В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мануйлівка Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18 грудня 2014 року приблизно о 13.50 годин, водій ОСОБА_5 керував автопоїздом у складі технічно справного автомобіля марки «КАМАЗ 5511 ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_7 , з причепом марки «ГКБ 8551», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованим за ПП «Комакс» і рухався в межах швидкості 50-55 км/год. по автодорозі «Київ Харків - Довжанське» збоку м. Харкова в напрямку м. Слов`янська. У вказаний час, на 670 кілометрі + 700 метрів, вказаної дороги в Слов`янському районі, при під`їзді до поста міліції, на якому встановлено дорожній знак 3.41 Додатку 1 правил дорожнього руху України «Контроль», і зупинились транспортні засоби, що рухалися в попутному напрямку, ОСОБА_5 , стежачи неуважно за дорожньою обстановкою, діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відведення, не забезпечив безпечний рух автопоїзду, порушуючи вимоги п.п. 12.3; 10.2; 11.1; та 11.3 Правил дорожнього руху України, в яких сказано:

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь якою заміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 11.1. Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.15, 5.17.1, 5.17.2 ( див. додаток 1), а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

п. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Водій ОСОБА_5 , маючи технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, але не застосувавши своєчасно гальмування, скоїв наїзд на автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що зупинився попереду, під керуванням водія ОСОБА_8 , на якому були ввімкнуті габаритні вогні. Вказаний автомобіль скоїв наїзд на автомобіль, який зупинився попереду марки «DAEOO LANOS TW 69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який скоїв наїзд на автомобіль марки «KIA SOUL JT 811A ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зупинив попереду водій ОСОБА_10 . Після наїзду на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_5 на керованому ним автопоїзді пересік вузьку суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху України, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху транспорту, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ 3309-354», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок зіткнення були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_4 , а саме відкритий осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забита рана лівого стегна, множинні лівосторонні переломи ребер, розрив лівої легені, лівобічний пневмоторакс, підшкірна емфізема, вивих лівого гомілковостопного суглоба, забита рана лівої гомілки, забита рана підборіддя, травматичний шок 2-3 ступеня, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 12.3; 10.1; 11.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням небезпечних наслідків.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав пояснення та зазначив, що дійсно, 18 грудня 2014 року приблизно о 13 годині 50 хвилин, він, керуючи автомобілем «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», що зупинився попереду. Внаслідок цього автомобіль «MITSUBISHI PAJERO» скоїв наїзд на автомобіль марки «DAEOO LANOS», а автомобіль «DAEOO LANOS» наїхав на автомобіль «KIA» Після наїзду на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», транспортний засіб, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 виїхав на зустрічну смугу руху транспорту та зіткнувся з автомобілем «ГАЗ». Причиною даної дорожньо-транспортної події стало те, що він працював один, без напарника, тривалий час перебував в дорозі, оскільки перевозив гуманітарну допомогу від волонтерів до місця бойових дій в місті Дебальцеве. Своєчасно він не помітив, що попереду пост міліції, на якому зупинилися автомобілі, що рухалися попереду, а помітивши почав гальмувати. Однак, своєчасно зупинити автомобіль в нього не було технічної можливості, оскільки гальма не спрацювали. У вчиненому розкаюється.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають об`єктивній дійсності. Однак, суд не може прийняти до уваги та визнати достовірними показання обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не мав технічної можливості запобігти зіткненню автомобілів внаслідок несправностей гальмової системи, оскільки дане ствердження обвинуваченого повністю спростовується висновком експерта № 4/1 від 14.01.2015 року, дослідженим в судовому засіданні. Також суд вважає за необхідне зазначити, що пояснення обвинуваченого про те, що він тривалий час перебував в дорозі, працював без напарника та перевозив гуманітарну допомогу у зону бойових дій, жодним чином на кваліфікацію даного кримінального правопорушення не впливають, однак можуть бути враховані судом при призначенні покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він на автомобілі ГАЗ рухався в бік міста Слов`яногірська по правій смузі руху транспорту. Проїхавши Слов`янський блокпост, на його автомобіль скоїв наїзд інший автомобіль. Внаслідок цього зіткнення йому було зажато обидві ноги, з автомобіля його ледве дістали. Після чого відвезли до Слов`янської лікарні. Лікування в теперішній час триває. Цивільний позов про відшкодування шкоди він не заявляє, але має намір це зробити після закінчення розгляду кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_5 до нього звернувся з пропозицією відшкодувати шкоду через два місяці, пропонував 10000,00 грн. Однак, він дану суму грошових коштів не взяв, оскільки не знав, чи можна це робити. Більше до нього з пропозицією відшкодувати шкоду ніхто не звертався. Окрім того, він звернувся до страхової компанії з проханням відшкодувати спричинено йому шкоду.

Аналізуючи пояснення потерпілого ОСОБА_4 , суд визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають об`єктивній дійсності, цілком підтверджуються зібраними по справі доказами, є послідовними, узгоджуються з поясненнями обвинуваченого та підтверджуються об`єктивними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.12.2014 року з фото таблицями та схемами до нього, відповідно до якого оглянута автодорога Харків Довжанське 670 км + 700 м.

Протоколом огляду транспортного засобу «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 18.12.2014 року, відповідно до якого на автомобілі пошкоджені лобове скло, передній бампер, обидві передні фари, підфарники, ліва сторона кабіни.

Протоколом огляду транспортного засобу «ГАЗ 3309-354», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 від 18.12.2014 року, з якого випливає, що на автомобілі виявлені наступні пошкодження: деформація рами, кузова, кабіни, вибито скло, пошкоджені ліва та права двері, капот, передній бампер, дах кабіни, передні фари, передні підфарники, розрізано переднє ліве колесо.

Протоколом огляду транспортного засобу «MITSUBISHI», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 18.12.2014 року, відповідно до якого на даному автомобілі виявлені пошкодження.

Протоколом огляду транспортного засобу «DAEOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , від 18.12.2014 року, відповідно до якого на даному автомобілі виявлені пошкодження.

Протоколом огляду транспортного засобу «KIA SOUL», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , від 18.12.2014 року, відповідно до якого на даному автомобілі виявлені пошкодження.

Протоколом огляду транспортного засобу «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 19.12.2014 року за участю спеціаліста НДЕКЦ.

Протоколом огляду транспортного «ГАЗ 3309-354», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 від 19.12.2014 року за участю спеціаліста НДЕКЦ.

Висновком експерта № 10 від 08.01.2015 року, з якого випливає, що виявлені у потерпілого ОСОБА_4 при зверненні за медичною допомогою відкритий осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщення уламків, забита рана лівого стегна, множинні лівосторонні переломи ребер, розрив лівого легкого, лівосторонній пневмоторакс, підшкіряна емфізема, вивих лівого гомілковостопного суглобу, забита рана області підборіддя, травматичний шок II-III ступеня, утворилися від ударної дії тупих предметів, можливо у вказаний строк та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Висновком експерта № 4/1 від 14.01.2015 року, відповідно до якого рульове керування ходова частина, гальмова система, інші вузли і агрегати автомобіля «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 до моменту події перебували в працездатному стані. Несправностей експлуатаційного характеру, які б могли сприяти мимовільній втраті курсової стійкості автомобіля не виявлено. З технічної точки зору, водій автомобіля «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 у даній дорожній обстановці мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти ДТП. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія «Камаз» 5511ПЕ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 який у дорожніх умовах, що склалися не вибрав безпечної швидкості руху автопоїзду та не застосував своєчасно гальмування, що у свою чергу призвело до виникнення аварійної ситуації і її переростанню в ДТП.

Отже, на думку суду, даним доказом спростовується ствердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що під час виникнення аварійної ситуації в нього не спрацювала гальмова система.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 286 ч. 2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, перебуваючи в тверезому стані, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує, скарг на його поведінку не надходило, має захворювання: рак сечового міхуру, хронічна хвороба нирок, сечокам`яна хвороба, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, приймає участь у волонтерській діяльності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття, наявність захворювань, відсутність попередніх судимостей, вчинення даного кримінального правопорушення при здійсненні волонтерської діяльності.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_5 , враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, вимоги ч. 2 ст. 50 Кримінального Кодексу України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами та доходить до висновку, що перевиховання ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства та в даному випадку можливо застосувати норми статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про необхідність призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений є пенсіонером та отримує пенсію в незначному розмірі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, скоїв кримінальне правопорушення, приймаючи участь у волонтерському русі, під час скоєння кримінального правопорушення перебував в тверезому стані, має ряд захворювань, а також тяжкість суспільно-небезпечних наслідків.

Проаналізувавши зазначені обставини кримінального правопорушення та тяжкість суспільно - небезпечних наслідків, що настали внаслідок дій обвинуваченого, суд доходить до висновку, що в даному конкретному випадку необхідно застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним, достатнім та таким, що відповідає меті покарання.

На підставі ч. 3 ст. 128 КПК України в кримінальному провадженні прокурором Слов`янської міжрайонної прокуратури заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на користь КЛПЗ «Міська лікарня ім. Леніна» в дохід виконавчого комітету Слов`янської міської ради відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_4 в розмірі 10773,12 грн.

Відповідно до довідки КЛПЗ «Міська лікарня імені Леніна» вартість лікування складає 10773,12 грн. Частиною першою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, даний заявлений цивільний позов підлягає задоволенню.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами по справі визнано: автомобіль «КАМАЗ 5511 ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «ГКБ 8551», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «DAEOO LANOS TW 69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «KIA SOUL JT 811A ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , автомобіль марки «ГАЗ 3309-354», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Відповідно до довідки науково дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення експертизи у кримінальному провадження склали 491,40 грн. Частиною 2 статті 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Застосувати норми ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробувальним строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КЛПЗ «Міська лікарня ім. В.І. Леніна» в дохід виконавчого комітету Слов`янської міської ради на розрахунковий рахунок 9258, МФО 834016, ОКПО 01991197 в ГУ ДКСУ в м. Слов`янську Донецької області відшкодування коштів витрачених на лікування потерпілого в розмірі 10773 (десять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 40 коп.

Речові докази по справі: автомобіль «КАМАЗ 5511 ПЕ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки «ГКБ 8551», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «DAEOO LANOS TW 69Y», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «KIA SOUL JT 811A ЗНГ», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , автомобіль марки «ГАЗ 3309-354», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 - залишити власникам.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1