АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/559/2012
Номер провадження 11/1690/559/2012Головуючий у 1-й інстанції ПОТЕТІЙ
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст.187ч.3 КК О.Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша В.М.

суддів Копитько Л.І., Юренко Л.А. за участю прокурора Акулової С.М. засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями прокурора Семенівського району Яроменюка Р.О., засудженого ОСОБА_2 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2012 року,-

В с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, раніше не судимий, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3

засуджений за ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Одночасно судом постановлена окрема постанова на виявлені недоліки в роботі органів досудового слідства.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 14 листопада 2010 року близько 17 години прийшовши у двір розташований по вул. Радянській № 41 в с. Заїченці Семенівського району Полтавської області до потерпілих ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, з метою вчинення розбійного нападу з проникненням в житло, розбив віконне скло в оселі потерпілих та почав вимагати гроші у ОСОБА_4, яка підійшла до вікна і повідомила про відсутність грошей.

У відповідь ОСОБА_2 намагався проникнути в житло через розбите вікно, але коли це йому не вдалось, через отвір у вікні вкинув до будинку дві деревяні дошки, обрізав електродроти, що ведуть до будинку, знеструмивши жилий будинок.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_2 відкрив гачок вхідних дверей, на який вони були закриті з середини та, з метою заволодіння грошима потерпілих, відкрито проник в їх жиле приміщення, де неодноразово вимагаючи гроші, однією із дощок, вкинутих у вибите вікно, почав умисно наносити чисельні удари в різні частини тіла потерпілих спочатку ОСОБА_4, а потім ОСОБА_3, які обоє є особами похилого віку та не здатні чинити опір.

Внаслідок застосування насильницьких дій засуджений ОСОБА_2 заподіяв потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад їх здоровя, однак не отримавши від них грошей, з місця вчинення злочину зник.

В апеляції прокурора Семенівського району ставиться питання про зміну вироку Семенівського районного суду від 20 березня 2012 року в звязку з істотним порушенням судом вимог ст. 375 Кримінально-процесуального Кодексу України.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що ухвалою апеляційної інстанції від 28 березня 2011 року було скасовано попередній вирок та направлено справу на додаткове розслідування не за мякістю призначеного ОСОБА_2 покарання, а у звязку з неповнотою і поверховістю досудового слідства за апеляцією засудженого і його захисника,

Прокурор звертає увагу, що під час проведення додаткового розслідування не виявлено вчинення засудженим більш тяжкого злочину та не збільшувався обсяг інкримінованого обвинувачення, призначення новим вироком суду більш тяжкого покарання ніж за попереднім є помилковим.

Виходячи з наведених мотивів, прокурор просить вирок змінити, призначити ОСОБА_2 за ст. 187 ч.3 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому майна.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_2 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не усунуті розбіжності в показаннях свідків та потерпілих, а також не допитані ряд інших свідків, показання яких має значення для встановлення істини по справі та доводить його невинуватість.

Крім того, засуджений посилається на застосування до нього працівниками міліції недозволених методів слідства, порушення вимог кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, що належним чином не перевірено та не враховано судом першої інстанції, тому просить скасувати вирок, а справу знову направити на додаткове розслідування.

Апеляція прокурора, який брав участь у розгляді справи по першій інстанції відкликана, а інші учасники процесу вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора Акулову С.М., яка підтримала апеляцію прокурора Семенівського району та заперечувала проти апеляцій засудженого, вислухавши засудженого ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляцію з доповненнями, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає апеляцію засудженого безпідставною, а апеляцію прокурора підлягаючою до задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що справа по обвинуваченню ОСОБА_2 розглядалася судовими інстанціями неодноразово та за вироком Семенівського районного суду від 28 березня 2011 року він був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 187 ч. 3 КК України та засуджений на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини його особистого майна.

/ т. 1 а. с. 259 263 /

Між тим, за апеляцією засудженого та його захисника цей вирок ухвалою апеляційної інстанції від 15 липня 2012 року був скасований, а справа направлена на додаткове розслідування, при цьому питання щодо виду та розміру покарання призначеного за вироком учасниками процесу не оскаржувалося, а тому апеляційною інстанцією не вирішувалося.

