Справа № 466/4658/15-к
УХВАЛА

«07» липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК № 30 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Львові заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . українця. громадянина України, з середньою освітою. не одруженого, уродженця міста Чортків Тернопільської області, до засудження проживав у селі Тустоголови Зборівського району Тернопільської області, раніше судимого, а саме:

1. 03.04.1990 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років виправних робіт із відрахуванням із заробітку 20% у дохід держави;

2. 20.11.1990 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ст.ст 140 ч.2, 208, 42, 43 КК України до 2 років позбавлення волі із конфіскацією половини майна;

3. 24.06.1991 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 140 ч.2. 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією 1/2 майна. Звільнений 12.03.1993 року по відбуттю міри покарання;

4. 22.12.1994 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ст 229-6 ч.1, 14 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 30.11.1995 року по відбуттю міри покарання;

5. 24.11.1997 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ст. 220-6 ч.1, 14 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 23.09.1998 року відповідно ст. 3 Закону України «Про амністію» від 24.09.1998 року;

6. 24.11.1998 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ст. 196-1 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 24.11.1999 року по відбуттю мгу; покарання;

7. 20.03.2000 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ст.ст 196-1 ч .1, 42, 14 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.06.2002 року по відбуттю міри покарання;

8. 14.01.2003 року Тернопільської міським судом за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 23.10.2004 року по відбуттю міри покарання;

9. 14.06.2011 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 185 ч.1, 309 ч.1, 263 ч.1, 70, 75, 76 п.2, 76 п.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

по даній справі засуджений 12.12.2012р. Зборівським районним судом Тернопільської області за ст.ст. 309 ч.2 , 185 ч.3, 186 ч.3, 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, -

в с т а н о в и в:

Вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 12.12.2012р. ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України та засуджений з врахуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки і 3 місяці.

Початок строку покарання 12 жовтня 2010 року, кінець строку покарання 12 січня 2017року.

23 червня 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з заявою про заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, оскільки він відбув більше половини терміну покарання та за цей час стягнення на нього не накладалися.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити його заяву.

В судовому засіданні представник ЛВК № 30 та прокурор просили відмовити в задоволенні заяви.

Перевіривши представлені матеріали, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За час відбування покарання у ЛВК № 30 та РВК № 73, засуджений ОСОБА_5 не заохочувався, порушень вимог режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався.

З характеристики ОСОБА_5 , наданої керівництвом ЛВК № 30 вбачається, що останній не завжди виконує вимоги персоналу установи через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до робіт по благоустрою установи, не прагне до підвищення свого загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно технічних навичок; перебуває на профілактичному обліку установи, як «схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є неодноразово судимий, а саме дана судимість є для нього десятою. 24.07.2014 р. та 11.12.2014 р. адміністративною комісією установи відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні заохочувальної норми, як такому що не став на шлях виправлення. Після рішення адміністративної комісії установи поведінка засудженого ОСОБА_5 в кращу сторону не змінилася.

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не довів, що став на шлях виправлення.

Таким чином, суд вважає, що заяву ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 82 КК України та ст.537 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`якою у вигляді обмеження волі.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення прокурор, засуджений мають право подати апеляції до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова.

Суддя ОСОБА_1