Справа № 621/913/12
Романівський районний суд Житомирської області
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

4 лютого 2013 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Кравчук В.П.

при секретарі - Багінській В.І.

з участю прокурора - Поплавського А.А.

підсудного - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду

в смт. Романові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та зареєстрованого в

АДРЕСА_1 громадянина України,

не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не

маючого, з професійно-технічною освітою, раніше не

судимого

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 4 грудня 2011 року, біля 1 години ночі в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та знаходячись біля приміщення кафе-бару «У Акопа», що розташоване на вул. Клубна, 69 смт. Миропіль, ОСОБА_1 на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс один удар ногою в область правого коліна ОСОБА_3, спричинивши йому при цьому тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому правого наколінника, що відносяться до середнього ступеню тяжкості, так як визвали тривалий розлад здоровя і не являються небезпечними для життя.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

В судовому засіданні 04.02.2013 року потерпілий ОСОБА_3, представник потерпілого ОСОБА_4, підсудний ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 заявили клопотання про повернення даної кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КК України прокурору Романівського району Житомирської області для організації проведення додаткового розслідування.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що дана кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства.

Відповідно до положень ст. 281 ч.1 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»визначає, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Із матеріалів кримінальної справи вбачається, що як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 винним себе не визнав та заперечив заподіяння ним потерпілому даних тілесних ушкоджень.

Із матеріалів даної кримінальної справи також вбачається, що в порушення вимог ст.22 КПК України (редакція 1960р.), досудове слідство проведено неповно, однобічно, без об'єктивного дослідження обставин справи та з'ясування даних обставин при зібранні відповідних доказів і дана неповнота не може бути усунута під час судового розгляду виходячи з наступного.

Досудовим слідством не вірно кваліфіковані дії усіх учасників вказаних подій. А саме: як сам потерпілий ОСОБА_3, так і інші свідки даної бійки стверджують, що в бійці приймало участь декілька осіб, які безпричинно затіяли дану бійку в присутності значної кількості сторонніх громадян, чим самим грубо порушували громадський порядок, а тому їх дії необхідно кваліфікувати за ст.296 ч.2 КК України, як вчинення хуліганських дій групою осіб.

В порушення вимог ст.62 Конституції України вказане обвинувачення ОСОБА_1 пред'явлено на одних лише припущеннях, без зібрання відповідних доказів. Приймаючи до уваги покази потерпілого ОСОБА_3, що йому заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_1, досудове слідство не звернуло уваги на покази ОСОБА_3 під час його допиту (а.с.59-60), пояснення (а.с.12-14) та протоколу відтворення обстановки та обставин події з відповідною до нього фото таблицею.

Так, в поясненні ОСОБА_3 від 04.12.2011 року (а.с.12), тобто зразу ж після вказаних подій він пояснив «... коли я лежав на землі то п'ятеро незнайомих громадян почали мене бити по туловищу і ногах. Один з них був одягнений в чорну спортивну куртку, який вдарив мене по правій нозі, від чого причинив тілесні ушкодження. Мені відомо, що дані особи проживають в селі Печанівка...». Отже, як на момент бійки, так і на момент відібрання пояснення у ОСОБА_3 йому не були відомі особи, які наносили йому удари коли він лежав на землі.

В поясненні від 08.12.2011 року (а.с.13-14), тобто через декілька днів після даної пригоди ОСОБА_3 вказує «... серед яких були ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6. ОСОБА_5 на призвісько «ОСОБА_5»ОСОБА_1 призвісько (ОСОБА_1)...». З яких джерел йому стало відомо про прізвища та по батькові даних осіб не вказано.

В протоколі допиту в якості потерпілого (а.с.59-60) ОСОБА_3 вказує «... а ззаду другий, якого він не бачив, ногою наніс йому один удар в спину і в цю мить ОСОБА_1 знову наніс йому удар ногою, носком взуття, йому по правій нозі в область коліна...». В даному протоколі допиту не було з'ясовано розташування вказаних осіб один відносно другого.

При проведенні відтворення обстановки та обставин події із застосуванням фотозйомки, на фотознімках (а.с.82) ОСОБА_3 неодноразово (2-й,3-й, 4-й знімки) вказує, що удар, від якого настав перелом ноги, йому було нанесено особою, яка знаходилася ззаду його. Вказана обставина засвідчує, що ОСОБА_3 не міг бачити особи, яка йому заподіяла вказані тілесні ушкодження, хоча під час додаткового допиту (а.с. 156) ОСОБА_3 зазначив «...удар по правому коліні мені наніс ОСОБА_1 ногою. Я це добре знаю, так як я це бачив...», а тому його покази не можуть покладатися в обвинувачення ОСОБА_1 Не звернуло уваги на дані розбіжності і досудове слідство.

Під час досудового слідства, свідок ОСОБА_7 в своєму поясненні від 08.12.2011 року (а.с. 15-16) пояснила «...бачила скупчення людей близько 6-7 чоловік, серед яких я впізнала чоловіка. Я побачила, як один з невідомих штовхнув чоловіка в груди від чого він став падати на землю та коли впав невідомі хлопці наносили удари ногами по різних частинах тіла, все зупинилось після того, як мій чоловік закричав, що зламали ногу. Мого чоловіка били троє невідомих для мене...».

В протоколі допиту в якості свідка ОСОБА_7 (а.с. 159) вона зазначає «... один із тих хлопців наніс один удар по нозі ОСОБА_3 і він впав на землю. Цей хлопець був середнього зросту, середньої тіло будови, але не худий. В чому він був одітий я не знаю...».

Не звернуло уваги досудове слідство і на висновок експерта (а.с.94-95), а саме: на пункт 6 «...враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень вважаю, що в момент утворення їх потерпілий міг знаходитися в вертикальному положенні і бути повернутим до нападаючого обличчям...».

Якщо під час відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_3 в категоричній формі вказав і показав, що стверджується фотознімками на (а.с.82), що ОСОБА_1 наніс йому удар ногою знаходячись позаду нього, то як він міг йому заподіяти вказані тілесні ушкодження, якщо експерт виключає таке розташування осіб під час заподіяння тілесних ушкоджень. Вказані обставини засвідчують, що тілесне ушкодження ОСОБА_3 у вигляді «уламкового перелому правого наколінника»могли бути заподіяні іншою особою, що в черговий раз підтверджує участь у бійці інших осіб, які не були встановлені та притягнуті до кримінальної відповідальності. Дані протиріччя не було усунуті досудовим слідством. Не може воно бути усунуте і під час судового розгляду, так як необхідно провести значну кількість слідчих дій, а саме: провести відтворення обстановки та обставин події з кожним учасником тих подій з детальним складенням схем та зазначенням місце знаходження кожного із учасників, фототаблиць до них, додатково допитати усіх учасників про одяг, в якому вони були одягнуті на момент вказаних подій, додаткового призначити судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи міг ОСОБА_1 заподіяти ОСОБА_3 тілесне ушкодження у вигляді «уламкового перелому правого наколінника»знаходячись в такому положенні відносно ОСОБА_3, як вказує та показує сам потерпілий ОСОБА_3 під час відтворення обстановки та обставин події з ним, тощо.

Встановити та притягнути до кримінальної відповідальності інших осіб, які приймали участь у побитті ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що дана кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства; без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 281 КПК України (редакція 1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КК України прокурору Романівського району Житомирської області для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.

На постанову суду протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд.

Головуючий суддя В.П.Кравчук