/ т. 1 а. с. 304 - 309 /

При проведенні додаткового розслідування обсяг обвинувачення з кваліфікуючими ознаками, кваліфікація та тяжкість інкримінованого ОСОБА_2 злочину не змінилася, про що свідчить зміст обвинувального висновку затвердженому прокурором 30.09.2011 року.

/ т. 2 а. с. 84 102 /

Після скасування вироку апеляційним судом, відповідно до ч. 2 ст. 375 КПК України, при новому розгляді справи судом першої інстанції застосування закону поро більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в звязку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин або коли збільшився обсяг обвинувачення.

Приймаючи до уваги, що останнім вироком від 20 березня 2012 року обсяг обвинувачення визнаного доведеним не збільшився, а тяжкість і кваліфікація цього злочину інкримінованого ОСОБА_2 не погіршили його стан, призначення судом покарання в розмірах, які перевищуються покарання з попереднім вироком, як вірно вказав в своїй апеляції прокурор, суперечить ст. 375 КПК України.

За таких підстав, вирок слід змінити, призначене судом основне та додаткове покарання помякшити до меж визначених попереднім вироком, при цьому одночасно слід зазначити, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, в повній мірі враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_5 корисливого злочину щодо осіб похилого віку та дані про його особу, в тому числі негативну характеристику за місцем проживання.

/ т. 1 а. с. 166 /

Поряд з цим, твердження засудженого про недоведеність його вини, поверхове і неповне зясування обставин справи на досудовому слідстві та в суді першої інстанції, їх упередженість, а також застосування до нього недозволених методів слідства не відповідає дійсності.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, апеляційна інстанція, крім іншого, особливу увагу органів досудового слідства звернула на повну, всебічну та обєктивну перевірку заяв ОСОБА_2, в тому числі щодо причетності до розбійного нападу інших осіб, правдивість і достовірність його алібі, напрошеність або вимушеність показань потерпілих похилого віку чи їх сумлінну помилку в особі злочинця, а також застосування недозволених методів слідства.

Матеріали справи свідчать, що всі перелічені недоліки та раніше допущена неповнота органами досудового слідства усунуті, маючі істотне значення по справі обставини, у відповідності до вимог ст.ст. 22, 64 КПК України ретельно перевірені і їх достовірність не викладає сумнівів.

Так. свідок ОСОБА_6 категорично заперечила факт знаходження в її господарстві та домоволодінні ОСОБА_2 у звязку з ремонтом пульта до її телевізора в період, який відповідай часу вчинення розбійного нападу, тобто 14 листопада 2010 року в 17 годин, оскільки з 16 годин вона взагалі сторонніх осіб до будинку не пускає, особливо в осінній та зимній періоди.

Одночасно ОСОБА_6 в суді засвідчила, що 14 листопада 2012 року засуджений перебував в її будинку в проміжок часу за 11 до 12 години, а потерпіла ОСОБА_4 їй особисто скаржилася на вимагання ним грошей та показувала тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_2

/ т. 2 а. с. 200 /

Показання ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показаннями соціального працівника ОСОБА_7, яка підтвердила, що в осінній та зимовий період вона після 16 години до цієї пенсіонерки для надання соціальної допомоги не зявляється, оскільки вона сторонніх осіб до будинку не пускає.

ОСОБА_7 також пояснила, що потерпілі подружжя ОСОБА_2 їй особисто скаржилися на злочинні дії засудженого, показували заподіяні ним тілесні ушкодження, в тому числі на голові, ногах та забруднений кровю одяг. Одночасно свідок підтвердила, що потерпілі, не дивлячись на свій вік, знаходяться при здоровому глузді, мають тверду пам'ять, нормальний зір, знають та взнають всіх односельців до цього часу та до цього часу читають без окуляр.

/ т. 2 а. с. 170 171 /

Аналогічні показання дав Сільський голова с. Заїченці ОСОБА_8, який на прохання потерпілої ОСОБА_4 про вчинений розбійний напад засудженим повідомив правоохоронним органам, особисто бачив наявні у неї тілесні ушкодження.

Одночасно свідок підтвердив, що потерпілі характеризуються лише з позитивної сторони, спиртних напоїв не вживають, мають тверду пам'ять, хороший зір та, на відміну від засудженого ОСОБА_2, користуються повагою у односельців.

