Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,

суддів ОСОБА_7., ОСОБА_8

розглянула 15 квітня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Бітля, Турківський р-н, Львівська обл., мешканця АДРЕСА_1 раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 23 год 40 хв, керуючи автопоїздом у складі автомобільного тягача «MAN TGX 18/400» № НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною «MAGYAR Scream» № НОМЕР_2, рухаючись дорогою Львів-Тернопіль в напрямку м. Львів, проїжджаючи неподалік с. Шопки Золочівського р-ну, Львівської обл., порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, «б» і «д» 2.3, 10.1, 11.1, 12.3 Правил

дорожнього руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем ВАЗ-2109 № НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2

В результаті зіткнення пасажири автомобіля ВАЗ-2109 № НОМЕР_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 загинули, а ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року вирок суду в частині призначення покарання змінено та призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із судовими рішеннями постановленими відносно нього, просить їх змінити з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що судами у достатній мірі не було враховано те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину, його поведінку після скоєння злочину та важке матеріальне становище його сім'ї, на утриманні якого знаходяться четверо неповнолітніх дітей та хвора мати, які потребують постійного догляду. Крім того, вказує, що має хронічне захворювання, а тому повинен проходити стаціонарне лікування, що в умовах ізоляції є неможливим.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на касаційне оскарження судових рішень, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні, що позбавило його можливості вчасно звернутися до суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, а у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судові рішення постановлені відносно нього з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК України.

На обґрунтування поважності причин такого пропуску, засуджений долучив до касаційної скарги медичні документи, які підтверджують його перебування з 25 грудня 2014 року по 06 лютого 2015 року на стаціонарному лікуванні. Вказані обставини на думку колегії суддів є поважними та свідчать про об'єктивні перешкоди, які позбавили ОСОБА_1 подати касаційну скаргу вчасно.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 286 КК України за обставин викладених у вироку ґрунтується на доказах, досліджених судом у порядку ст. 349 КПК України.

Доводи касаційної скарги засудженого про суворість призначеного йому покарання є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із копії вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо призначення засудженому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який за місцем праці і проживання характеризується позитивно, а також обставини які пом'якшують покарання, а саме: щире каяття засудженого та утримання ним чотирьох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку.

Разом з тим, судом враховано також і те, що вчинений засудженим злочин спричинив тяжкі наслідки у виді смерті двох осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 лише за умови його ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляції захисника ОСОБА_1, та врахувавши дані про особу засудженого, обставини вчинення злочину, встановлені під час судового розгляду судом першої інстанції, а також і ті на які посилається засуджений у своїй касаційній скарзі, погодився з висновками суду про можливість виправлення засудженого за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів визнала можливим пом'якшити ОСОБА_1 покарання та призначити його у мінімальній межі передбаченій санкцією статті КК.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Підстав для призначення ОСОБА_1 більш м'якого покарання ніж передбачено санкцією статті Особливої частини КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.

Доводи касаційної скарги не містять вказівок на порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження вироку Золочівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 11 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 листопада 2014 року.

Судді:

ОСОБА_7. ОСОБА_8. ОСОБА_6