Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Гошовської Т.В. і Пивовара В.Ф.,
розглянула в судовому засіданні 21 лютого
2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням першого
заступника прокурора Харківської області на
вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 2 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

такого, що не має судимості

в силу ст 89 КК України,

засуджено:

за ч. 1 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 307 КК України 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

В
апеляційному порядку вирок не оскаржено.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
він, 11.04.2006 року знайшов у підвальному приміщенні будинку № 5 мікрорайону №
5 в м. Лозовій Харківської області пакет
з подрібненою речовиною рослинного походження та пляшку з рідиною
темно-коричневого кольору із запахом розчинника, які приніс до себе додому
(АДРЕСА_1), з якої виготовив наркотичний засіб - опій екстракційний і зберігав
для власних потреб без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_1 11.04.2006 року
збув частину наркотичного засобу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та надав їм свою
квартиру для вживання наркотичних засобів.

У касаційному поданні прокурора
порушується питання про скасування вироку у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону, м'якістю призначеного покарання та направлення справи на
новий судовий розгляд. На думку автора подання, суд призначив занадто м'яке покарання. Зазначається, що суд, призначаючи
покарання, не мотивув своє рішення щодо
застосування ст. 75 КК України та непризначення додаткового покарання у
виді конфіскації майна, Крім того, суд не поклав на ОСОБА_1 обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК
України підставою для скасування чи зміни вироку, ухвали чи постанови є істотне
порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого.

Висновки суду про доведенність
винуватості ОСОБА_1 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309, ч. 2
ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України у касаційному поданні не оспорюється.

Проте, суд першої інстанції,
призначаючи покарання ОСОБА_1, порушив вимоги діючого законодавства, а саме, не
призначив додаткове покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації
майна та не мотивував своє рішення щодо непризначення зазначеного покарання.

Крім того, призначаючи покарання
ОСОБА_1 із застосуванням ст. 75 КК України, суд не застосував ст. 76 КК
України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий
розгляд, в ході якого слід розглянути справу відповідно до вимог чинного
законодавства.

Якщо при новому розгляді справи
винуватість ОСОБА_1 буде доведена у повному обсязі, то призначене йому
покарання слід вважати м'яким.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а :

касаційне першого заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 2 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
кримінальну справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

В.Г. Жук Т.В. Гошовська В.Ф. Пивовар