на вирок Гусятинського районного суду від 4 червня 2015 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ст.336 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 рік.
Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені відповідні обов`язки.
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст.1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Вимогами ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено, що громадяни зобов`язані під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на штати воєнного часу з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів).
Згідно Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та розпочато проведення часткової мобілізації протягом 2015 року у три черги протягом 210 днів із дня набрання чинності цим Указом.
Встановлено, що громадянин ОСОБА_7 в Збройних Силах України не служив, однак з 12.12.2012 року по досягненні 25-ти річного віку поставлений на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.
Згідно ст.9 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання); жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є інвалідом І чи II групи, до досягнення нею 23 років; усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки - вихователі, на утриманні у яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Підстави для надання ОСОБА_7 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відсутні.

23 січня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у військову частину НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 в команді № НОМЕР_2 , для проходження військової служби у Збройних силах України, прибув військовозобов`язаний ОСОБА_7 .
Однак, усупереч вказаних вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_7 , з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши 23 січня 2015 року повідомлення (повістку) про призов, а також достовірно знаючи про зміст повістки, дату і час явки в Гусятинський РВК в Тернопільській області, для призову на військову службу з оголошенням мобілізації, оскільки зміст повістки до нього було доведено, однак на зазначену в повістці - дату, а саме 28 січня 2015 року на 08 годину у Гусятинський РВК в Тернопільській області без поважних на те причин не з`явився і про причини неявки не повідомив.
В апеляційній скарзіпрокурор Гусятинського району ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить даний вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто м`якого покарання, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вказує, що суд при призначенні покарання в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, оскільки у даному випадку мобілізація пов`язується з умовами особливого періоду в державі з загрозою нападу, небезпекою незалежності України.

Стверджує, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виховній ролі покарання, може призвести до втрати державою важелів та інструментів, які стримують військовослужбовців від масового ухилення від призову за мобілізацією та створить уяву про вседозволеність, можливість ухилення від військової служби не зазнавши відповідного покарання як у нього самого, так і у інших громадян.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній мотивів, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено та кваліфікація його дій за ст.336 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються та є вірними.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Твердження прокурора про призначення судом першої інстанції обвинуваченому надто м`якого покарання є безпідставними, оскільки апеляційні вимоги прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання за ст.336 К України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, відповідають виду та розміру покарання визначеному судом.

Щодо доводів апелянта про неправильне звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням слід зазначити наступне.

За змістом ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно з ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, зокрема, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції підставно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та застосував до обвинуваченого положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Рішення суду першої інстанції належним чином вмотивовано, не суперечить вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

Крім того, ч.1 ст.420 КПК України передбачено виключний перелік підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення свого вироку. Зокрема, у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, що призвело до призначення надто мякого покарання, суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок за п.1 ч.1 ст.420 КПК України у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, а скасування вироку у звязку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, яке передбачене п.4 ч.1 ст. 420 КПК України, не повязане з видом та розміром покарання, а тому не може свідчити про його мякість чи суворість. Прокурор в апеляції не конкретизує норми КПК України, на підставі якої він просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, а сформульоване ним прохання про скасування вироку суду в звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення надто мякого покарання , не передбачене ч.1 ст.420 КПК України.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Гусятинського району ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Гусятинського районного суду від 4 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2