АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-кп/463/17/14Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/132/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.187 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

потерпілого - ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2014 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, остання судимість 22 травня 2007 р. Галицьким районним судом м. Львова за сукупністю злочинів, передбачених ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. ст. 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, -

визнано винним та призначено покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 05 квітня 2013 р.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 917 грн. 08 коп.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, непрацюючого, не судимого, -

визнано винним та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 05 квітня 2013 р.

Запобіжний захід ОСОБА_8 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 1765 грн. 75 коп.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, непрацюючого, не судимого, -

визнано винним та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_11 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 05 квітня 2013 р.

Запобіжний захід ОСОБА_11 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1765 грн. 75 коп.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Гостинцеве, Мостиського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_5 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, -

визнано винним за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 05 квітня 2013 р.

Запобіжний захід ОСОБА_9 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 1178 грн. 15 коп.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, непрацюючого, не судимого, -

визнано винним та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України на 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією особисто належного майна.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_10 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання - 06 квітня 2013 р.

Запобіжний захід ОСОБА_10 - тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 391 грн. 20 коп.

Цивільний позов ОСОБА_21 залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_22 задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_22 1150 грн. матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_23 задоволено частково, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_23 8145 грн. 17 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 33145 грн. 17 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнанні винними та засуджені за кримінальні правопорушення, які ними вчиненні за наступних обставин.

19 лютого 2013 р. о 16:20 год. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , маючи при собі предмет схожий на пістолет, вдягнувши на обличчя маски, увійшли в приміщення магазину «Золото», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, майдан Перемоги, 4б, та вчинили напад з метою заволодіння чужим майном. При цьому, погрожуючи насильством, небезпечним для життя та здоров`я продавця вказаного магазину ОСОБА_24 , направивши на неї пістолет, наказали їй не чинити їм перешкод, після чого заволоділи ювелірними золотими виробами, що знаходилися на вітринах магазину, загальною вагою 1163,790 грам. та з викраденим майном з місця вчинення злочину втекли, спричинивши ОСОБА_21 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 416 075 гривень.

27 березня 2013 р. близько 20 год. 50 хв., обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_8 за попередньою змовою між собою, з метою заволодіння чужим майном зайшли в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що по АДРЕСА_6 та вчинили напад з метою заволодіння чужим майном. При цьому, в той час, як ОСОБА_8 направив в сторону продавця магазину пістолет та погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_11 заволодів грошима в сумі 1500 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_25 матеріальн шкоду на дану суму.

02 квітня 2013 р. близько 19 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у приміщенні магазину «Продукти», що по вул. Городоцькій, 209, у м. Львові, погрожуючи застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, направивши в сторону продавця магазину ОСОБА_26 зброю, відкрито викрав гроші з каси магазину, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1150 грн.

03 квітня 2013 р. близько 21 год. 45 хв. ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою вчинення розбійного нападу, поєднаного із проникненням у житло, підійшли до вхідних дверей квартири АДРЕСА_7 , попередньо вдягнувши заздалегідь підготовлені маски та рукавиці. Коли вхідні двері відчинив власник помешкання ОСОБА_27 , то завдали йому удари по голові і незаконно проникли всередину помешкання, здійснили напад, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_27 та його дружини ОСОБА_28 . В подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілим предметами схожими на вогнепальну зброю та заподіявши декілька ударів, почали вимагати у них грошові кошти. Не знайшовши цінних речей та грошей, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, заподіявши потерпілому ОСОБА_27 легкі тілесні ушкодження у вигляді рани та синця на голові, синця на руках, на правій нозі, садна на правій руці, а потерпілій ОСОБА_28 - легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на носі та синця в ділянці правого ока.

04 квітня 2013 р. близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, заздалегідь, виготовивши маски з проріззю для очей та з використанням зброї, вчинили розбійний напад на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ФОП « ОСОБА_29 », розташований по АДРЕСА_8 . Де ОСОБА_8 погрожував предметом схожим на пістолет, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заволоділи виручкою в сумі 3000 грн., картками поповнення рахунків мобільних операторів «Київстар», «МТС» та «Лайф» на загальну суму 2000 грн., трьома пляшками пива «Старе місто», заподіявши ФОП « ОСОБА_29 » майнову шкоду на суму 5000 грн. Крім того, зірвавши з шиї потерпілої ОСОБА_30 золотий ланцюжок з кулоном, спричинили їй майнову шкоду на суму 4800 грн. та з місця скоєння злочину втекли.

