Справа № 265/2882/14-к
Провадження № 1-кп/265/219/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді - Шиян В.В.,

при секретарі - Мальській Г.Ю.,

за участю прокурора - Брильов М.О.

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в місті Маріуполі в залі суду
угоду про визнання винуватості у
кримінальному проваджені № 0000009
відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Маріуполя Донецької області,
громадянина України, українця, освіта
неповна середня, не працюючого, не
одруженого, раніше не судимого, який
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1

який обвинувачується у скоєнні
кримінальних правопорушень,
передбачених ст..ст. 190 ч.1, 27 ч.4, 369 ч.2 КК
України, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2014 року, близько об 11 годині,
громадянин ОСОБА_2 прибувши до
Маріупольського ОМВК Донецькій
області, для отримання направлення
для проходження медичного обстеження,
біля приміщення чергового зустрів
чоловіка вдягнутим у цивільну форму
одягу, який представився
співробітником військового
комісаріату на ім'я ОСОБА_1, який маючи
злочинний намір, спрямований на
особисте незаконне збагачення, вирішив
заволодіти грошовими коштами ОСОБА_2
запевнив його в тому що він
знаходиться в добрих відносинах з
військовим комісаром Маріупольського
ОМВК Донецькій області ОСОБА_3 та зможе
допомогти ОСОБА_2 отримати направлення
на повторну медичну комісію з метою
отримання документів, які засвідчать
можливість ОСОБА_2 проходити військову
службу та працювати в органах
внутрішніх справ. При цьому ОСОБА_1
повідомив, що за це ОСОБА_2 має передати
йому грошові кошти, в якій конкретно
сумі ОСОБА_1 пообіцяв сказати пізніше.

20 березня 2014 року, близько 16 годин
продовжуючи реалізовувати свій
злочинний намір, спрямований на
особисте незаконне збагачення, ОСОБА_1
зателефонував ОСОБА_2 та запропонував
зустрітися.

21 березня 2014 року, близько 14 години.
ОСОБА_1 зустрівшись з ОСОБА_2 біля
Маріупольського ОМВК Донецькій
області, повідомив йому про
необхідність передати грошові кошти в
сумі 3000 гривень, 2000 гривень з яких
ОСОБА_1 обіцяв передати ОСОБА_3, а 1000
гривень залишити собі за допомогу.

21 березня 2014 року, приблизно о 22.00
годині, ОСОБА_2, будучи введеним в оману,
довіряючи ОСОБА_1 та вважаючи, що
останній дійсно передасть гроші
військовому комісару Маріупольського
ОМВК Донецької області в якості
неправомірної вигоди, погодився з
пропозицією ОСОБА_1, зателефонував йому
на мобільний телефон та погодився
передати гроші.

22 березня 2014 року, близько 12.00 години
ОСОБА_1 надіслав на мобільний телефон
ОСОБА_2 смс-повідомлення, в якому вказав
суму у 3000 гривень, яку потрібно
передати, дату коли вказані кошти
потрібно передати - 24 березня 2014 року та
попросив зателефонувати йому близько 10
години 24 березня 2014 року для особистої
зустрічі та передачі грошової суми.

24 березня 2014 року близько 12.00 години
ОСОБА_1, перебуваючи біля стадіону
«Азовсталь» в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя, умисно, із
корисливих мотивів, діючи в якості
підбурювача, з метою незаконного
збагачення, продовжуючи реалізовувати
свій злочинний намір, шляхом обману та
зловживання довірою, заволодів чужим
майном - грошима ОСОБА_2 в сумі 3000
гривень, для нібито передачі
військовому комісару Маріупольського
ОМВК Донецької області в якості
неправомірної вигоди за проведення
повторної медичної комісії та
отримання документів, які засвідчать
можливість ОСОБА_2 проходити військову
службу та працювати в органах
внутрішніх справ, схилив тим самим
ОСОБА_2 до скоєння злочину, а саме
надання службовій особі неправомірної
вигоди за вчинення службовою особою в
його інтересах дій з використанням
наданої їй влади та службового
становища.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив кримінальне
правопорушення передбачене ст. 190 ч. 1
КК України, оскільки він заволодів
чужим майном шляхом обману та
зловживанням довірою ( шахрайство) та
за ст.ст. 27 ч. 4, 369 ч. 2 КК України,
оскільки він підбурював до замаху на
скоєння злочину - надання службовій
особі неправомірної вигоди за вчинення
службовою особою в інтересах особи
яка надає неправомірну вигоду дій з
використанням влади та службового
становища.

