ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_22,

суддів ОСОБА_23, ОСОБА_24,

за участю прокурора ОСОБА_25,

представника потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула 3 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_1, як представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року.

Вказаним вироком місцевого суду засуджено:

ОСОБА_3, 1980 р. н., не судимого, громадянина України,

· за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі;

ОСОБА_4, 1979 р. н., не судимого, громадянина України,

та

ОСОБА_5, 1981 р. н., не судимого, громадянина України,

· кожного за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі;

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 65 100,89 грн. на відшкодування шкоди матеріальної та 200 000 грн. - моральної.

Згідно вироку, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 3:40 біля кафе «Т-2» на вул. Лятошинського, 18 в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб на ґрунті неприязних стосунків, що виникли раптово, побили кулаками та ногами ОСОБА_7, умисно заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер на місці події.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року з вказаного вироку місцевого суду виключено посилання на такі докази, як дані протоколів допиту на досудовому слідстві свідка ОСОБА_8 та пред'явлення останньому фотознімків, а в решті - залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник потерпілого та цивільного позивача, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок м'якості, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий судовий розгляд.

Стверджує, що суд необґрунтовано перекваліфікував дії засуджених з пп. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, не притягнув до кримінальної відповідальності ще й іншу особу, не врахував факт вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння як обставину, що обтяжує покарання, та неправильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_1, яка підтримала свою касаційну скаргу, думку прокурора та захисника, які просили залишити оскаржені рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій й перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічність й неповнота досудового і судового слідства, чим обґрунтовується касаційна скарга представника потерпілого в даній справі, самі по собі є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень, згідно ст. 367 КПК України 1960 року, в апеляційному порядку.

Доводи представника потерпілого про помилковість перекваліфікації дій засуджених з пп. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України є безпідставними, оскільки місцевий суд встановив, а суд апеляційної інстанції погодився, що засуджені діяли не з хуліганських мотивів, а на грунті особистої неприязні, яка виникла раптово, та з умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а не позбавлення його життя.

Такі висновки відповідають:

· показанням засудженого ОСОБА_3 про обставини за яких він та інші засуджені побили ОСОБА_7;

· показанням засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 про обставини за яких відбулись конфлікт між ОСОБА_3 і потерпілим та побиття останнього;

· показанням свідка ОСОБА_10 щодо його конфлікту із потерпілим;

· показанням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про обставини побиття потерпілого засудженими;

· показанням свідка ОСОБА_17, який бачив засуджених у клубі «Т-2» в день конфлікту, а згодом - труп потерпілого ОСОБА_3 та сліди крові на його одязі;

· показанням свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 про обставини бійки біля клубу «Т-2» в день вчинення злочину;

· даним протоколу огляду місця події про виявлення тіла потерпілого з тілесними ушкодженнями;

· даним протоколу відтворення обстановки та обставин події за участі засуджених;

· висновкам експерта № 257/3109 від 28.09.2007 та № 22/3109 від 03.02.2009 про характер, тяжкість та локалізацію виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також показанням експерта ОСОБА_20

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому дані про те, що засуджені діяли з хуліганських мотивів та з умислом на вбивство потерпілого, в справі відсутні, як і переконливі посилання на такі дані в касаційній скарзі.

Необґрунтованими є й доводи касаційної скарги про те, що не притягнувши до кримінальної відповідальності ще й ОСОБА_21 суд проявив незаконну бездіяльність, оскільки згідно ст. 275 КПК України 1960 року, розгляд справи судом відбувається у межах пред'явленого обвинувачення.

Цивільний позов вирішено відповідно до вимог закону, висновки суду в цій частині вмотивовані згідно вимог ст. 328 КПК України 1960 року.

Покарання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених і є справедливим.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав безпідставними доводи апеляційної скарги представника потерпілого і належним чином, згідно вимог ст. 377 КПК України 1960 року, вмотивував свої висновки.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення при розгляді даної справи не було допущено.

Зважаючи на зазначене, керуючись пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України та статтями 394-396 КПК України 1960 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року щодо ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційну скаргу адвоката ОСОБА_1, як представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6, - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24