Справа №490/5343/15-к 22.06.2015 22.06.2015 22.06.2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах

Головуючого: ОСОБА_1 ,

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянув матеріали судового провадження №490/5343/15-к за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.06.2015 року відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелений Гай Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5 ,
підозрюваний: ОСОБА_6 ,
захисник: ОСОБА_7 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_6 від 09.06.2015 року та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Відмовлено у клопотанні слідчому про застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 09.08.2015 року та покладені обов`язки:
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 кімнати АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 20 до 7 години та з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оскаржуючи обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу неналежно оцінив особу підозрюваного та існування передбачених ст.177 КПК України ризиків.
Провадження №11-сс/784/281/15 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Стверджує, що сама тяжкість вчиненого ОСОБА_6 пограбування, з місця якого він одразу зник, свідчить про існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Вважає, що передача ОСОБА_6 свідкам пограбування мобільного телефону та грошей потерпілої одразу після заволодіння її майном свідчить про його намагання укрити докази у кримінальному провадженні.
Стверджує, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , яких він може умовляннями схилити до зміни показань на свою користь, оскільки вони є друзями.
Існування ризику вчинення підозрюваним іншого злочину мотивує даними про його особу, зокрема тим, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та майнового характеру, а також не працює, не навчається, не одружений, не має дітей, є інвалідом 3 групи по зору.
Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не вказав точної адреси перебування під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_6 (номеру будинку). Стверджує, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає, а проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 .
Встановлені слідчим суддею обставини.
ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 05.06.2015 року близько 05 год. 40 хв., знаходячись біля бару «Джем» по пр. Леніна та вул. Дзержинського в м. Миколаєві, з застосуванням насильства, що полягало в нанесенні удару по тілу потерпілої ОСОБА_9 , вирвав у неї жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон, вартістю 300 грн. та грошові кошти в сумі 67 грн.

08.06.2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Слідчий СВ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні подання, слідчий суддя зазначив, що сукупність обставин вчиненого злочину і характеризуючи особу дані, свідчать про невелику суспільну небезпеку скоєного та незначну імовірність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також вказав, що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що підозрюваний зможе у незаконний спосіб вплинути на свідків та потерпілу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про залишення ухвали слідчого судді без зміни, вивчивши матеріали судового і кримінального проваджень та додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи запобіжний захід в виді домашнього арешту, належним чином та з достатньою повнотою дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу до підозрюваного.
Так слідчим суддею відповідно до ст.178 КПК України були оцінені в сукупності такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винним; вік, стан здоров`я, інвалідність на зір; перебування на обліку в центрі зайнятості з метою працевлаштування; отримання допомоги від держави за інвалідністю; репутація; відсутність судимостей в силу ст.89 КК України; наявність повідомлення про підозру та інші обставини.
Зокрема, слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_6 08.06.2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, якій є тяжким і покарання за який може бути призначено у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Зазначена підозра визнана слідчим суддею обґрунтованою, що ніким не оспорюється.
Щодо вказаних в клопотанні слідчого ризиків, то слідчий суддя, правильно зазначив, що вони лише частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Зокрема, вказав про недоведеність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілу та свідків, які є його друзями, шляхом «умовляння», оскільки таки дії, (за умови їх вчинення підозрюваним) не можуть свідчити про незаконність такого впливу.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді в зв`язку з чим є безпідставними твердження апелянта в цій частині.
Також слідчий суддя вірно зазначив про незначну імовірність існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, пославшись на конкретні обставини подій, інкримінованих підозрюваному ОСОБА_6 , під час яких він, втрутившись в бійку між подругами ( ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ), фактично припинив її.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 , не будучи затриманим, самостійно з`явився до суду, орган досудового розслідування не надав в суд відомостей щодо його ухилення від явки до слідчого, поведінка підозрюваного до та після вчинення інкримінованих дій не свідчить про його схильність до вчинення насильницьких дій.
Тяжкість злочину, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_6 , не може свідчити про існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, як про це зазначає апелянт.
Водночас, слідчий суддя, вірно встановивши існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинення іншого злочину і, врахувавши особу підозрюваного, правильно зазначив про можливість запобігання йому шляхом обрання більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу домашнього арешту за місцем проживання.
Апеляційний суд погоджується з зазначеним висновком слідчого судді.
Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 для запобігання наявним ризикам, як того вимагає ст.194 КПК України.
Твердження апелянта на існування ризику намагання підозрюваного ОСОБА_6 укрити докази у кримінальному провадженні на ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Крім того, слідчий не мотивував своє клопотання існуванням такого ризику.
Відсутність в резолютивній частині ухвали номеру будинку по АДРЕСА_2 , за яким підозрюваному ОСОБА_6 заборонено залишати житло в певний період доби, є опискою, яка відповідно до ст.379 КПК України підлягає виправленню, оскільки у вступній частині оскаржуваної ухвали адреса фактичного місця проживання ОСОБА_6 зазначена правильно.

Твердження про те, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає, а проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 не ґрунтується на матеріалах провадження.
За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною, а підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.06.2015 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною з 20 год. до 7 год. залишати місце проживання з покладенням певних обов`язків на строк до 09.08.2015 року - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: