АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/251/15 Справа № 705/2038/13-к Категорія: ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2015 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам`янка, Молдова, українця, громадянина України, освіта середня, до затримання працював начальником пересувного вузла зв`язку, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Яворів Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, має на утриманні малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , до затримання працював начальником майстерні, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України,

в с т а н о в и л а :
Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 травня 2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 засуджені за ч. 3 ст. 125, ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 жовтня 2014 року вищевказаний вирок скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2015 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України, повернуто прокурору міста Умань для усунення виявлених недоліків.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в Черкаському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області до 16 березня 2015 року.

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із обвинувального акту, складеного прокурором прокуратури м. Умань встановлено, що в цьому процесуальному документі містяться недоліки, які пов`язані з тим, що в ньому не викладено конкретного обвинувачення щодо конкретної участі кожного обвинуваченого у вчиненні безпосередніх дій, що стосується об`єктивної сторони інкримінованих їм злочинів стосовно потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 строком на 60 днів, оскільки строк їх тримання спливав 16 січня 2015 року, то відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд продовжив обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки застосування іншого запобіжного заходу відносно обвинувачених може не забезпечити їх належної процесуальної поведінки. Оскільки на час продовження строку тримання під вартою обвинуваченим продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу.

Не погодившись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Уманського міськрайоного суду Черкаської області від 15.01.2015 року скасувати, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що не пов`язаний з триманням під вартою.

У якості мотивів своєї скарги обвинувачений ОСОБА_9 указує, що відповідно до ст. 194 КПК України суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, вказані в ч. 1 ст. 194 КП України. Вказує, що обвинувачення прокурора щодо нього є необґрунтованими, оскільки підтверджується лише показами потерпілої, яка є зацікавленою особою в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, прокурором не наведено достатніх підстав, які б підтверджувалися доказами, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також вказує обвинувачений, що суд при обранні запобіжного заходу зобов`язаний був оцінити та врахувати всі обставини відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: його молодий вік, стан здоров`я; те що він сирота і в нього на утриманні перебувають бабуся та брат інвалід ІІ групи; до затримання мав постійне місце роботи та позитивно характеризувався як за місцем роботи, так і проживання, судимості відсутні.

Таким чином, на підставі неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відсутності наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_13 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого.

ОСОБА_8 підтримав позицію ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вбачає можливим залишити чинною оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині продовження строку триманя під вартою ОСОБА_9 , оскільки існують конкретні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик зникнення останнього з метою уникнення відповідальності за діяння, у вчиненні яких він обвинувачується, а також ризик вчинення ним нових злочинів.

На наявність вказаних ризиків достатньо вказують наступні обставини. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Він є неодруженим, не має дітей, являється уродженцем іншої країни, тобто його соціальні зв`язки за місцем проживання є недостатньо сталими.

Це вказує на високу ймовірність того, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_9 може зникнути з метою ухилення від суду, а також може вчинити нові злочини. Вказане може негативно вплинути на дієвість кримінального провадження.

Виходячи з указаного вище, а також керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2015 року про повернення обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 153 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :