< Позивач > < відповідач > < третя
особа > Подільський районний суд міста
Києва < Суд-місто > 08.08.2012 19:02:24 Бородій
Справа № 1-296/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2012 Подільського районного суду
м.Києва в складі:

головуючого судді Бородій В. М.
секретаряЗаровській М. О. за участі
прокурораХавына В.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду у місті Києві кримінальну справу
за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Києва, громадянина України, українця,
освіта середня, не одруженого, не
працюючого, зареєстрованого та
проживаючого в АДРЕСА_1, раніше
судимого:

- 22.09.2000 року Подільським районним,
судом міста Києва за ст.81 ч.3, ст.46-1 КК
України(в редакції 1960 року) до 3-х років
позбавлення волі з іспитовим строком
на 2 роки;

- 23.07.2001 року Мінським районним
судом міста Києва за ст.140 ч.3, ст.17-140 ч.3,
ст.42 ч.3, ст.43 КК України(в редакції 1960
року) до 4-х років позбавлення волі;

- 23.12.2005 року Подільським районним
судом міста Києва за ст.186 ч.2 КК України
до 4-х років позбавлення, волі;

- звільнений з місць позбавлення
волі умовно-достроково строком на 1 рік
2 місяці 16 днів згідно постанови
Березанського міського суду Київської
області від 10.06.2008 року,

у вчиненні злочинів передбачених ч.3
ст.296 , ч.2 ст.121 КК України та

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста
Києва, громадянина України, українця,
освіта середня-технічна, не одруженого,
працюючого неофіційно,
зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.3
ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, 12.09.2008 року,
приблизно з 20 годин 30 хвилин
знаходилися на площі біля зупинки
громадського транспорту по вулиці
Світлицького, 30/20-А в місті Києві у
присутності значного скупчення людей.

Діючи групою осіб, ізз хуліганських
спонукань, підтримуючи дії один одного,
не звертаючи при цьому на зауваження
сторонніх осіб, розуміючи, що їх дії
сприймаються оточуючими особами як
такі, що вчинюються групою осіб та є
протиправні і суперечать
загальноприйнятим нормам поведінки в
суспільстві, із невстановлених причин
і мотивів вони вступили в конфлікт із
невстановленою особою. При цьому
ОСОБА_5 завдавав ударів вказаній особі
в різні частини тіла, а ОСОБА_4 був
присутній поряд та спостерігав за
діями рідного брата - ОСОБА_5,
підтримуючи своєю присутністю та
активною поведінкою неправомірні
злочинні дії останнього та спонукав
ОСОБА_5, до продовження активних
хуліганських дій.

При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не звертали
уваги на зауваження присутнього
значного скупчення людей, які
намагалися припинити їх хуліганські
дії, чим виражали явну зневагу до
оточуючих, не реагуючи на зауваження
припинити свої неправомірні дії.
Присутні при цьому громадяни шляхом
вчинення активних дій завадили на
нетривалий час активним діям ОСОБА_5 по
відношенню до невстановленої особи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, продовжуючи грубо
порушувати громадський порядок, діючи
спільно із хуліганських мотивів,
ставлячись демонстративно із зневагою
до встановлених у суспільстві правил
моралі і поведінки, діючи із особливою
зухвалістю, вперто та тривало не
припиняючи свої хуліганські дії,
почали брутальними словами ображати
присутніх поряд осіб, які намагалися
завадити їх активним хуліганським
діям. Після цього ОСОБА_5, не
відреагувавши на зауваження присутніх,
знову підбіг до невстановленої
слідством особи, до якої раніше
застосовував насильство, та продовжив
завдавати ударів вказаній особі. При
цьому ОСОБА_5 діяв із особливою
зухвалістю, розумів, що вчинює
неправомірні дії у присутності
скупчення людей, не звертав на
зауваження сторонніх осіб припинити
свої дії та намагався завдавати ударів
невстановленій слідством особі,
знаючи, що його рідний брат знаходиться
поряд та розраховував на підтримку
своїх дій з його боку. ОСОБА_4 залишався
поряд із ОСОБА_5, підтримував своєю
присутністю та поведінкою
неправомірні дії останнього, із
зневагою відносився до зауважень
оточуючих, чим спонукав ОСОБА_5 до
продовження хуліганських дій,
демонструючи при цьому готовність до
вчинення активних дій та виражав явну
неповагу до суспільства.

На зауваження сторонніх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 вперто та тривало не реагували,
чим виражали особливу зухвалість. При
цьому ОСОБА_5, діючи із особливою
зухвалістю, почав чинити опір у
відношенні до невстановлених громадян,
а саме почав відштовхувати від себе
двох невстановлених осіб жіночої
статі, які намагалися припинити його
активні хуліганські дії по відношенню
до невстановленої особи, при цьому
ображав вказаних осіб брутальними
словами.

В цей час, близько 20 години 45 хвилин,
ОСОБА_6, який знаходився поряд, зробив
зауваження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з метою
припинити їх хуліганські дії. Однак,
ОСОБА_5, продовжуючи грубо порушувати
громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства, діючи із
особливою зухвалістю, розраховуючи на
активну підтримку своїх неправомірних
дій з боку ОСОБА_4, який перебував поряд,
почав відштовхувати від себе
потерпілого ОСОБА_6, завдавши
останньому удар рукою в область тулуба
в результаті чого вчинив опір
правомірним діям ОСОБА_6, завдав йому
фізичного болю та став ображати
останнього брутальними словами. В цей
час в активні хуліганські дії ОСОБА_5
втрутилася невстановлена особа, яка із
застосуванням сили припинила злочинні
дії з боку ОСОБА_5.

Одночасно із цим. ОСОБА_4, який
перебував поряд, побачив, що ОСОБА_5
заважає вчинювати злочинні
хуліганські дії стороння особа.
Знаходячись поряд та активно
підтримуючи дії свого рідного брата,
грубо порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства,
діючи із особливою зухвалістю, в
присутності значного скупчення людей,
діючи узгоджено із рідним братом
групою осіб, ОСОБА_4 також став чинити
активний опір законним вимогам
потерпілого ОСОБА_6, які були
направлені на припинення їх спільних
хуліганських дій. При цьому ОСОБА_4
безпричинно став завдавати численні
удари руками та ногами в різні частини
тіла потерпілого ОСОБА_6, а також в
область голови. Потерпілий від
отриманих ударів впав на землю, при
цьому втратив свідомість та був
позбавлений можливості захищатися від
ударів. Не звертаючи на це уваги,
ОСОБА_4, продовжуючи спільні злочинні
хуліганські дії, діючи із особливою
зухвалістю, знаючи що за його діями
спостерігають оточуючі громадяни,
продовжував завдавати численних
ударів руками та ногами ОСОБА_6,
демонструючи при цьому неповагу до
загальноприйнятих норм моралі та не
реагував на зауваження сторонніх осіб
припинити такі дії.

Після цього, звернувши увагу на те, що
оточуючі присутні громадяни почали
вчинювати активні дії, направлені на
припинення їх спільних хуліганських
дій, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення
злочину зникли. Однак, згодом були
затримані працівниками міліції біля
місця вчинення злочину.

В результаті умисних дій ОСОБА_4, який
діяв із хуліганських мотивів та з метою
спричинення потерпілому ОСОБА_6
тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 отримав
тілесні ушкодження, що спричинили його
смерть, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно висновку експерта №119/472/3 від
08.12.2008 року при судово-медичному
дослідженні трупа та даних медичної
документації у ОСОБА_6 виявлені
наступні ушкодження:

а)- синці в області правого ока,
лівої вушної раковини, крововиливи
м'яких тканин лобно-тім'яної-скроневої
області ліворуч з розповсюдженням на
лобно-тім'яну область по центру,

- багато осколковий перелом лобної,
скроневої та тім'яної кісток ліворуч,
Ізольований перелом піраміди лівої
скроневої кості,

- гостра субдуральна гематома над
лівою на півкулею мозку об'ємом до 200
куб.см.

- субарахноідальний крововилив, що
покриває напівкущ мозку та мозжечка, в
області лобної, скроневої та тім'яної
часток ліворуч в поєднанні з осередком
забою тканини мозку, ішемія тканини
мозку в області мозолистого тіла,
кров'яний ліквор в бокових шлуночках
мозку.

Вказаний комплекс пошкоджень має
ознаки тяжких тілесних ушкоджень по
критерію небезпеки для життя.

б) крововилив в області правої
кисті має ознаки легких тілесних
ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_6 являється
комплекс пошкоджень в області голови,
який

зумовив формування черепно-мозкової
травми у вигляді крововиливів у м'якому
шкіряному покритті і м'яких тканинах
голови, перелому кісток склепіння та
основи черепу, крововиливи під
оболонку, у шлуночки і тканини мозку, що
зумовило розвиток набряку-набухання
головного мозку, по скільки кожне
ушкодження окремо, так само як і їх
сукупність могли обумовити формування
черепно-мозкової травми, що послужило
настанням смерті. Всі виявлені тілесні
ушкодження є прижиттєві.

