Провадження № 1-кп/127/14/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2015 Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці обвинувальний акт за № 0006619 від 12.09.2014 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.06.2011 Замостянським районним судом м. Вінниці по ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 1000 гривень, який був замінений на громадські роботи строком та 60 годин, які відпрацьовані,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці, повинен був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , 2002 року народження, в твердій грошовій сумі 150 гривень, щомісячно, починаючи з 11.08.2006 року до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_4 не бажаючи виконувати рішення суду щодо виплати встановлених аліментів на утримання доньки, а також не бажаючи виконувати свої батьківські обов`язки передбачені Законом України щодо утримання малолітньої дитини, почав злісно ухилятися від сплати аліментів, що виразилося у відмові надавати кошти чи інші матеріальні блага, не з`явлення на виклики державного виконавця та заборгованість не погашав.
Також, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він має сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної допомоги, свідомо не приймає ніяких мір в пошуках роботи та в пошуках інших заробітків, щоб надати дитині матеріальні кошти для її повноцінного життя та всебічного розвитку, так згідно відповіді з центру зайнятості до центру в пошуках роботи не звертався та на обліку не перебуває, з дитиною не спілкується та не зустрічається, продукти харчування, одяг та кошти не надає.
Внаслідок ухилення від сплати аліментів у ОСОБА_4 виникла заборгованість із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, так згідно довідки-розрахунку державної виконавчої служби, заборгованість по сплаті аліментів, станом на 01.10.2014 становить 14651,61 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність в інкримінованих йому діянні, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що в 2006 році, він був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи та винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_7 , після чого декілька місяців, добровільно сплачував аліменти, а потім перестав їх виплачувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 додаткового суду пояснив, що дану заборгованість він відшкодує у повному обсязі та в майбутньому буде сплачувати аліменти на утримання доньки, які призначені за рішенням суду.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 це її колишній чоловік, який з 2006 року згідно рішення суду мав сплачувати на її корить аліменти на утримання їх доньки. Проте, після рішення суду про стягнення аліментів, ОСОБА_4 лише на протязі декількох місяців сплачував аліменти на утримання дитини, а потім перестав їх сплачувати взагалі, не повідомивши причини такого рішення. Обвинувачений ОСОБА_4 ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться ні станом здоров`я дитини, ні її фізичним та психологічним вихованням, з якої саме причини їй не відомо.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілу ОСОБА_5 , суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначені покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості, особу винного, а саме:
- по місцю проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.с.42);
- на диспансерному наркологічному обліку у ВОНД СОЦІОТЕРАПІЯ, ОСОБА_4 , не перебуває (а.с. 43);
- на диспансерному обліку у Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка ОСОБА_4 , не перебуває (а.с. 44);
- згідно довідки УІАЗ УМВС України у Вінницькій області, ОСОБА_4 раніше судимий (а.с.45);
До обставин, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України можна віднести щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину як на досудовому, так і в судовому слідстві, те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, а тому враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливе без ізоляції його від суспільства, а тому міру покарання обвинуваченому необхідно призначити відповідно до положень ст.ст. 75,76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368-374 КПК України, ст.ст. 65-67 КК України, суд
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місця проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області на протязі 30 діб з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: