АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4978/13-к Номер провадження 11-кп/786/363/14Головуючий у 1-й інстанції Гафяк В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст.115 ч. 2 КК О.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: Гавриша В.М.

суддів: Денисенко Л.М. Томилка В.П.

за участю прокурора: Рибачук Г.А.

адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та першого заступника прокурора Полтавської області Стеценка В.А. на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2010 року, -

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

· 21 грудня 1993 року Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 140 ч. 2, 3 ст. 141 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

· 26 лютого 1998 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 81 КК України на 4 роки позбавлення волі;

· 10 червня 2003 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився 25.10.2006 року умовно - достроково на 1 рік 5 місяців 3 дня;

· 14 вересня 2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі

·

засуджено - за п. п. 4, 6 ч.2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 засуджено на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2010 року у виді трьох років позбавлення волі більш суворим, що призначено за даним вироком, остаточно засуджено ОСОБА_3 на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Цивільний позов потерпілого задоволено повністю та стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 7 червня 2010 року близько 13 год. маючи намір вчинити розбійний напад та заволодіти чужим майном, взявши заздалегідь придбаний ніж, прийшов до домогосподарства потерпілої ОСОБА_5, розташованого по вул. Київській, 2 у м. Карлівка Полтавської обл., де представившись працівником комунальної служби по перевірці показань газового лічильника та стану оплати за користування природним газом, шляхом обману проник до будинку потерпілої.

Реалізуючи умисел на позбавлення життя ОСОБА_5 та корисливу мету заволодіння її майном, ОСОБА_3, знаходячись в будинку, вчинив розбійним напад на потерпілу, при цьому діючи з особливою жорстокістю та усвідомлюючи, що такими діями завдає потерпілій сильний і нестерпний фізичний біль, умисно, почав наносити їй численні удари ножем в область шиї, обличчя та тулубу, а також декілька ударів ногами та руками зжатими в кулак по голові та тулубу.

У результаті таких дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій 26 колото-різаних поранень, у більшості проникаючих, в область шиї, де розташована велика кількість больових рецепторів та які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, внаслідок яких настала гостра масивна крововтрата та смерть потерпілої ОСОБА_5

Доводячи свій злочинний умисел до кінця та пересвідчившись, що потерпіла ОСОБА_5 перестала подавати ознаки життя, ОСОБА_3 обшукав будинок при цьому заволодів грошима потерпілої в сумі 6 грн., які знаходилися в її гаманці, розрахунковими книжками по оплаті послуг користування природним газом та електроенергією, що не мають вартості, якими розпорядився на власний розсуд.

В апеляції засуджений просить вирок місцевого суду змінити та помякшити призначене покарання мотивуючи тим, що він повністю визнав свою провину, щиро кається, сприяючи досудовому слідству, подав явку з повинною, а також зазначає, що судом в достатній мірі не враховано його позитивну характеристику за місцем проживання та наявність на утриманні бабусі похилого віку - ОСОБА_6, яка потребує постійного стороннього догляду.

В апеляції перший заступник прокурора Полтавської області Стеценко В.А. просить вирок Машівського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2010 року скасувати, у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування кримінального закону при кваліфікації злочинних дій ОСОБА_3 за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки засуджений ОСОБА_3 не визнаний винним у вчиненні розбійного нападу, поєднаному із проникненням у житло, що йому інкримінувалося досудовим слідством та було доведено в судовому засіданні.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч.4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, із проникненням у житло та заподіянням тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Рибачук Г.А., яка підтримала свою апеляцію та заперечувала проти задоволення апеляції засудженого, вислухавши засудженого ОСОБА_3 і в його інтересах захисника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляцію засудженого, дослідивши матеріали справи та обговоривши мотиви апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення всіх поданих по справі апеляцій, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 7 червня 2010 року в будинку № 2 по вул. Київській в м. Карлівці було виявлено труп похилого віку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 з ознаками насильницької смерті та суттєвим порушенням порядку в цьому будинку.

/ т. 1 а. с. 13 /

Протоколом огляду місця події встановлено, що звичайний порядок в будинку порушений з метою виявлення грошових коштів і цінностей, а господарка будинку ОСОБА_5 загинула від отримання чисельних ножових поранень.

/ т 1 а. с. 16 82 /

За даним фактом 8 червня 2010 року та за ст. 115 КК України була порена кримінальна справа .

/ т. 1 а. с. 1 /

Лише 18 червня 2010 року за підозрою у вчиненні цього особливо-тяжкого злочину правоохоронними органам був затриманий засуджений ОСОБА_3, який після затримання подав письмову явку з повинною про його вчинення.

/ т. 3 а. с. 3, 40 48 /

Відповідно до ст. 96 КПК України, явка з повинною це особисте, добровільне письмове чи усне повідомлення заявником органу дізнання, слідчому, прокурору, судді або суду про злочин, вчинений чи підготовлений ним, до порушення проти нього кримінальної справи.

Таким чином ОСОБА_3 подав явку з повинною про вчинення ним особливо тяжких злочинів лише після його затримання правоохоронними органами.

Між тим, в подальшому ОСОБА_3 активно сприяв органам досудового слідства в розслідування справи, в ході проведення досудового слідства та в суді, давав правдиві показанні, не заперечував і повністю визнав інкриміноване обвинувачення, щиро кається у вчиненні цих злочинів.

Саме ці обставини, стали обгрунтованою підставою місцевому суду не застосовувати до засудженого в якості покарання, довічне позбавлення його волі, а тому суд призначив покарання у вигляді максимального строку позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України.

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 не дивлячись на молодий вік раніше чотири рази притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких і корисливих злочинів та в кожному разі засуджувався до позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став, суспільно корисною працею не займався, нові особливо тяжкі і знову корисливі злочини вчинив відносно потерпілої похилого віку.

Виходячи з даних про особу ОСОБА_3, тяжкості вчинених ним злочинів, а також за їх сукупністю, місцевий суд обгрунтовано призначив покарання у вигляді максимального позбавлення волі.

Колегія суддів не знаходить таких вагомих обставин, які б давали підстави до помякшення призначеного місцевим судом покарання ОСОБА_3, оскільки воно є справедливим та необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Посилання засудженого на наявність на його утриманні похилого віку бабусі ОСОБА_6, не відповідає дійсності, оскільки саме остання надавала засудженому матеріальну допомогу, що свідчить з її показань в судовому засіданні.

/ т. 4 а. с. 132 /

Колегія суддів не знаходить підстав і до задоволення апеляції прокурора щодо скасування вироку місцевого суду та постановлення апеляційною інстанцією нового вироку, оскільки її мотиви не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 378 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках:

1)
необхідності застосування закону про біль тяжкий злочин чи збільшення обсягу обвинувачення, за умови, що засудженому було предявлено обвинувачення у вчиненні такого злочину чи у вчиненні злочину в такому обсязі і від цього обвинувачення він захищався в суді першої інстанції;

2) необхідності застосування більш суворо покарання ;

3) скасування необгрнутованого виправдувального вироку;

4) неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання.

Із матеріалів справи, змісту обвинувального висновку та вироку суду першої інстанції убачається, що ОСОБА_3 обвинувачувався у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів та з особливою жорстокістю, а також у вчиненні розбійного нападу, поєднаному з проникненням в житло ( будинок потерпілої ОСОБА_5П.) та із заподіянням потерпілій тяжких тілесних ушкоджень і наведене обвинувачення він визнавав повністю.

/ т. 3 а. с. 110 127, 173 184, т. 4 а. с. 136 139 /

В судовому засіданні було встановлено, що розбійний напад ОСОБА_3 вчинив шляхом проникнення в будинок потерпілої, що зрозуміло викладено в мотивувальній частині вироку та обставинах його вчинення, зазначені дії судом першої інстанції за ч. 4 ст. 187 КК України кваліфіковані вірно, що прокурором не заперечується, тобто обсяг інкримінованого досудовим слідством та визнаного судом доведеним в судовому засіданні не змінився, а тому судова колегія не вбачає підстав до скасування вироку та постановлення нового вироку.

Виходячи з наведеного, апеляції прокурора та самого засудженого ОСОБА_3 не підлягають до задоволення, оскільки вирок суду належним чином обґрунтований, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію першого заступника прокурора Полтавської області та засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду від 18 листопада 2010 року стосовно останнього залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8