Підсудний ОСОБА_5 суду дав показання, що
свою вину по пред»явленому
обвинуваченню не визнає. 12.09.2008 року,
близько 21 години, він йшов із ОСОБА_7 та
своїм братом ОСОБА_4 по вулиці
Світлицького за сигаретами. Він трохи
відстав. Біля наземного переходу його
намагався затримати працівник міліції.
Це був чоловік у чорному одязі. Ознак
того, що це працівник міліції він не
бачив, оскільки він не був одягнений у
міліцейську форму. Підстав для
затримання він не пояснював. Не
розуміючи з приводу чого його
затримують, він вирвався і втік. Перед
цим ніякої участі в бійці він не брав.
Через деякий його наздогнали
працівники міліції, які були озброєні
автоматами, вдарили його, одягнули на
одну руку наручник і далі продовжували
бити. Претензій до нього вони ніяких не
ставили. Потім його доставили у
відділення міліції. У відділку міліції
його із братом, якого на той час теж
було затримано, продовжували бити.
Фізичну силу до них застосовував
слідчий ОСОБА_19, який хотів, щоб він
підписав документ із обвинуваченням за
ст. 115 КК України. Обіцяв, що якщо він
признається у скоєному, то брат
отримає менший строк. Він розумів, що
стаття передбачає вбивство і
наполягав на тому, що участі в бійці не
брав, хуліганських дій не вчиняв.
Потерпілого ОСОБА_6 він ніколи не знав
і в цей вечір не бачив.

На його думку, підозра впала на нього і
брата тому, що вони візуально були
схожі із людьми, які вчинили злочин.
Також працівники міліції звернули
увагу на те, що його брат раніше був
судимий. Він стверджує, що пред'явлене
їм обвинувачення сфальсифіковано.

Підсудний ОСОБА_4 суду дав показання,
що 12.09.2008 року, у вечірню пору,
знаходився в АДРЕСА_2 у своєї бабусі.
Прийшов його брат ОСОБА_5 і вони разом
вийшли з дому та пішли до магазину, який
знаходився неподалік. Коли вони дійшли
до дороги, їм потрібно було перейти на
іншу сторону по наземному пішохідному
переходу. Коли вони перейшли на інший
бік вулиці, до них підійшли працівники
міліції та одягли на його брата ОСОБА_5
наручники. Вважаючи ці дії незаконними,
він намагався звільнити брата, однак,
також був затриманий і доставлений у
відділ міліції, де під фізичним і
психологічним тиском у нього
працівники міліції намагались
отримати зізнання у вчиненні
хуліганства та заподіяння тілесних
ушкоджень ОСОБА_6 Однак, незважаючи на
тиск, таких зізнань від нього отримано
не було. Він категорично наполягає, що
участі в подіях, які йому та брату
пред»явлені в обвинуваченні, він не
брав, просить його виправдати.

Потерпіла ОСОБА_8 дала суду показання,
що до 12 вересня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
я не знала. ОСОБА_6 був її чоловіком.
Стосунки були добрі, сімейні. 12 вересня
2008 року вона повернулась додому з
роботи. Чоловіка вдома не було, хоча він
приходив з роботи раніше її. Вона
зателефонувала йому на мобільний, але
він не брав слухавку. Через деякий час
зателефонували в домофон два
працівники міліції і сказали, що біля
будинку на вулиці Світлицького 20/30
була бійка, що її чоловік заступився за
жінку, на яку напали, а також, що він у
дуже важкому стані. При ньому була
грамота з місця роботи, таким чином
працівники міліції встановили його
особу та вияснили, де він проживає.
Після такого повідомлення вона поїхала
в лікарню. Заявлені позовні вимоги
вона підтримує у повному обсязі. Вони
становлять затрати на лікування
чоловіка та на його похорони.

Свідок ОСОБА_9 дала суду
показання, що за станом на 12 вересня 2008
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не знала.
Потерпілого ОСОБА_6 знала наглядно. 12
вересня 2008 року вона поверталась після
20 години додому. Коли вийшла з
тролейбуса, то побачила, що близько 30-ти
людей спостерігали за бійкою. Один
хлопець, а саме ОСОБА_5, бив іншого
хлопця. Інший хлопець, а саме ОСОБА_4, не
бив, а стояв поруч. Громадяни
втручались у бійку, хотіли розборонити
їх. Через те, що відбувалась бійка люди
переміщались. За бійкою спостерігала і
молода пара - хлопець та дівчина.
Хлопець почав робити зауваження
ОСОБА_5, в наслідок чого ОСОБА_5 побіг за
ним. Хлопець від нього втік. Через
деякий час ОСОБА_5 повернувся й
продовжив бійку. Жінки просили його
зупинитись, але він не прислухався.
Тоді одна жінка підійшла і почала
розбороняти бійку. Потім підключилась
іще одна жінка. Її, як і першу, вдарив
ОСОБА_5. Чоловік, одягнений у
джинсовому костюмі, а це був ОСОБА_6
зробив їм зауваження. ОСОБА_5 вдарив
його. Тоді підійшов товстий чоловік і
завалив ОСОБА_5 на землю. Після цього до
бійки підключився і ОСОБА_4 і почав
битись із потерпілим ОСОБА_6 Він зайняв
стойку, його хотів вдарити потерпілий,
однак, у нього не вийшло і ОСОБА_4
звалив ОСОБА_6 на землю. Потім він
вдарив потерпілого рукою, а згодом
ногою в обличчя, взяв потерпілого за
волосся і вдарив головою об плити на
землі. Вона викликала міліцію, в цей час
потерпілий ОСОБА_6 лежав вже не
притомний. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відразу
втекли. Вона пішла додому, щоб забрати
собаку і знову повернулась на місце
події. Вона побачила, що вже під'їжджає
швидка допомога, що приїхала міліція.
Також побачила, що з того боку, куди
втікали, йшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з
високим, худим, лисим хлопцем і ще одним
чорнявим. Хлопці переходили дорогу
попарно. ОСОБА_5 з високим лисим йшли
перші, а ОСОБА_4 із чорнявим хлопцем
позаду. Вона сказала працівникам
міліції, що хлопці, які брали участь у
бійці, повертаються. Коли до них
підбігли двоє працівників міліції,
вони почали нецензурно висловлюватись,
чинили опір, погрожувати. Працівники
міліції застосували до них силу,
завалили ОСОБА_5, одягнули йому
наручники. Тут же підійшов ОСОБА_4 з
іншим хлопцем. В цей момент втік ОСОБА_5
з наручниками на одній руці. А
підсудного ОСОБА_4 та високого лисого
хлопця затримали.

