1-кп/381/3/15
381/6666/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«24» червня 2015 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

1- КП/381/3/15

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000068 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого та постійно проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого машиністом електропоїзда моторвагонного депо станції Фастів, 1, з середньою спеціальною освітою, розлученого, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 , а також інших учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_11 , представників потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_14 та інша особа (кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого), вчинили умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за таких обставин.

30.03.2013 року близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_14 та інша особа, з ціллю придбання продуктів харчування прибули в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де між ними та іншим відвідувачем ОСОБА_11 на підґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, одразу після якої, відчуваючи до нього неприязнь, вирішили шляхом фізичного впливу заподіяти шкоду його здоров`ю у вигляді нанесення ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень, що спричинять короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні насильницькі дії, усвідомлюючи при цьому їх суспільно небезпечний характер, спочатку ОСОБА_14 наніс з прикладанням зусилля удар рукою в ліву скроневу частину голови, а потім інша особа банкою з напоєм, яку тримала у руці удар в область голови, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, синців і садна на обличчі, синця в ділянці лівого плечового суглобу, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_14 визнав себе винним повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину, підтвердивши в судовому засіданні те, що він дійсно 30.03.2013 року близько 00 год. 30 хв., з ціллю придбання продуктів харчування разом з іншою особою прибув в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де між ними та ОСОБА_11 на підґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, а потім бійка, під час якої він особисто наніс удар рукою в ліву скроневу частину голови ОСОБА_11 , а потім інша особа банкою з напоєм, яку тримала у руці удар в область голови, внаслідок чого ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім власних показань обвинуваченого ОСОБА_15 , його вина в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, підтверджується також і іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що 30.03.2013 року близько 00 год. 30 хв. він з ціллю придбання продуктів харчування прибув в магазин «Фора», що розташований по АДРЕСА_2 . Там, у відділі алкогольних напоїв між ним, а також ОСОБА_16 та іншою особою спочатку виникли непорозуміння, які в подальшому переросли у конфлікт. При цьому ОСОБА_14 дійсно наніс йому удар рукою в ліву скроневу частину голови, а інша особа удар в область голови банкою з напоєм, яку тримала у руці, внаслідок чого він отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, синців і садна на обличчі, синця в ділянці лівого плечового суглобу, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні, підтримуючи висунуте обвинувачення, наполягав на притягненні ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 товариш потерпілого, повністю підтверджуючи деталі конфлікту, про які повідомив обвинувачений, а також потерпілий, уточнив, що він особисто бачив, як в магазині «Фора» у відділі алкогольних напоїв ОСОБА_14 та інша особа нанесли кілька ударів ОСОБА_11 в область голови.

Допитаний судом свідок ОСОБА_18 інший товариш потерпілого також повідомив суду про те, що 30.03.2013 року разом, у тому числі і з потерпілим, на таксі під`їхали до магазину «Фора». При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_17 зайшли в приміщення магазину, а коли повернулися, то він побачив на першому тілесні ушкодження в області обличчя. ОСОБА_11 на це повідомив, що йому їх спричинили два хлопця, які його сильно побили.

Допитана судом свідок ОСОБА_19 водій автомобіля таксі також повідомила суду фактичні данні про те, що 30.03.2013 року на власному автомобілі відвезла до магазину «Фора» ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Після того як через деякий час потерпілий вийшов з приміщення магазину, то і вона побачила на ньому тілесні ушкодження в області обличчя.

Допитаний судом свідок ОСОБА_20 інший товариш потерпілого також повідомив суду про те, що в ніч на 30.03.2013 року бачив біля магазину «Фора» потерпілого, у якого були наявні тілесні ушкодження, у тому числі й на обличчі.

При цьому свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 кожний окремо повідомили, що самих обставин злочину вони не бачили.

Допитаний судом свідок ОСОБА_21 охоронець магазину «Фора» до того ж показав фактичні дані, що 30.03.2013 року близько 00 год. 30 хв. він перебував у приміщенні магазину, де виконував свої безпосередні обов`язки з іншим охоронцем - ОСОБА_22 . В цей час у відділі алкогольних напоїв між потерпілим, ОСОБА_16 та іншою особою виникла сварка, а потім бійка з невідомих для нього причин. У зв`язку з цим він був вимушений втрутитися, став стримувати ОСОБА_15 та іншу особу, а ОСОБА_22 зі свого боку стримував ОСОБА_11 . Після чого були викликані працівники міліції, а сторони бійки залишили приміщення магазину.

Допитаний судом свідок ОСОБА_22 повністю підтвердив наведені показання свідка ОСОБА_21 - свого напарника.

Допитаний судом свідок ОСОБА_23 старший зміни охорони, підтвердивши також показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про обставини бійки між потерпілим та обвинуваченим, повідомив крім іншого фактичні данні про те, що причиною, яка викликала агресивну поведінку з боку ОСОБА_15 , стало те, що потерпілий перший зачепив його плечем в одному з відділів магазину.

Показання зазначених свідків, потерпілого, а також обвинуваченого ОСОБА_15 повною мірою узгоджується і з оглянутим в судовому засіданні носієм електронної інформації із записом камер відеоспостереження торгівельної зали магазину «Фора» від 30.03.2013 року о 00 год. 25 хв., з якого видно, що в цей час напроти торгівельного прилавку, де вже перебували ОСОБА_14 та інша особа, яка взяла металеву банку з напоєм «Кола», прибули потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_17 . При цьому як спочатку свідок, так потім і потерпілий, проходячи мимо тих, спочатку зачепили плечем ОСОБА_15 , а потім на його зауваження стали емоційно відповідати. Одразу після цього ОСОБА_14 перший наніс удар рукою в область голови потерпілого, а потім інша особа також нанесла такий удар металевою банкою, яку тримала у руці. При цьому зазначені події відбувалися на протязі до однієї хвилини. Після завданих ударів ОСОБА_14 та інша особа продовжували стояти поруч з прилавком, будь які дії насильницького характеру не вчиняли, а потерпілий продовжував намагатися з`ясовувати з ними стосунки та був стриманих охоронцями магазину (т. 1 а.к.п. 68).
Як видно з висновку судово-медичного експерта № 88/Е від 01.10.2013 року, на тілі ОСОБА_11 виявлено: закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, синці і садна на обличчі, синець в ділянці лівого плечового суглобу, які могли утворитися при встановлених обставинах 30.03.2013 року внаслідок завдання ударів руками та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а закрита черепно мозкова травма та струс головного мозку за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 1 а.к.п. 222-227).

Факт побиття ОСОБА_16 та іншою особою ОСОБА_11 за вказаних вище обставин підтверджується дослідженими судом заявою потерпілого про злочин від 30.03.2013 року, а також фотоілюстраціями одержаних потерпілим тілесних ушкоджень, локалізація яких відповідає описаному вище (т. 1 а.к.п. 63, 71-88).

До того ж з дослідженого в суді протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2013 року видно, як потерпілий ОСОБА_11 на місці особисто вказував на такі самі обставини його побиття ОСОБА_16 та іншою особою (т. 2 а.к.п. 100-108).

З огляду на це визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_15 підтверджені наведеними вище доказами, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а тому суд визнає показання обвинуваченого щирими і поряд з іншими доказами кладе в основу свого рішення про його винуватість.

Отже, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , всі наведені вище протоколи слідчих дій з додатками, висновок експерта і документи, а також носій електронної інформації із записом камер відеоспостереження торгівельної зали магазину «Фора» належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_15 на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Водночас суд не враховує показання потерпілого ОСОБА_11 про обставини застосування до нього насильства ОСОБА_16 та іншою особою за межами торгівельної зали магазину «Фора», які додатково підтвердив у суді і свідок ОСОБА_24 , виходячи з такого.

Згідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а як видно з описової частини обвинувального акта, він не містить фактичних обставин про те, що ОСОБА_14 та інша особа крім зазначеного вище, також застосовували до потерпілого ОСОБА_11 насильство і за межами торгівельної зали магазину «Фора». При тому що матеріали кримінального провадження відповідно до ч. 1 ст. 339 КПК України також не містять рішення прокурора про висунення додаткового обвинувачення, пов`язаного з вчиненням обвинуваченим іншого злочину, оскільки як видно із запису камер відеоспостереження торгівельної зали магазину «Фора», які суд визнав належним доказом, ОСОБА_14 та інша особа, вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в приміщенні торгівельної зали магазину «Фора» закінчили.

Не ставить під сумнів вищезазначені висновки суду і показання по суті кримінального провадження свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які взагалі спростували в суді будь-які інші обставини побиття ОСОБА_11 , у тому числі і за межами торгівельної зали магазину «Фора», куди вони в той час також виходили.

02.06.2015 року прокурором у зв`язку із зміною обвинувачення складено новий обвинувальний акт, за яким викладено обвинувачення ОСОБА_15 у тому, що він 30.03.2013 року близько 00 год. 30 хв., з іншою особою в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , на підґрунті раптово виниклих неприязних стосунків спричинили ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, синців і садна на обличчі, синця в ділянці лівого плечового суглобу, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.