Обставини, що пом'якшують покарання
обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК
України, це щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК
України, не виявлено.

28 квітня 2014 року між прокурором
Донецької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
південного регіону України Ванжа Є.М. з
одного боку, та підозрюваним у
кримінальному провадженні ОСОБА_1 з
іншого боку, укладено угоду про
визнання винуватості, із змісту якої
вбачається, що ОСОБА_1 під час
досудового розслідування
беззастережно визнав свою винуватість
у вчиненні даних кримінальних
правопорушень, щиро покаявся у
вчиненні кримінальних правопорушень
зобов'язався співпрацювати з
правоохоронними органами та сприяти
цим органам у розкритті і виявленні та
припиненні інших кримінальних
правопорушень стосовно інших осіб.
Сторони погоджуються призначити
ОСОБА_1 покарання за ст. 190 ч.1 КК
України у вигляді штрафу в сумі 850
гривень, за ст. 27 ч.4, ст.. 369 ч.2 КК України
у вигляді штрафу в сумі 9010 гривень.
Застосувати ст. 70 ч.1 КК України та за
сукупністю злочинів призначити
покарання шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим
покаранням та остаточно призначити
покарання у вигляді штрафу в сумі 9010
гривень.

Відповідно до положень ст. 473 КПК
України наслідком укладання та
затвердження угоди є обмеження
оскарження вироку згідно ст.ст. 394,424 КПК
України, для ОСОБА_1 - відмові від
здійснення прав, передбачених абзацами
1 і 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. У разі
невиконання угоди про визнання
винуватості відповідно до ст. 476 КПК
України прокурор має право впродовж
строків давності притягнення до
кримінальної відповідальності
звернутися до суду з клопотанням про
скасування вироку та судового розгляду
кримінального провадження в
загальному порядку. Обвинувачений
ОСОБА_1 розуміє, що умисне невиконання
угоди є підставою для притягнення його
до кримінальної відповідальності за ч.5
ст. 476 КК України.

У підготовчому судовому засіданні
обвинувачений просив вказану угоду
затвердити і призначити узгоджену в
ній міру покарання, беззастережно
визнав себе винуватим у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ст..ст. 190 ч.1, 27 ч.4, 369 ч.2 КК
України, наслідки укладення та
затвердження угоди про визнання
винуватості йому зрозумілі,
підтвердив, що угода укладалася
добровільно.

У підготовчому судовому засіданні
прокурор просив суд угоду затвердити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь по справі, перевіривши угоду про
визнання винуватості на відповідність
вимогам, встановленим ст.ст. 470, 472 КПК
України, суд прийшов до висновку про
затвердження угоди, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК
України, у кримінальному провадженні
щодо кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та
тяжких злочинів, внаслідок яких шкоди
причинено лише державним або
суспільним інтересам, може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
обґрунтовано обвинувачується у
вчиненні кримінальних правопорушень
передбачених ст..ст. 190 ч.1, 27 ч.4, 369 ч.2 КК
України, які, згідно ч.2,3ст. 12 КК України,
є злочинами невеликої та середньої
тяжкості відповідно.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471
КПК України та закону. Підстави для
відмови в затвердженні угоди,
передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України,
відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє
права, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, характер
обвинувачення, вид покарання та інші
заходи, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України,
ч. 2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до пояснень обвинуваченого
суд переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним.

