Справа № 1 -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого
- судді Савченка
А.Г.

при
секретарі Федорченко
Л.В.,

за
участю прокурора Гавриш
М.С.

захисника ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві 14 травня 2007
року кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта
середня технічна, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ніде не
працює, судимого

10
жовтня 2000 року Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 140 КК України
в редакції 1960 року на три роки позбавлення волі, звільненого 12 червня 2003
року по відбуттю строку покарання;

24
листопада 2006 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 186 КК
України на один рік шість місяців позбавлення волі з звільненням від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 289
та ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Епізод №
1. 30 липня 2006 року, приблизно об 11 год.,
на зупинці громадського транспорту «23 Вересня», що по вулиці Калініна у м.
Полтаві, підсудний ОСОБА_1
повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для її життя чи
здоров»я, відкрито викрав чуже майно потерпілої ОСОБА_3, зірвавши у неї з шиї золотий ланцюжок вагою приблизно 8
г, завдавши останній збитку на суму 390 грн.

Епізод №
2. В один із днів кінця грудня 2006 року, приблизно о 24 год. 00 хв., він же
біля кафе «12 стільців», що по вулиці Фрунзе
у м. Полтаві, повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
його життя чи здоров»я, відкрито викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_4,
стягнувши з нього куртку вартістю 640 грн., завдавши йому збитку на вказану
суму.

Епізод №
3. 29 грудня 2006 року, приблизно о 20 год. 00 хв., він же, повторно, таємно
шляхом злому замка багажника автомобіля «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1, який був
припаркований неподалік від перехрестя вулиці Красіна і провулку Ремісничого у
м. Полтаві і який належить потерпілому ОСОБА_5, викрав звідти коробку передач
до автомобіля, вартість якої становить 857 грн. 50 коп., завдавши останньому
збитку на вказану суму.

Епізод №4. 31 грудня 2006 року, приблизно о 17 год. 00 хв., він же
на території парку культури і відпочинку «Перемога» по проспекту
Першотравневому у м. Полтаві у невстановленої досудовим слідством особи
незаконно придбав і без мети збуту зберігав при собі 0,3 г особливо
небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, з яким в цей же день,
приблизно о 17 год. 40 хв.,
був затриманий працівниками міліції біля будинку АДРЕСА_2, а наркотичний засіб
у нього вилучено.

Епізод №
5. 18 січня 2007 року, приблизно о 13 год.
30 хв., він же на вулиці Ветеринарній у м. Полтаві вчинив напад з метою
заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_6, поєднаний із насильством,
небезпечним для його життя та здоров»я, приставивши йому ніж до грудей, та
відкрито викрав у останнього гроші в сумі 70 грн., мобільний телефон «Nokia 1100»
вартістю 224 грн., з сімкартою вартістю 50 грн. і коштами на рахунку в сумі 2
грн., ключі від автомобіля та інше майно на загальну суму 474 грн.

Епізод №
6. Заволодівши ключами від автомобіля, підсудний ОСОБА_1 з метою втечі з місця вчинення злочину, повторно,
незаконного заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_6 - автомобілем
«ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 16891 грн. 62 коп., на якому той під»їхав до
місця нападу на нього. Від»їхавши на незначну відстань від місця скоєння злочину,
підсудний залишив автомобіль і з викраденим направився в квартиру свого
знайомого, де і був затриманий працівниками міліції.

Допитаний
в ході судового слідства по справі підсудний ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому
злочинів визнав повністю і показав, що 18 січня 2007 року, приблизно о 13 год., він на вулиці
Ветеринарній у м. Полтаві підійшов до раніше незнайомого йому чоловіка, який
приїхав на автомобілі «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_2, і з метою заволодіння його
майном, приставив ніж, який був при ньому, до грудей та зажадав передачі йому
грошей і мобільного телефону. Останній на вимогу передав йому мобільний телефон
«Nokia1100» та 70 грн., а
також ключі від автомобіля. Після цього він з метою втечі з місця скоєння
злочину підійшов до автомобіля «ВАЗ 2107», який стояв на тій же вулиці, сів в
нього і поїхав. Доїхав до магазину «Океан», де зупинився, залишив автомобіль І
пішов на вулицю Баяна, 8 до свого знайомого, у якого знаходився до затримання
працівниками міліції. При затриманні у нього все викрадене було вилучене, крім
телефону, який він до того вже віддав своєму знайомому, до якого прийшов і у
якого цей телефон також був вилучений.

31
грудня 2006 року, приблизно о 17 год.
40 хв., біля парку «Перемоги» по проспекту Першотравневому у незнайомого
йому чоловіка придбав медичний шприц об»ємом 5 мл з наркотичним засобом 2 мл,
заплативши гроші, не пам»ятає яку суму. Наркотичний засіб придбав для власного
вживання. З цим наркотичним засобом через деякий час він був затриманий
працівникам и міліції.

Він також
визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому крадіжок і грабежів,
підтвердивши факти їх скоєння за обставин, викладених вище.

Оскільки
фактичні обставини справи і розмір цивільного позову ніким не оспорюються,
підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та
істинності його позиції немає та йому роз"яснено про позбавлення права
оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно
до ч.3 ст. 299 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно
цих фактичних обставин справи.

Суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1
за епізодом № 1 і 2 слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна,
вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 186 КК України; за епізодом № 3 як таємне
викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК
України; за епізодом № 4 суд кваліфікує дії підсудного за ч. 1 ст. 309 КК
України, оскільки він незаконно без мети збуту придбав та зберігав у себе
наркотичний засіб; за епізодом № 5 за фактом нападу з метою заволодіння чужим
майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров»я потерпілого
ОСОБА_6 суд кваліфікує дії підсудного як розбій, тобто за ч. 1 ст. 187 КК
України, а по епізоду № 6 за фактом заволодіння транспортним засобом потерпілого
ОСОБА_6, вчиненому повторно, суд кваліфікує дії підсудного за ч. 2 ст. 289 КК
України.

Оскільки
грабіж потерпілої ОСОБА_3 підсудний вчинив до постановления вироку від 24 листопада 2006 року,
то покарання за цим епізодом слід призначати із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів.

Із
застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів слід призначати
покарання за злочини, вчинені після постановления
вироку в справі 24 листопада 2006 року, але до повного відбуття покарання.

Остаточне
покарання суд визначає за сукупністю вироків відповідно до ч. 5 ст. 71 КК
України, оскільки підсудний після постановления
вироку, але до повного відбуття покарання вчинив більше двох злочинів.

Обставинами,
які пом"якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які
обтяжують покарання підсудного, суд не знаходить.

Виходячи
з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд
враховує конкретні обставини справи, характер і тяжкість вчинених ним злочинів,
наявність у нього непогашеної судимості та не відбутого покарання у виді
позбавлення волі за попереднім вироком, дані про особу підсудного, його
позитивну характеристику за місцем проживання, стан його здоров»я (страждає
захворюванням на туберкульоз), наявність на його утриманні малолітньої дитини,
обставини, що пом»якшують покарання, і приходить до висновку, що покаранням,
необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових
злочинів повинне бути позбавлення волі.

Цивільні позови
по справі не заявлені.

Згідно
висновку лікарняно-консультативної комісії підсудний визнаний таким, що не
потребує примусового лікування від наркоманії.

Суд
приймає до уваги, що частина із скоєних ним злочинів є тяжкими.

Враховуючи
відсутність тяжких наслідків від скоєного ОСОБА_1, обставини вчинення злочинів,
поведінку підсудного під час їх вчинення та розгляду справи в суді, приймаючи
до уваги характеристику його особи, суд вважає за можливе визнати дані
обставини в якості пом»якшуючих покарання.

Разом з
тим, приймаючи до уваги ту обставину, що підсудний раніше притягався до
кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, має не
погашену судимість та не відбуте покарання за це і вчинив нові умисні злочини,
в тому числі, проти власності в період відбування покарання, з урахуванням
положень ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також
запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_1 повинен лише в
умовах ізоляції від суспільства.

Питання про
речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Керуючись
статтями 321, 323 та 324 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч.
2 ст. 289 та ч. 1 ст. 309 КК України і засудити його:

за ч. 2
ст. 186 КК України (епізод № 1 - відкрите заволодіння чужим майном потерпілої
ОСОБА_3) на чотири роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання за
цим вироком та попереднім вироком від 24 листопада 2006 року визначити у
вигляді чотирьох років позбавлення волі.

за ч. 2 ст. 185
КК України на два роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України (епізод № 2 - відкрите
заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_4) на чотири роки позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 187 КК України на три роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК
України на п»ять років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України на один рік
позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим у вигляді п»яти років позбавлення волі.

На
підставі ч. 5 ст. 71 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю
вироків, частково приєднавши не відбуте покарання, призначене відповідно до ч.
4 ст. 70 КК України за цим вироком та за вироком Октябрського районного суду м.
Полтави від 24 листопада 2006 року у вигляді одного місяця позбавлення волі і
остаточно визначити покарання у вигляді п»яти років одного місяця позбавлення
волі.

Строк
відбування покарання рахувати з 18 січня 2007 року, зарахувавши в нього час
перебування під вартою засудженого ОСОБА_1

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили у вигляді взяття під варту, обраний
щодо засудженого ОСОБА_1,
залишити без змін.

Речові
докази - наркотичний засіб та ніж, які зберігаються в камері схову Октябрського
РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, знищити, а ті, які передані на
зберігання потерпілим, повернути їм же (т. 1 а. с. 6, 44, 49, 53, 55, 59, 64,
162; т. 2 а. с. 13).

Вирок
може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який
перебуває під вартою у цей же строк з моменту вручення копії вироку.