Справа № 185/7306/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за за № 0003844 від 30 грудня 2014 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Уссурійськ, Росія, громадянина України, який має середньо - спеціальну освіту, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засуджений 27 листопада 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнений з випробувальним терміном на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 26 грудня 2014 року приблизно о 20 годині 40 хвилин перебував на вулиці Водопровідна м. Павлограда Дніпропетровської області разом зі своїм братом - ОСОБА_5 , де біля будинку № 8 по вулиці Водопровідна м. Павлограда Дніпропетровської області він побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите, повторне викрадення майна, яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливими мотивами, 26 грудня 2014 року, близько 20 години 42 хвилини ОСОБА_4 підійшов до потерпілої ОСОБА_6 з лівого боку та схопив її за рюкзак, який висів у неї на лівому передпліччі. Потерпіла ОСОБА_6 усвідомлюючи, що ОСОБА_4 вчиняє дії щодо відкритого викрадення майна, почала чинити опір останньому, намагаючись втримати рюкзак. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення майна ОСОБА_6 , відволік останню, та в той час коли потерпіла ОСОБА_6 намагалася перевісити рюкзак на іншу руку, вирвав рюкзак у потерпілої ОСОБА_6 з руки та утримуючи його, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Викраденим майном розпорядився на власний розсуд..

Таким чином, ОСОБА_4 діючи, умисно, з корисливих мотивів, відкрито, повторно на очах у потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_5 , викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: рюкзак жіночий фірми «Оріфлейм», вартістю 60,04 грн.; гаманець жіночий, шкіряний фірми «BRЕТТОN», вартістю 496,50 грн.; грошові кошти в розмірі 3000 грн., чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 3556,54 грн.

Ознаки встановленого судом злочинного діяння, відповідають ознакам злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Встановлені в судовому засіданні обставини підтверджуються наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений заявив про визнання вини у повному обсязі і зазначив, що 26 грудня 2014 року, біля 09.00 годин вечором йшов по вул. Водопровідній м. Павлограда Дніпропетровської області разом зі своїм братом. Побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , яка йшла на зустріч та вирішив викрасти її майно, оскільки побачив у неї рюкзак. Сам підійшов до потерпілої з лівого боку та схопив її за рюкзак, який висів у неї на передпліччі. Потерпіла не відпускала рюкзак. Далі він рюкзак відпустив, а коли вона його намагалася перевісити на іншу руку, вихопив його та втік. З сумою матеріальної шкоди згоден. Частково збитки відшкодував. У вчиненому розкаюється.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України зі згоди прокурора, обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, та протоколів слідчих дій.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 30 грудня 2014 року оглянута ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , де було вчинене заволодіння майном потерпілої. ( т. 2 а. 13-14)

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 26 березня 2015 року потерпіла вказала на обвинуваченого як на особу, яка відкрито заволоділа її майном. ( т.2 а. 27-29)

Відповідно до висновків експерта від 24 квітня 2015 року вартість гаманця та рюкзака становить 496,50 грн. та 60,04 грн. відповідно. (т. 2 а. 37-41)

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з врахуванням положень ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд, керується ст.65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до тяжкого злочину.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про стійкі антисоціальні установки обвинуваченого, та не бажання виконувати загально визнанні та кримінально - карані правила поведінки. На обліках в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно.

В якості пом`якшувальних обставин, суд враховує визнання вини у вчиненому злочині, відшкодування завданих збитків потерпілій.

Обтяжуючі обставини не встановлено.

Враховуючи викладене, зокрема позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений засуджений 27 листопада 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, вчинив злочин в період іспитового строку, то остаточне покарання необхідно призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, а саме до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком в розмірі одного місяця.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України,

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року в розмірі 1 місяця позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 22 червня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1