Справа № 1705/1519/2012
ПОСТАНОВА

"17" травня 2012 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Крушняк О.С.,

за участю прокурора Заболотного А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно подання старшого слідчого СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області майора міліції ОСОБА_1 за погодженням з в.о. Дубенського міжрайонного прокурора Стецюка О.М. про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно,-

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучений, не працюючий, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, раніше судимого, який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Дубенського МВ УМВС України в Рiвненськiй області розслідується кримінальна справа № 7/102-12, порушена відносно ОСОБА_3 про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_2 про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Проведеним по справі досудовим слідством встановлено, що 13 травня 2012 року близько 23 години ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння по вулиці Свободи в м. Дубно, Рівненської області разом із своїм братом ОСОБА_3 помітив громадянина ОСОБА_5, який рухався у напрямку продуктового магазину «Міні Маркет ».

Керуючись корисливим мотивом ОСОБА_2, вирішив відкрито заволодіти майном ОСОБА_5, вчинивши щодо нього розбійний напад.

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом розбою, ОСОБА_2 вступив у попередню змову із ОСОБА_3.

В подальшому ОСОБА_3, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_2, підійшов до ОСОБА_5 та застосувавши фізичне насильство, яке виразилося в утримуванні за шию ОСОБА_5 відвів останнього у бік житлового будинку № 7 по вулиці Свободи в м. Дубно, де відкрито заволодів особистими речами ОСОБА_5, а саме мобільним телефоном «Samsung GT S5230», вартістю 455 гривень 00 копійок та грошовими коштами в сумі 10 гривень, а ОСОБА_2 в цей час спостерігав за рухом сторонніх осіб з метою недопущення втручання інших осіб в скоєння даного злочину та спостерігав за діями ОСОБА_3 з метою надання йому при необхідності допомоги.

Після цього, ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на вчинення розбійного нападу, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав два удари коліном ноги в обличчя ОСОБА_5, від чого останній впав на землю та закрив руками обличчя, а ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2 умисно почали завдавати удари ногами по голові та обличчю ОСОБА_5, причинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, множинних забійних ран голови та обличчя, гематоми правої орбіти, розсіченої рани нижньої губи, що згідно висновку судово медичної експертизи № 168 від 16.05.2012 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 втекли з місця злочину.

Слідчий СВ Дубенського МВ УМВСУ в Рівненській області повністю підтримав подання та просить його задоволити. Вважає, що у ОСОБА_2 є всі підстави для ухилення від слідства та встановлення істини у справі, оскільки від має дві судимості за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, але не став на шлях виправлення. Ним знову вчинений тяжких корисливий злочин, за який передбачене покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Дана особа ніде не працює.

Прокурор підтримав подання у повному обсязі. Підтримує позицію слідчого та просить задоволити його із вказаних підстав. Вважає, що для цього є достатньо підстав, а інші більш м»які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки ОСОБА_2

ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю. Пояснив, що це була ідея брата, він хотів забрати його, але вийшло по-іншому. Чому не покликав на допомогу людей і не надав допомоги потерпілому не знає. Злякався і втік разом із братом.

Заслухавши доводи слідчого, думку прокурора, вислухавши пояснення ОСОБА_3 суд вважає, що подання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду від 25 квітня 2003 року № 4 „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) при вирішенні питань, повязаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту необхідно дотримуватися вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ЧІ.50), і ст.. 14 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

За ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Як розяснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства:

- (п.3) взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обовязків, що випливають із ч.2 ст. 148 КПК, і його належної поведінки.

- (п.13) обовязковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш мякі запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України, який відноситься до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, даний злочин відноситься до злочинів проти життя і здоровя особи, а тому є підстави вважати, що він є суспільно-небезпечним для суспільства і потребує ізоляції, а інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання ним процесуальних обов»язків, враховуючи його негативну характеристику по місцю проживання, наявність незнятої та непогашеної судимості, суд вважає за необхідне задоволити подання.

Керуючись ст.148-150, 155, 156, 165-1, 165-2 КПК України, ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ч. 2 ст. 29 Конституції України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», -

ПОСТАНОВИВ:

Обрати відносно ОСОБА_2 запобіжний захід - взяття під варту строком на 2 (два) місяці з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі. (м.Рівне, вул.Дворецька 116).

Копію постанови направити начальнику Дубенського МВ УМВСУ в Рівненській області, начальнику Рівненського слідчого ізолятора - для виконання.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом трьох діб з дня її винесення. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови.

Суддя: