Дата документу 06.04.2015
Справа № 334/2499/15-к
Провадження № 1-кп/334/263/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, в середині грудня 2014 року, знаходячись неподалік від зупинки громадського транспорту ім. Глинки, розташованого на проспекті Леніна м. Запоріжжя, знайшов пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , видане 10.06.1998 року, Управлінням соціального захисту населення Заводської районної ради м. Запоріжжя, та в подальшому, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вніс зміни до первісного змісту вказаного документа шляхом переклеювання фотокартки.
В подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, 19.03.2015 року, близько 12 годині 30 хвилин, знаходячись у громадському транспорті - тролейбусі №11, пред`явив ОСОБА_7 пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , видане 10.06.1998 року, Управлінням соціального захисту населення Заводської районної ради м. Запоріжжя, в якому відповідно до висновку експерта №122 від 21.03.2015 року, наявні зміни у вигляді переклеювання фотокартки та дописки із частковим наведенням первинного тексту у графах посвідчення Ім`я та По батькові. У графах наданого посвідчення Ім`я та По батькові ймовірно знаходився первісний текст Елена Ивановна відповідно.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.
Крім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на підроблення посвідчення, яке видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, в середині грудня 2014 року, знаходячись неподалік від зупинки громадського транспорту ім. Глинки, розташованого на проспекті Леніна м. Запоріжжя, знайшов пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , видане 10.06.1998 року, Управлінням соціального захисту населення Заводської районної ради м. Запоріжжя, та в подальшому, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вніс зміни до первісного змісту вказаного документа шляхом переклеювання фотокартки, і пред`являв його в громадському транспорті з метою безкоштовного проїзду.
Відповідно до висновку експерта №122 від 21.03.2015 року встановлено, що в наданому на дослідження пенсійному посвідченні № НОМЕР_1 , заповненому на ім`я ОСОБА_6 , датованому 10.06.1988 року, наявні зміни первинного змісту у вигляді переклеювання фотокартки та дописки із частковим наведенням первинного тексту у графах посвідчення Ім`я та По батькові. У графах наданого посвідчення Ім`я та По батькові ймовірно знаходився первісний текст Елена Ивановна відповідно.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України, тобто підроблення посвідчення, яке видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, та яке надає право або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.
Сторони погоджуються на призначення покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді одного року обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді двох років обмеження волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку один рік, покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити укладену угоду.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав заяву прокурора, пояснив, що він повністю і беззаперечно визнає свою вину у вчинених злочинах і просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 ч. 4 КПК Україниугода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Обвинувачений стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім того, обвинувачений підтвердив, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування він скарг на слідчого чи прокурора не подавав.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Під час судового засідання на підставі пояснень обвинувачений ОСОБА_5 суд переконався, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.
Суд вважає, що погоджене сторонами угоди покарання відповідає вимогам закону.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474475 КПК Українисуд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК Україниі призначити йому покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді двох років обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку один рік.
В порядку ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , видане 10.06.1998 року Управлінням соціального захисту населення Заводської районної ради м.Запоріжжя знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення: засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК Україниугода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1