Свідок ОСОБА_9 також дала свідчення, що
вона впевнена на всі сто відсотків, що
саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5 брали участь у
бійці, вона виключає, що це були інші
схожі на них хлопці. Вона бачила бійку
на відстані п»яти метрів. Будь-яких
підстав оговорювати підсудних у неї
немає.

Свідок ОСОБА_10 дала суду показання, що
станом на 12 вересня 2008 року нині
підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не знала.
Потерпілого ОСОБА_6 знала. Підстав
оговорювати підсудних у неї немає.

12 вересня 2008 року їй потрібно було як
працівнику дитсадка відвести на вулицю
Світлицького 20/30 хлопчика та зустріти
його маму. Коли вони підходили до місця
події, там вже була бійка. Потерпілий
ОСОБА_6 зробив зауваження підсудним,
після цього вже почалась бійка. ОСОБА_4
та ОСОБА_5 почали бити потерпілого.
Потім один із них вдарив по голові
ліктем потерпілого і він впав. У
подальшому приїхала швидка допомога,
міліція, одного з підсудних затримали у
неї в під'їзді, коли вона поверталась
додому. Коли затримували одного з
підсудних, вона поверталась додому і
одразу впізнала його як учасника бійки.
Це був ОСОБА_5. Вона стверджує, що і
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були учасниками бійки.
Покази на досудовому слідстві вона
повністю підтверджує, при цьому вказує,
що ці покази були більш детальними,
оскільки вони було невдовзі після 12
вересня 2008 року.

Свідок ОСОБА_11, який є працівником
міліції, дав суду показання, що 12
вересня 2008 року, вони отримали виклик
на вулицю Свободи 30/20 з інформацією про
те, що невідомі хлопці пристають до
громадян. Події відбувались біля кафе
«Вареничної». Коли вони приїхали на
місце, там знаходився один затриманий
підозрюваний, другого намагались
затримати, але, із слів працівників
ВДСО, він втік. Люди, які були свідками
події, сказали, що там була бійка. Після
цього у них був виклик із службової
частини на провулок Межовий, 5. Коли
вони приїхали на провулок Межовий, 5, то
побачили там хлопця, який підозрювався
у бійці на вулиці Свободи, він був у
наручниках. Вони доставили його у
відділок міліції. Що пояснював
затриманий, він зараз вже не пам'ятає.
Він наполягає, що чув від затриманого
ОСОБА_5 різкий запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_12 дав в судовому
засіданні показання, що за станом на
вересень 2008 року він працював лікарем у
відділенні швидкої медичної допомоги.
Надійшов виклик про виїзд на вулицю
Світлицького. Коли вони приїхали на
місце події, то побачили чоловіка, який
лежав без свідомості. Оточуючі
сказали, що його побили. Із лівого вуха
у нього були сліди крові. Вони
погрузили його в машину і повезли до
лікарні. Під час їзди, чоловік до
свідомості не приходив. Інших деталей
події він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_13 дав показання суду,
що за станом на 12 вересня 2008 року він
працював у відділення міліції на
масиві «Виноградар». Вони отримали
виклик на провулок Межовий і виїхали на
місце. Коли зайшли в будинок і
піднімались по сходах, то побачили
хлопця, який піднімався в наручниках.
Найперше вони звернули увагу на те, що в
нього на руці були наручники і що він
був коротко стрижений. Чи пояснював
хлопець, чому він втік у наручниках, він
не пам'ятає.