Також судом встановлено, що умови даної
угоди відповідають вимогам КПК України
та КК України та на її основі може бути
ухвалений вирок, оскільки її умови не
порушують права, свободи та інтереси
сторін, укладення угоди було
добровільним, очевидна можливість
виконання обвинуваченим взятих на себе
зобов`язань. Правова кваліфікація
кримінального правопорушення
відповідає обставинам кримінального
правопорушення. Крім того, суд бере до
уваги той факт, що узгоджені сторонами
вид і міра покарання є відповідними
ступеню тяжкості кримінального
правопорушення та характеристиці
особи обвинуваченого, який не судимий,
не працює.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд
переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
міру покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про
затвердження угоди про визнання
винуватості між прокурором та
обвинуваченим ОСОБА_1 і призначення
обвинуваченому узгодженої сторонами
міри покарання у вигляді штрафу в сумі
9010 гривень.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України
підлягають стягненню з обвинуваченого
на користь держави витрати за
проведення судово- хімічної експертизи
в розмірі 491,40 гривень.

Речові докази:

- гроші: 6 купюр номіналом 500 гривень
(ЛД№6206617; ВИ № 2945232; ЗД № 77664420; ЛЗ №
8853370; ЛД № 0578098; ВА 6407500), які
зберігаються в кімнаті збереження
речових доказів Донецької прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері - необхідно обернути в
дохід держави;

- тимчасове посвідчення НОМЕР_1, копія
паспорту НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2, - які
зберігаються в кімнаті збереження
речових доказів Донецької прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері - необхідно знищити.

- мобільний телефон «Нокіа С1-01»
переданий на відповідальне збереження
ОСОБА_1 - необхідно залишити в його
користуванні.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473- 475, 476 КПК
України, суд,

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 28 квітня 2014 року
укладену між прокурором Донецької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері південного
регіону України Ванжа Є.М. та ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень, та
призначити йому покарання:

- за ст. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу
в сумі 850 гривень.

- за ст. 27 ч.4, 369 ч.2 КК України у вигляді
штрафу в сумі 9010 гривень ;

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за
сукупністю злочинів, застосовуючи
принцип поглинання менш суворого
покарання більш суворим покаранням,
остаточно призначити покарання у
вигляді штрафу в сумі 9010 ( дев'ять тисяч
десять) гривень.

Запобіжний захід до набрання чинності
вироком залишити без зміни - особисте
зобов'язання.

Роз`яснити ОСОБА_1 що, у разі
невиконання угоди про визнання
винуватості, прокурор має право
звернутися до суду, який затвердив таку
угоду, з клопотанням про скасування
вироку. Клопотання про скасування
вироку, яким затверджена угода, може
бути подано протягом встановлених
законом строків давності притягнення
до кримінальної відповідальності за
вчинення відповідного кримінального
правопорушення. Умисне невиконання
угоди є підставою для притягнення
особи до відповідальності,
встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого в АДРЕСА_1 на користь
держави суму 491,40 гривень за проведення
судово-хімічної експертизи.

Речові докази:

- гроші: 6 купюр номіналом 500 гривень (ЛД
№ 6206617; ВИ № 2945232; ЗД № 77664420; ЛЗ № 8853370;
ЛД № 0578098; ВА № 6407500), які зберігаються
в кімнаті збереження речових доказів
Донецької прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері -
обернути в дохід держави;

- тимчасове посвідчення НОМЕР_1, копія
паспорту НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2, - які
зберігаються в кімнаті збереження
речових доказів Донецької прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері -знищити.

- мобільний телефон «Нокіа С1-01»
переданий на відповідальне збереження
ОСОБА_1 - залишити в його користуванні.

На вирок суду протягом тридцяти діб з
дня його проголошення може бути подана
апеляція в Апеляційний суд Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області, з підстав передбачених ч. 3 ст.
394 КПК України.

Суддя ___________________ Шиян В.В.