1Справа № 335/804/15-к 1-кп/335/338/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, не маючого дітей на утриманні, з середньотехнічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого

25.05.2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14 серпня 2014 р. від відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 8 днів;

25.05.2015 року Апеляційним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

В середині листопада 2014 року ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, знаходячись в парку по бульвару Шевченка у м. Запоріжжя, безоплатно придбав у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_5 , дві ручні оборонні осколкові гранати «Ф-1», після чого переніс їх до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу у літній кухні в сумці з особистими речами до моменту вилучення 8 січня 2015 р.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому йому злочині, щиро покаявся у скоєному, підтвердив вчинення злочину при викладених вище обставинах.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст.12 КК України, віднесено до тяжкого злочину; спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, матеріальна шкода злочином не заподіяна. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, офіційно не працевлаштований, на обліку в КУ ОКПЛ та КУ «ЗОНД» на даний час не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин до постановлення вироку Апеляційного суду Запорізької області від 25.05.2015 року, яким був частково скасований вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2015 року, за яким він засуджений за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому, покарання ОСОБА_4 слід призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Враховуючи доведену обґрунтованість висунутої обвинуваченому підозри у вчиненні злочину, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 може ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити в порядку ст. 377 КПК України до набрання вироком законної сили обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Як передбачає ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому слід зазначити, що дане положення законодавства не передбачає можливості стягнення таких витрат на користь конкретної експертної установи, оскільки витрати на залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження не містять документального підтвердження витрат держави на проведення експертизи, підстави для стягнення з обвинуваченого судових витрат на проведення експертизи на час ухвалення вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року, у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_4 , остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, що належить ОСОБА_4 .

В строк остаточно призначеного ОСОБА_4 покарання зарахувати покарання, частково відбуте ОСОБА_4 за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2015 року. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 грудня 2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази два циліндричних предмети овальної форми, які зберігаються в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області - знищити.

Речові докази свідоцтво про присвоєння інвалідності на ім`я ОСОБА_4 , додаток до свідоцтва на ім`я ОСОБА_4 , пам`ятку ВК № 88 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон «Nokia 1110» в корпусі біло-синього кольору imei НОМЕР_2 , чоловічу сумку чорного кольору з надписом «SkyBoy», ножиці металеві, які зберігаються в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області повернути за належністю ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1