Вони його затримали, завезли у відділок
міліції, там встановлювали особу. На
місце, де відбувались події, вони його
не везли, оскільки там вже нікого не
було.

Свідок ОСОБА_14 дав суду
показання, що за станом на 12 вересня 2008
року він працював молодшим інспектором
групи затримання Подільського ВДСО.
Вечором відбулось спрацювання кнопки
тривожної сигналізації. На місці події
їх зустрів господар кіоску біля
«Вареничної» і сказав, що була бійка,
що двоє хлопців побили чоловіка. Щоб
госпіталізувати потерпілого, вони
викликали швидку медичну допомогу.
Коли приїхала швидка медична допомога,
до них підійшла жінка і розказала, що
два хлопці били людину, а потім, коли
підійшов інший чоловік, для того, щоб
заступитись, вони побили і його. Вона
детально описала нині підсудних, їхній
одяг, зачіску. Сказала, що хлопці були
одягнені в олімпійки. Що у одного з них
на олімпійці, а саме на спині, був
надпис та намальований орел. Приблизно
через 20 хвилин як вони приїхали на
місце події, коли працівники швидкої
медичної допомоги заносили в машину
потерпілого, до них знову підійшла ця
жінка, і показала на хлопців, які
переходили дорогу по вул. Світлицького.
Вона сказала, що саме ці хлопці були
учасниками бійки. Із ОСОБА_4 та ОСОБА_15
йшов ще один високий лисий хлопець.
Вони направились до них з метою
затримання. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йшли по
плитах, по тому боці вулиці, де
знаходився потерпілий. Не доходячи
близько 20 метрів, вони повернулись і
пішли в іншу сторону. Вони побігли до
них. Попереду йшов ОСОБА_5 та високий
лисий хлопець. ОСОБА_4 був за декілька
метрів ззаду. Він пропонував їм
слідувати за ним, ОСОБА_4 сказав, що
нікуди не поїде. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були
в сильному стані збудження. На
зауваження не реагували, чинили
непокору працівникам міліції.
Затримані казали, що вони нічого не
знають, що не били чоловіка. Коли вони
затримували нині підсудних, ОСОБА_5
вирвався та втік із наручниками на
одній руці. Затримані були ОСОБА_4 та
високий лисий хлопець. Коли вони
посадили їх в машину, жінка, що вказала
на них до цього, сказала, що в бійці
брали участь ОСОБА_4 та ОСОБА_16, що
високий лисий хлопець участі в бійці не
брав. ОСОБА_4 та високого лисого хлопця
доставили в територіальний відділ
міліції № 2, а ОСОБА_5 працівники
територіального відділу міліції
затримали на провулку Межовому.

Свідок ОСОБА_17 дав суду
показання, що 12.09.2008 року вони як
працівники ВДСО приїхали на
спрацювання сигналу тривоги. Коли вони
прибули на місце, побачили там
потерпілого, який лежав на асфальті.
Він підійшов до потерпілого, який не
розмовляв, тому що був без свідомості.
Свідок-жінка вказала їм на ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, що саме вони наносили тілесні
ушкодження потерпілому. Вони підійшли
до трьох хлопців, які почали чинити
опір. Один із хлопців втік з
наручниками, пізніше його було
затримано на перевулку Межовому.
Іншого затримала патрульна служба і
доставила у ТВМ. Він також стверджує,
що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 під час їх
затримання були у стані сп»яніння.

Свідок ОСОБА_18 дала показання, що
підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 її рідні
внуки. В день, коли їх затримали
працівники міліції, ОСОБА_4 ночував у
неї вдома. Він проснувся приблизно о 12
годині 30 хвилин Після цього він пішов у
магазин за хлібом. Через деякий час
повернувся. Потім до неї прийшов
ОСОБА_5. Весь день внуки знаходились у
квартирі та слухали музику. Приблизно о
20 годині 30 хвилин вони пішли. Через
деякий час до неї прийшов їхній товариш
і сказав, що вони заарештовані
працівниками міліції. Хлопця, що
повідомив їй про це, вона знала
наглядно. Він повідомив їй про
затримання внуків через п'ять хвилин
після того, як внуки вийшли з дому.

Свідок ОСОБА_19 дав в судовому засіданні
показання, що у його проваджені
перебувала справа відносно ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які були затримані в порядку ст.
115 КК України, свою вину вони не
визнавали. Визнавати вину у вчиненні
злочинів ні він особисто, ні в його
присутності ніхто їх не примушував. До
того як був складений протокол
затримання, були допитані два свідки.
Одна із жінок прямо вказувала на них як
на осіб, які скоїли злочин, у неї не
було сумнів, що саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5
брали участь у бійці.

