ЄУН193/406/15-к
Провадження №1-кп/193/26/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
08 квітня 2015 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка угоду про визнання винуватості від 27 березня 2015 року, що укладений між старшим прокурором прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000797 від 20 листопада 2014 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: Вірменії, особа без громадянства, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою:
АДРЕСА_2 , який відбуває покарання у Софіївській
виправній колонії № 45 с. Макорти Софіївського району
Дніпропетровської області; судимий: 11 січня 2013 року
Сімферопольським районним судом АР Крим за ст. 115 ч.1
КК України до 14-ти років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України ,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , обвинувачується у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), при слідуючих обставинах:
З 12 березня 2014 року по теперішній час ОСОБА_6 міру покарання відбуває в Софіївській виправній колонії № 45 с. Макорти Софіївського району Дніпропетровської області, де вчинив злочин за таких обставин:
ОСОБА_6 відбуваючи міру покарання в Софіївській ВК №45, 23.09.2014 року перебуваючи у відділенні СПС № 8, де не проживає, безпідставно створив конфліктну ситуацію з іншим засудженим ОСОБА_7 , спричинивши тому тілесні ушкодження, чим порушив ч.4 ст. 107 КВК, за що, 24.09.2014 року постановою начальника Софіївської ВК №45 ОСОБА_6 поміщено до ПКТ строком на 3 місяці.
Після цього, ОСОБА_6 став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації Софіївської виправної колонії №45, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, відповідно до ст.391 КК України (офіційне попередження від 17 березня 2014 року).
Так, ОСОБА_6 маючи умисел на триваючу злісну непокору законним вимогам адміністрації Софіївської виправної колонії №45, перебуваючи в ПКТ №1 вказаної установи в с. Макорти, вул. Центральна, 1 Софіївського району Дніпропетровської області, реалізуючи свій умисел, 30.09.2014 року о 14.30 год. почав безпідставно висловлюватись нецензурною лайкою в бік молодшого інспектора ВНіБ старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_8 , який в цей час здійснював плановий обхід приміщення ПКТ. На зроблені зауваження засуджений не реагував та в грубій і зухвалій формі продовжив свої висловлювання.
Своїми діями ОСОБА_6 порушив параграф 29 ПВР та п.88 ПВР «Порядок поміщення і умови тримання засуджених у ДІЗО, карцерах, ПКТ (ОК) в порядку дисциплінарного стягнення» за що, правами начальника установи на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 06 жовтня 2014 року.
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на злісну непокору законним вимогам та протидію адміністрації установи виконання покарань у законному здійсненні її функцій, 17 листопада 2014 року об 11.20 год. перебуваючи в камері ПКТ №3 засуджений ОСОБА_6 почав погрожувати фізичною розправою при цьому нецензурно висловлюваючись в бік старшого інспектора ВНіБ старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_9 , який в цей час перебував в камері №1 ПКТ, де фотографував непристойні написи на стіні, залишені ОСОБА_6 напередодні.
На усну вимогу припинити порушувати порядок та надати письмові пояснення своїм діям, ОСОБА_6 категорично відмовився, чим порушив параграф 29 ПВР та п.88 ПВР «Порядок поміщення і умови тримання засуджених у ДІЗО, карцерах, ПКТ (ОК) в порядку дисциплінарного стягнення», за що на нього правами начальника установи накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 20 листопада 2014 року.
Також, 18 листопада 2014 року о 08.35 год. перебуваючи в камері ПКТ №1, засуджений ОСОБА_6 , продовжуючи чинити злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, діючи в порушення п.29 ПВР та ст. 107 КВК України, почав умисно пошкоджувати обладнання ПКТ №1, а саме: ногами розбив санітарну перегородку туалету збивши при цьому настінний кахель, яким закидав санітарний вузол, погнув металевий каркас спального ліжка, пошкодивши (відігнувши) запірні пристрої, які фіксують ліжка у вертикальному положенні, наносячи неодноразові удари ногами по вхідним гратам погнув їх, далі виказуючи злісну непокору законним вимогам адміністрації установи відкрито, демонстративно у зухвалій формі кидав шматками цегли у вхідні двері камери, з метою перешкодити представникам адміністрації в проведенні огляду вказаного приміщення, чим вчинив протидію адміністрації Софіївської ВК №45 у законному здійсненні її функцій.
На неодноразові зауваження чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_10 щодо припинення псування майна установи, ОСОБА_6 не реагував, висловлюючись грубо та нетактовно в бік адміністрації установи, за що на нього правами начальника установи накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 24 листопада 2014 року.
Далі 18 листопада 2014 року ОСОБА_6 було переведено до ПКТ № 3 Софіївської ВК № 45 за вищевказаною адресою.
Після чого, продовжуючи вчиняти злісну непокору законним вимогам адміністрації Софіївської ВК №45 та іншу протидію адміністрації у здійсненні її функцій, перебуваючи в ПКТ №3 Софіївської виправної колонії №45 в с. Макорти, вул. Центральна, 1 Софіївського району, в ніч з 18 листопада 2014 року на 19 листопада 2014 року, використовуючи спеціальний одяг встановленого зразку зв`язав його та протягнув між вхідними гратами та ліжком, заблокувавши таким чином вхід до приміщення вказаної камери, з метою перешкоджання адміністрації Софіївської ВК №45 здійснювати свої законні функції, а саме проведення щоранкового огляду ПКТ.
Крім того, будучи проінструктованим, відповідно до офіційного попередження від 17 березня 2014 року, що відповідно до п.1 ч.2 параграфу №29 ПВР засуджені повинні дотримуватись розпорядку дня установи, що затверджений наказом начальника Софіївської ВК №45, 19 листопада 2014 року о 05:10 год. під час команди «Підйом» залишався на своєму спальному місці. Після неодноразових усних зауважень щодо не виконання команди «Підйом», розблокування входу до камери та виходу з ПКТ №1, зроблених черговим помічником начальника установи майором внутрішньої служби ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_6 почав виражатися нецензурними словами, погрожуючи фізичною розправою та у відкритій демонстративній і зухвалій формі відмовився від виконання наполегливих, неодноразово висловлених законних вимог представників адміністрації.
За вказані дії на засудженого ОСОБА_6 правами начальника установи накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 24 листопада 2014 року.
Після цього, ОСОБА_6 своє відношення до правил відбування покарання в Софіївській ВК-45 не змінив та 21 листопада 2014 року о 14.10 год. під час планового відвідування установи прокурором Софіївського району ОСОБА_11 , завісив вхідні грати ПКТ №3 власним форменим одягом спеціального зразка, тим самим заблокувавши вхід. На неодноразово зроблені зауваження та вимоги чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_12 і помічника чергового старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_13 звільнити вхід, засуджений не реагував.
За вказані дії на засудженого ОСОБА_6 правами начальника установи накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 24 листопада 2014 року.
27 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000797, та ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), щодо узгодженого покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України - шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Сімферопольського районного суду від 11 січня 2013 р. за ст. 115 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі на 11 років 12 днів з остаточним призначенням до відбуття покарання у вигляді 11 років 1 місяця позбавлення волі, та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, зазначення сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, віднесений до злочину середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст.391 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_4 погоджуються на призначення узгодженого покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, визнав повністю, просить суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що укладена між старшим прокурором прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 березня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000797 від 20 листопада 2014 року, між старшим прокурором прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинувачем ОСОБА_6 , згідно з якою узгоджена міра покарання, роз`яснені права, передбачені ст.ст. 394; 424; ст.474 КПК України.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, та призначити йому покарання 1 (Один) рік позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднати покарання за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 11 січня 2013 р. у вигляді 11 років 12 днів позбавлення волі і до остаточного відбуття покарання призначити 11 (одинадцять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою, строк відбування покарання обчислювати з 20 березня 2015 року, з часу поміщення в Криворізьку УВП №3 Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Суддя: