11-кп/775/174/2015(м)
265/6000/14-к

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року місто Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001704 за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Маріуполя, Донецької області, громадянку України, з повною загальною освітою, не одружену, раніше судиму 04 липня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до одного місяця арешту, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до дев`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання призначене вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 липня 2014 року поглинуте більш суворим наново призначеним покаранням, та остаточно призначено покарання у виді дев`яти років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судово-хімічної експертизи суму в розмірі 491,40 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, 09 червня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, та в подальшому переросла у бійку, переслідуючи мету умисного, протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 , який теж знаходився в стані алкогольного сп`яніння, схопила ніж, який знаходився в тій самій кімнаті, та тримаючи його у правій руці, нанесла один удар ОСОБА_8 у спину останнього ліворуч. Внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням нижньої долі лівої легені, що стосовно до живих осіб відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення та призвело до смерті. Від отриманого зазначеного тілесного ушкодження ОСОБА_8 помер на місці. Смерть його настала в результаті гострого недокрів`я внутрішніх органів, геморагічного шоку, набряку головного мозку і легень, що розвинулись на фоні отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням нижньої долі лівої легені.

З вироком не погодилась обвинувачена та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційні скарзі просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.115 КК України на ст.118 КК України. Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, наявність у неї мотиву та умислу на вбивство не доведено, оскільки вона сама викликала швидку медичну допомогу. Суд першої інстанції неправильно кваліфікував її дії як умисне вбивство та не врахував, що вона захищалась намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_8 . Вказує, що судом не враховано її душевний стан на момент скоєння вбивства, а психіатрична експертиза проводилась по «Скайпу». Крім того, обвинувачена посилається на порушення її права на захист під час розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та просив вирок суду залишити без змін.

Потерпілий про час та місце судового засідання апеляційного суду повідомлений належним чином, проте в суд не з`явився з невідомих причин, про відкладення розгляду справи клопотань не подавав.

Обвинувачена про час та місце судового засідання апеляційного суду повідомлена належним чином, про участь в судовому засіданні клопотань не заявляла.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за обставин викладених у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Згідно ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1) неповнота судового розгляду;

2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Проте, доводи обвинуваченої ОСОБА_9 не вказують на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Так, доводи про порушення її права на захист не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції захист ОСОБА_7 здійснював адвокат ОСОБА_6 , який в суді апеляційної інстанції не заявив про будь-які порушення права на захист обвинуваченої ОСОБА_9 та підтвердив свою участь під час проведення слідчих дій. Крім того, обвинувачена зі скаргою на свого захисника до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії не зверталася, і в суді першої інстанції про це не заявляла.

Доводи апелянта про неправильну кваліфікацію її дій не обґрунтовані, оскільки суд першої інстанції детально перевірив ці доводи під час судового розгляду кримінального провадження і дійшов правильних висновків, що ОСОБА_7 під час вчинення злочинних дій у стані необхідної оборони не перебувала. На доведеність цього факту суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені в судовому засіданні докази, а саме: на показання обвинуваченої в судовому засіданні; висновок СМЕ №594 від 10 червня 2014 року; протокол слідчого експерименту з Харабай; висновок СМЕ №2066/84 від 03 вересня 2014 року. Зазначені докази спростовують твердження обвинуваченої про висловлювання на її адресу погроз вбивства та застосування до неї фізичного насильства з боку ОСОБА_8 безпосередньо перед тим, як вона вдарила його ножем.

Не заслуговують уваги й доводи ОСОБА_7 про проведення судово-психіатричної експертизи за допомогою програми «Скайп». З матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим було винесено постанову про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с. 110-111). 01 вересня 2014 року до Маріупольського СІ УДПтСУ в Донецькій області було направлено лист про проведення зазначеної експертизи (а.с.114). Проте обвинувачена ОСОБА_7 відмовилася від проведення судово-психіатричної експертизи, заявивши, що вона є осудна особа, а удар ножем ОСОБА_10 завдала для самозахисту (а.с. 115). Суд першої інстанції обґрунтовано дослідив та врахував цю письмову відмову обвинуваченої.

Доводи про недоведеність мотиву кримінального правопорушення також спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що спілкуючись по телефону з обвинуваченою після вбивства, остання повідомила, що вбила ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що він її дістав. Показання потерпілого оцінені судом першої інстанції як окремо, так і у сукупності з іншими доказами, а тому вони обґрунтовано були взяті до уваги.

При призначенні покарання суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким; особу винної, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2001 року з діагнозом: Психічні та поведінкові порушення, обумовлені прийняттям опіатів; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуваний обвинувальний вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстави для його скасування або зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001704 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2