Згідно картки виїзду карети
швидкої медичної допомоги від 12.09.2008
року, копія якої долучена до справи,
бригада «швидкої допомоги» 12.09.2008 року
виїхала за викликом за адресою вулиця
Світлицького, 30/20-А, о 20 годині 55 хвилин,
де надавали допомогу ОСОБА_6, який був
без свідомості, була наявна травма
голови та тяжкий стан. Потерпілий був
вдягнений у джинсовий костюм.
Потерпілого доставлено до лікарні
МКЛШД (т.1 а.с.25).

Згідно довідки з лікарні від 16.09.2008
року, та довідкою від 22.09.2008 року,
відповідно яких потерпілий ОСОБА_6
перебував з 12 по ІНФОРМАЦІЯ_6 в лікарні,
де помер ІНФОРМАЦІЯ_6. (т.1 а.с.26-27)

Згідно висновку експерта № 119/472/3
від 08.12.2008 року, при судово-медичному
дослідженні трупа та дослідженні даної
медичної документації у ОСОБА_6
виявлені наступні ушкодження:

а) - синці в області правого ока, лівої
вушної раковини,

- крововиливи м'яких тканин
лобно-тім'яної-скроневої області
ліворуч з розповсюдженням на
лобно-тім'яну область по центру,

- багато осколковий перелом лобної,
скроневої та тім'яної кісток ліворуч,
ізольований перелом піраміди лівої
скроневої кості,

- гостра субдуральна гематома над
лівою на півкулею мозку об'ємом до 200
куб.см.,

- субарахноідальний крововилив, що
покриває напівкулі мозку та мозжечка, в
області лобної, скроневої та тім'яної
часток ліворуч - в поєднанні з
осередком забою тканини мозку, ішемія
тканини мозку в області мозолистого
тіла, кров'яний ліквор в бокових
шлуночках мозку.

Вказаний комплекс пошкоджень має
ознаки тяжких тілесних ушкоджень по
критерію небезпеки для життя.

б) крововилив в області правої кисті -
має ознаки легких тілесних ушкоджень.
Причиною смерті ОСОБА_6 явився комплекс
пошкоджень в області голови, який
зумовив формування черепно-мозкової
травми у вигляді крововилив у м'якому
шкіряному покритті і м'яких тканинах
голови, перелому кісток склепіння та
основи черепу, крововиливи під
оболонку, у шлуночки і тканини мозку, -
що зумовило розвиток набряку-набухання
головного мозку, по скільки кожне
ушкодження окремо, так само як і їх
сукупність могли обумовити формування
черепно-мозкової травми, що послужило
настанням смерті.

Характер та морфологія виявленої
черепно-мозкової травми свідчить про
те, що вона виникла від неодноразового
впливу тупого предмету, в тому числі
внаслідок дії кисті, зібраної в кулак,
взутої ноги.

В область голови травмуюча сила діяла
не менше 2-х разів. Всі виявлені тілесні
ушкодження прижиттєві (т.1 а.с.50-60).

Допитаний в судовому засіданні
судово-медичний експерт ОСОБА_20 дав в
суді змістовні і аргументовані
роз»яснення про те, що стан сп»яніння
потерпілого і наявність в його крові
значної кількості алкоголю не
перебуває у причинному зв»язку зі
смертю потерпілого, що смерть
потерпілого настала від
черепно-мозкової травми, що характер
виявлених пошкоджень у потерпілого
свідчить про те, що вони не могли
виникнути від падіння з висоти
власного тіла чи з вертикального
положення.

Оцінюючи докази по справі, суд звертає
увагу на логічність, послідовність і
категоричність показів свідків ОСОБА_9
та ОСОБА_10, суд вважає їх логічними і
послідовними, вони підтверджуються
сукупністю досліджених доказів,
логікою розвитку подій. Заслухавши
вказаних свідків безпосередньо в
судовому засіданні, суд вважає їх
покази щирими і правдивими і такими,
які у сукупності з іншими доказами
можна покласти в основу вироку.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
щиро дала свідчення, що знала
потерпілого до 12 вересня 2008 року,
розказала за яких обставин. Суд оцінює,
що коли б свідок була не щирою, то вона
могла б приховати факт такого
знайомства.

На висновок суду про правдивість
свідчень свідка ОСОБА_9 не впливають
доводи підсудних і захисту, що свідку
під час розслідування справи
показували фотографії ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
як учасників злочину. Суд звертає
увагу, що свідок на місці злочину, до
пред»явлення йому в подальшому
фотографій, вказала на ОСОБА_5 і ОСОБА_4,
як осіб, які скоїли злочини, що їм
пред»явлено в обвинуваченні. Вона
вказала на дії кожного з підсудних,
деталізувала їх. В тому числі і щодо
ролі і участі та поведінки кожного.
Покази цього свідка на думку суду є
переконливими і правдивими.

Логічними і змістовними є свідчення
допитаних в судовому засіданні свідків
про те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на місці
злочину перебували у стані
алкогольного сп»яніння.

Суд не може покласти в основу вироку
покази свідка ОСОБА_7, які він давав на
досудовому слідстві про те, що він
бачив у вечері братів ОСОБА_4 і ОСОБА_5,
які були у стані алкогольного
сп»яніння і повідомили йому, що вони
побились. Він не звертав увагу, чи були
у них на руках, які-небудь пошкодження.
Коли він з братами ОСОБА_5 перейшов
вулицю Світлицького у бік кіосків, їх
запинили працівники міліції. Згодом
він побачив, що до затриманих
працівниками міліції ОСОБА_4 і ОСОБА_5
підходили люди і говорили, що саме ці
двоє когось побили ( т.1 а.с. 144-146).

Суд вжитими заходами, в тому числі
шляхом приводів, доручення в порядку
ст. 315-1 КПК України не зміг забезпечити
явку вказаного свідка в судове
засідання, місце його перебування
згідно інформації родичів в Російській
Федерації в одному з монастирів, адресу
якого вони не знають.

Окрім не можливості безпосередньо
допитати цього свідка в судовому
засіданні, до суду надходили його
нотаріально засвідчені заяви про те,
що він відмовляється від показів на
досудовому слідстві, посилаючись, що
давав їх під тиском ( т. 3. а.с. 198).

Однак і без врахування цих показів, суд
прийшов до переконання, що покази
підсудних про заперечення своєї вини є
способом захисту, який направлений на
уникнення від кримінальної
відповідальності.

Перевіряючи доводи підсудних і їх
захисників, суд бере до уваги, що орган
розслідування вживав заходів щодо
встановлення додаткових свідків і
очевидців подій, в тому числі і з числа
працівників торгівельних закладів,
розташованих поруч з місцем злочину.
Однак, вжитими заходами таких свідків
не встановлено і суд не вбачає
механізму встановлення таких свідків,
в тому числі і враховуючи час, що
пройшов від цих подій.

Суд критично відносить до показів
свідка ОСОБА_21, яка підтверджує алібі
підсудних про відсутність їх на місці
події в час, коли згідно обвинувачення
підсудні скоювали злочин. При цьому суд
виходить з того, що цей свідок, як рідна
бабуся підсудних, є зацікавленою
особою і її покази спростовуються
сукупністю інших доказів досліджених
під час розгляду справи.

Суд перевіряв в судовому засіданні
доводи підсудних про застосування до
них тиску під час дізнання і досудового
слідства з метою отримання зізнання у
скоєнні злочинів.

Допитаний в судовому засіданні слідчий
ОСОБА_19 категорично заперечив
будь-який тиск на підсудних з метою
отримання зізнання в скоєнні злочинів.

За дорученням суду прокуратурою
Подільського району міста Києва
проводилась перевірка і 31.03.2012 року
відмовлено в порушенні кримінальної
справи за заявами ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 відносно заступника начальника
ВКР Подільського РУ ГУ МВС України у
місті Києві ОСОБА_22 та старшого
слідчого цього РУВС ОСОБА_19 за
відсутністю в їх діях ознак злочину
передбаченого ст. 365 КК України ( т. 5
а.с.126-133).

Окрім цього суд бере до уваги, що
підсудні ніколи не визнала свою вину по
пред»явлено обвинуваченню, тому ні
орган розслідування, ні суд не
посилається на їх покази, які б
викривали їх у вчиненні злочинів.

Проаналізувавши всі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
своїми умисними діями, які виразилися у
вчиненні хуліганства, тобто грубого
порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчиненого групою осіб,
пов»язаного з опором громадянам, які
припиняли хуліганські дії, ОСОБА_4
винив злочин передбачений ч.3 ст.296 КК
України.

Окрім цього, своїми діями ОСОБА_4
вчинив умисне тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в
момент заподіяння, яке спричинило
смерть потерпілого, тобто злочин
передбачений ч.2 ст. 121 КК України.

Суд також встановив, що своїми умисними
діями, які виразилися у вчиненні
хуліганства, тобто грубого порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчиненого групою осіб,
пов»язаного з опором громадянам, які
припиняли хуліганські дії, ОСОБА_5
винив злочин передбачений ч.3 ст.296 КК
України.

Обираючи покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
суд враховує вимоги ст. 65 КК України
щодо загальних засад призначення
покарання, межі санкції ч.3 ст.296 КК
України, що вказаний злочин
відноситься до категорії середньої
тяжкості, а злочин передбачений ч.2 ст.
121 до категорії тяжких, дані про особу
підсудних, що ОСОБА_5 раніше не судимий,
а ОСОБА_4 вчинив злочин під час
умовно-дострокового звільнення за
попереднім вироком. Суд враховує
ступінь участі кожного і поведінку
кожного з учасників злочину під час
вчинення злочинів, характеризуючі дані
на підсудних.

