В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2013 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Сливка В. В. ,

при секретарі - Святецька Н. В.,

з участю прокурора -- Мазурка Б.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, несудимого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2012 року, близько 23 год., ОСОБА_2 та особа, кримінальну справу щодо якої судом зупинено у зв?язку з оголошенням її в розшук, зустрівши біля будинку АДРЕСА_2, неповнолітнього ОСОБА_3, знаючи про те, що у останнього в користуванні є ноутбук, марки «Acer», який належав його батькові ОСОБА_4, вирішили незаконно, шляхом обману, заволодіти ним і з цією метою, діючи спільно, за попередньою змовою між собою, попросили у неповнолітнього ОСОБА_3 вказаний ноутбук у тимчасове користування, запевнивши останнього у тім, що ноутбук потрібен їм, нібито, для роботи, і що повернуть вони його цього ж дня до 24 години, хоча насправді такого наміру не мали, а коли ОСОБА_3, повіривши запевненням та добросовісно помиляючись у справжніх намірах ОСОБА_5 та особи, оголошеної судом в розшук, передав останнім належний ОСОБА_6 ноутбук, марки «Acer core ІЗ 231 ОМ», вартістю 2 399 грн., заволоділи вказаним ноутбуком і, покинувши місце події, розпорядились ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 2 399 грн..

Допитаний судом підсудний ОСОБА_2 повністю визнав себе винуватим у вчиненому. Показав, що 16.03.2012 року увечері зустрівся з ОСОБА_7 у центрі міста. Оскільки грошей у них не було ОСОБА_7 зателефонував до ОСОБА_3 і попросив позичити їм гроші. ОСОБА_3 сказав, щоб вони приїхали до нього і вони поїхали до будинку останнього. В розмові ОСОБА_3 сказав, що грошей у нього немає. Тоді ОСОБА_7 вмовив останнього дати їм ноутбук і запевнив останнього у тім, що ноутбук і гроші вони повернуть йому цього ж дня до 24 години. Після деякого вагання ОСОБА_3 виніс з дому і дав їм, під його особисту відповідальність, ноутбук марки «Acer core ІЗ 231 ОМ» і вони відразу ж поїхали на таксі до ломбарду ПТ «Ломбард-Скарбниця» і здали його під заставу на паспорт водія таксі. Виручені гроші витратили на спиртне та на інші потреби.

Окрім визнання самого підсудного винуватість ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується зібраними у справі доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6, котрий показав, що за місцем свого проживання зберігав свій ноутбук марки «Acer core і3 231 ОМ», доступ до якого мав лише він та його син ОСОБА_3.

17.03.2012 року він виявив, що вказаний ноутбук зник. За поясненнями він звернувся до сина і той розповів йому, що ноутбуком шляхом обману заволоділи ОСОБА_8 та ОСОБА_2. Через деякий час після цього ОСОБА_7 відшкодував йому збитки за викрадений ноутбук. /а.с. 103-104, 121/

Свідок ОСОБА_3 показав, що 16.03.2012 року до нього зателефонував ОСОБА_7 і попросив позичити йому гроші. Він відповів, що грошей у нього немає, і сказав, щоб той приїхав до нього додому.

Близько 23 год. ОСОБА_7 приїхав до його будинку разом з ОСОБА_2 і попросив дати йому ноутбук.

Він спочатку не хотів давати останньому ноутбук, але останній разом з ОСОБА_2 все таки вмовили його. Останні запевнили, що віддадуть ноутбук до ломбарду, оскільки ОСОБА_7 потрібні гроші для того, щоби поїхати в село та забрати там свої гроші. Потім вони за ці гроші викуплять з ломбарду його ноутбук і повернуть йому. Про те, що нолутбук йому повернуть, його запевнив ОСОБА_2 і він, повіривши запевненням останнього, виніс з будинку ноутбук марки «Acer», який належав батькові, і передав його ОСОБА_2 під особисту відповідальність. Однак ні цієї ночіёні в послідуючі дні останні ноутбук йому не повернули. Протягом тижня ОСОБА_7 пояснював йому, що у нього грошей немає і посилав до ОСОБА_2, а той, у свою чергу, відсилав його до ОСОБА_7. Лише через деякий час останні відшкодували йому збитки за ноутбук.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненому підтверджується також:

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_6, якою останній 05.04.2012 року повідомив правоохоронні органи про вчинення ОСОБА_7 шахрайських дій по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3; /а.с. 64/

- протоколом відтворення ОСОБА_7 обстановки та обставин заволодіння ноутбуком потерпілого ОСОБА_6. /а.с. 158-162/

Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази та належним чином їх оцінивши, дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі пред?явленого обвинувачення, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 190 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом"якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу обвинуваченого.

ОСОБА_2 несудимий, повністю визнав себе винуватим та щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки.

Наведені обставини суд визнає такими, що пом"якшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується вцілому позитивно.

Обставин обтяжуючих відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Зогляду на викладене суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства. А тому вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України і, призначивши йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 190 ч. 2 КК України, звільнити від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Від заявленого у справі цивільного позову потерпілий ОСОБА_6 відмовився у зв?зку з тим, що збитки йому під час досудового слідства відшкодовані в повному обсязі. Тому вказаний позов розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України в редакції 1960 року, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобов?язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу контролюючих органів, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання і регулярно з?являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Речові докази - договір з ПТ «Ломбард-Скарбниця» зберігати у справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд , протягом 15 діб.

Суддя: В. В. Сливка