Враховуючи наведену вище оцінку доказів, суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_15 , які викладені в зміненому обвинувальному акті прокурора в редакції від 02.06.2015 року, повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_11 у зв`язку із зміною обвинувачення прокурором підтримав обвинувачення у попередньому обсязі від 27.11.2013 року, зокрема обвинувачуючи за наведених вище обставин ОСОБА_15 у тому що він групою осіб вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, про що подав відповідну заяву (матеріали судового розгляду, т. 3 а. 18-19).

Разом з тим, суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація щодо обвинуваченого ОСОБА_15 , які підтримав потерпілий і були викладені в обвинувальному акті в попередній редакції від 27.11.2013 року, не в повній мірі знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даного провадження.

Так, за змістом ст. 296 КК України хуліганство (основний склад злочину) та ч. 2 цієї самої статті, з-поміж інших ознак, вчинене групою осіб (кваліфікований склад злочину), визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебуває і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Верховний Суд України в постанові Пленуму № 10 від 22.12. 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», визначив про те, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності таких обставин провадження, як те, що поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала у тому числі і поведінка самих потерпілих; зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

У даному провадженні сторонами не надано і не здобуто під час судового розгляду жодного доказу, який вказував би на наявність в діях ОСОБА_15 хуліганського мотиву. Навпаки, як безспірно встановлено судовим розглядом, між потерпілим, який першим зачепив ОСОБА_15 плечем і на його зауваження став реагувати агресивно, що зумовило причину подальшого розвитку конфлікту, одразу виникли неприязні стосунки, а подальші дії ОСОБА_15 були викликані з ціллю відповісти на образи, а не внаслідок його бажання показати свою вищість, чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки. При тому, що нетривалість самого конфлікту, а також завдання лише одного удару, додатково підкреслює такий характер дій ОСОБА_15 , що був обумовлений виключно бажанням спричинити шкоду здоров`ю ОСОБА_11 , а не громадському порядку. В іншому б випадку він міг продовжив вчиняти протиправні дії і надалі. Припущення з цього приводу потерпілого суд відхиляє, оскільки на них не може ґрунтуватися обвинувачення в контексті принципу презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України), однак доводи прокурора, який змінив обвинувачення в цій частині на менш тяжкий злочин, суд визнає належно обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на законі.

Так, як встановлено під час допиту свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , всі вони, кожний окремо, називали причину конфлікту, що виник між ОСОБА_16 , іншою особою та ОСОБА_11 провокуючу поведінку самого потерпілого.

Фактичні обставини самої бійки (час, місце, тривалість, кількість завданих ударів) до того ж безумовно підтверджуються записом з камери відеоспостереження торгівельної зали магазину «Фора».

Таким чином, суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 296 КК України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, суд вважає доведеним під час судового розгляду те, що обвинувачений ОСОБА_14 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.
Обираючи відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку норму закону України про кримінальну відповідальність, яка підлягає застосуванню до суспільно небезпечного діяння, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені в його постанові від 04.10.2012 року (в порядку ст. ч. 2 ст. 455 КПК України), яка містить аналогічну правову позицію щодо кримінально-правової кваліфікації дій особи при схожих обставинах кримінального провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 , суд визнає його щире каяття, а також і те, що потерпілий не мав до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_15 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_25 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є невеликої тяжкості, але умисним, дані про особу винного, який: не судимий, у побуті за місцем проживання, а також за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, публічно осудив свою протиправну діяльність.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку призначити ОСОБА_25 мінімальне за видом та максимальне за розміром покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки саме такий вид покарання, а також такий його розмір, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_15 від покарання у зв`язку з актом амністії, оскільки зазначений злочин він вчинив до вступу в законну силу Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обвинувачений надав згоду на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», з огляду на те, що на момент вчинення злочину мав неповнолітню дитину (матеріали судового розгляду, т. 3 а. 34).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 86 КК України та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 віднесений до категорії умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими, тобто згідно із ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» на нього поширюється цей закон, відповідно до вимог ст. 9 якого його виконання покладається на суди.

В силу п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільняються від відбування покарання не позбавлені батьківських прав особи, які на момент вчинення злочину мають дітей, яким не виповнилось 18 років. Як видно з дослідженого судом свідоцтва про народження, ОСОБА_14 має малолітню доньку ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а матеріали кримінального провадження не містять даних про позбавлення ОСОБА_15 батьківських прав (матеріали судового розгляду, т. 3 а. 26).

На підставі викладеного, не вбачаючи передбачених законом перешкод для застосування акта амністії до ОСОБА_15 за даним обвинуваченням, суд, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 1, 368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_27 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1700 грн.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_28 БОНЧЕВ