Обставин, передбачених ст. 66 КК України,
що пом'якшують покарання підсудних, не
встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд визнає вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння,
що передбачено п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Окрім цього, в діях ОСОБА_4 суд вбачає
обтяжуючою покарання обставиною
рецидив злочинів, що передбачено п.1 ч.1
ст.67 КК України.

Враховуючи вказані обставини,
суспільну небезпеку скоєного, суд
приходить до висновку про необхідність
засудження обох підсудних до покарання
у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин в
період умовно-дострокового звільнення
за попереднім вироком Подільського
районного суду міста Києва від 23 грудня
2005 року, покарання йому необхідно
призначити із застосуванням ст.71 КК
України за сукупністю вироків.

Враховуючи конкретні обставини справи,
що ОСОБА_5 раніше не судимий, що
перебування ОСОБА_5 з 12 вересня 2008 року
до 13 квітня 2010 року під вартою, на думку
суду, вплинуло на його виправлення, що
він раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, на
обліку у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває та
характеризувався в Спілці громадської
молодіжної організації ЛКСМН та по
місцю проживання з позитивного боку, з
часу звільнення з під варти будь-яких
протиправних дій не вчиняв, суд вважає
можливим звільнити ОСОБА_5 від
відбування покарання з випробуванням
на підставі ст.75 КК України та покласти
на нього обов'язки згідно ст.76 КК
України.

Суд вважає, що таке покарання буде
справедливим, необхідним і достатнім
для виправлення підсудних та
запобігання вчиненню ними нових
злочинів.

Суд прийшов також до висновку, що
позовні вимоги потерпілої ОСОБА_8
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст.28 КПК України, особа ,
яка зазнала шкоди від злочину, має
право пред'явити позов до особи, яка
вчинила злочин.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Заявлений позов потерпілої ОСОБА_8 про
відшкодування заподіяних їй збитків в
результаті злочину щодо її чоловіка на
суму 15 тисяч гривень підлягає
задоволенню у повному обсязі. ЇЇ
позовні вимоги ґрунтуються на логічних
її показаннях та наданих нею і
досліджених в судовому засіданні
матеріалах про її витрати ( т.1 а.с.137-142).

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочинів передбачених ч.3 ст.296 та ч.2
ст.121 КК України і призначити йому
покарання:

- за ч.3 ст. 296 КК України у виді
чотирьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 121 КК України к виді
дев»яти років позбавлення волі.

Згідно ст.70 КК України за сукупністю
злочинів, шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим,
покарання ОСОБА_4 призначити у виді
дев»яти років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України, за сукупністю
вироків, шляхом часткового приєднання
не відбутої частини покарання за
попереднім вироком Подільського
районного суду міста Києва від 23 грудня
2005 року, остаточне покарання ОСОБА_4
призначити у виді десяти років
позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ч.3 ст. 296 КК
України і призначити йому покарання у
виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, звільнити
ОСОБА_5 від відбування призначеного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням, якщо протягом
іспитового строку він не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього судом обов'язки. Іспитовий строк
ОСОБА_5 встановити два роки.

Згідно п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України
покласти на ОСОБА_5 обов'язки:
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та роботи, не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
періодично з'являтись для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до
вступу вироку в законну силу залишити
без змін утримання під вартою в
Київському СІЗО Державного
департаменту України з питань
виконання покарань.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до
вступу вироку в законну силу залишити
без змін підписку про невиїзд.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з
моменту фактичного затримання з 12
вересня 2008 року.

Речові докази:

- одяг ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який здано
на зберігання до камери схожу
Подільського РУ ГУ МВС України у місті
Києві по квитанції № ФП 007, - передати
підсудним як законним володільцям.

- Конверт із зразками крові, який
зберігається у матеріалах справи -
залишити у матеріалах справи для
подальшого зберігання.

Цивільний позов потерпілої на загальну
суму п»ятнадцять тисяч гривень -
задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 п»ятнадцять тисяч гривень на
користь потерпілої ОСОБА_8 за заподіяну
майнову шкоду.

Стягнути з ОСОБА_4 тринадцять тисяч
чотириста дев»яносто три гривні 60
копійок гривень судових витрат на
проведення експертиз по справі.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь
лікувального закладу Київської
міської лікарні швидкої медичної
допомоги дві тисячі вісімсот гривень 23
копійки витрат на лікування ОСОБА_6

На вирок може бути подано
апеляцію до Апеляційного суду міста
Києва через Подільський районний суд
міста Києва протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а засудженим ОСОБА_4
на протязі вказаного часу з моменту
отримання копії вироку.

Суддя В. М. Бородій