/ т. 2 а. с. 166 168 /

Потерпіла ОСОБА_4, як на досудовому слідстві, так і в суді дала послідовні та стабільні показання щодо дати, часу, місця, способу і обставин вчинення розбійного нападу ОСОБА_2, якого впевнено з чоловіком впізнали, просили припинити насильницькі дії, а він на це не реагував тому, спільно з чоловіком, який за станом здоровя та віком не зміг бут присутнім в судовому засіданні, просила покарати по закону.

/ т. 2 а. с. 257, 282 284 /

Органами досудового слідства та судом ретельно перевірені заяви засудженого щодо причетності до вчиненого злочину ОСОБА_9, однак такі заяв не знайшли свого ствердження.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 категорично заперечили заяви засудженого, що ніби то вони повідомляли ОСОБА_2 про причетність ОСОБА_9 до вчинення ним розбійного нападу.

Більше того, перша, являючись родичкою засудженого повідомила, що односельці з приводу вчиненого злочину висловлювали скарги на саме на засудженого та на її переконання ОСОБА_9 до цього злочину не причетний.

/ т. 2 а. с. 169 171, 176 -177 /

Такі обвинувачення категорично заперечив і сам ОСОБА_9 та по справі відсутні будь які дані при його причетність до розбійного нападу.

/ т. 2 а. с. 174 175 /

З урахуванням сукупності добутих на слідстві та належним чином перевірених в суді доказів, в тому числі показань потерпілих, свідка ОСОБА_12, якому вони негайно повідомили про обставини та факт вчинення засудженим розбійного нападу, показань співмешканки ОСОБА_13П, яка не заперечувала факт знищення частини одягу засудженого після вчинення ним цього злочину,висновок суду про намагання засудженого у такий спосіб уникнути від кримінальної відповідальності є вірним та ґрунтується на матеріалах справи.

/ т. 2 а. с. 22 -24, 51, 78 79, 165 - 166 /

Не відповідає дійсності також і заяви засудженого щодо застосування до нього недозволених методів слідства, безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки зазначені обставини належним чином ретельно перевірені слідством та судом, особа щодо якої ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення допитана судом та фактично сам засуджений не заперечує вчинення дрібного хуліганства.

В свою чергу працівники міліції ОСОБА_14, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 спростували заяви засудженого щодо фальсифікації доказів по справі, порушення права на захист ОСОБА_2, оскільки з моменту отримання від нього прохання він був забезпечений окулярами, що в судовому засіданні він не заперечував.

/ т. 2 а. с. 204 205, 286 -287 /

Із матеріалів справи вбачається, що будь яких скарг, заяв та звернень щодо застосування до нього фізичного насильства ОСОБА_2 на протязі більше року не направлялося, за повідомленням апеляційній інстанції при прибутті в приміщення 2.12.2010 року в приміщення Полтавського СІЗО № 23 засуджений пройшов медичний огляд та тілесних ушкоджень у нього не було виявлено. Більше того, за весь час перебування в установі за допомогою з приводу тілесних ушкоджень не звертався.

Нарешті із матеріалів справи вбачається, що з першого ж допиту до завершення досудового і додаткового слідства, ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнавав, відмовлявся давати змістовні і детальні показання з приводу інкримінованого злочину, а тому його твердження про вимушеність показань, під тиском працівників міліції та із застосуванням недозволених методів слідства, не відповідає дійсності.

Торкаючись питання порушення вимог кримінально-процесуального законодавства органами досудового слідства, слід зазначити, що вони також були предметом дослідження в суді першої інстанції та з цього приводу судом постановлено окрему постанову.

Поряд з цим виявлені судом порушення, на які засуджений також звертає увагу у своїй апеляції, не вплинули повноту, всебічність і обєктивність розгляду справи, а тому висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 є вірним на належним чином вмотивованим.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав до скасування вироку, направлення справи на додаткове розслідування, оскільки апеляція засудженого є безпідставною і не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора Семенівського району Полтавської області задовольнити, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 з доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Семенівського районного суду від 20 березня 2012 року стосовно ОСОБА_2 змінити, помякшити призначене покарання та вважати його засудженим за ст. 187 ч. 3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є особистою власністю засудженого.

В решті цей вирок залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_17 ОСОБА_18