Обвинувачений ОСОБА_7 під час розбійного нападу, згідно розподілу ролей, знаходився неподалік місця вчинення кримінального правопорушення, щоб у разі небезпеки подати іншим співучасникам сигнал тривоги та забезпечив інших учасників транспортом, чим надав можливість останнім безперешкодно та швидко покинути місце події. Викраденими речами в подадльшому розпорядились, розподіливши їх між собою.

05 квітня 2013 р., близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_11 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що на вул. Зеленій, 115 у м. Львові, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, застосувавши до потерпілого ОСОБА_23 насильство, що полягало у заподіянні ударів руками по обличчю, відкрито викрали майно останнього, а саме: барсетку чорного кольору, вартістю 140 грн., гаманець шкіряний чорного кольору, вартістю 120 грн., гроші в сумі 200 грн. дрібними купюрами, гаманець світло-коричневого кольору, вартістю 40 грн., в якому знаходилось: службове посвідчення потерпілого, посвідчення водія потерпілого, реєстраційне посвідчення на автомобіль марки «Мітсубісі аутлендер ХL», декілька візиток із прізвищем потерпілого, які матеріальної цінності не мають, мобільний телефон «Айфон», вартістю 3500 грн. в шкіряному чохлі чорного кольору вартістю 60 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 50 грн., з коштами на рахунку в сумі 65 грн., мобільний телефон «Нокіа» вартістю 400 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 12 грн., з коштами на рахунку в сумі 37 грн., два футляри з ключами та один ключ без футляра, які матеріальної цінності не становлять, заподіявши ОСОБА_23 матеріальну шкоду на загальну суму 4624 грн.

Крім того, незаконними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_23 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді травми правої половини обличчя з переломом кісток лицевого скелета, які відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, а рана, синці та садна - до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок у зв`язку з допущенням судом першої інстанції грубих порушень вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Покликається на те, що його вина по факту викрадення майна із магазину «Продукти», що по вул. Городецькій не доведена, суд невірно оцінив зібрані докази та прийшов до помилкового висновку щодо обставин даної справи, оскільки інкриміноване йому кримінальне правопорушення, він не вчиняв. Судом безпідставно взято до уваги показання потерпілої ОСОБА_26 , яка, на його думку, помилилась, впізнавши його як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Зазначає, що впізнання 11 квітня 2013 р. з участю ОСОБА_26 та ОСОБА_31 були проведені з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону, оскільки на той час він з 05 березня 2013 р. перебував під вартою і його зовнішній вигляд суттєво відрізнявся від інших статистів. Крім того йому безпідставно було відмовлено в задоволені клопотання про виклик в судове засідання та допит ОСОБА_26 та ОСОБА_31 , а тому вважає, що стягнення з нього в користь потерпілого ОСОБА_22 1150 грн. матеріальної шкоди та 391 грн. 20 коп. за проведення експертизи є безпідставним. Крім того, вказує на те, що судом також не взято до уваги та не оцінено показання свідка ОСОБА_32 , який стверджував, що 02 квітня 2013 р. він перебував разом з ним та ОСОБА_33 в орендованій ОСОБА_34 квартирі, клопотання про допит, якого судом було задоволено, проте не виконано. Свою вину в у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_23 визнає повністю;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_19 просить вищевказаний вирок щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити, застосувати щодо ОСОБА_9 ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вказує, що висновки суду першої інстанції у вироку про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не визнав своєї вини, не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений визнав свою вину та примирився з потерпілими ОСОБА_35 , ОСОБА_30 , ОСОБА_36 , які просили його суворо не карати, відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілим. Зауважує, що судом не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди; позитивні характеристики обвинуваченого, стан його здоров`я, який значно погіршився за час його тримання в слідчому ізоляторі.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_20 вважаючи вирок суду першої інстанції таким, що винесений з порушенням чинного законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 по епізодах розбійного нападу на магазин «Золото», що в м. Тернополі та на квартиру АДРЕСА_7 скасувати, а кримінальне провадження по них закрити за недоведеністю вини ОСОБА_8 у їх вчиненні. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази не доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні даних кримінальних правопорушеннь. Протокол пред`явлення особи для впізнання, згідно якого продавець магазину «Золото» впізнала ОСОБА_8 за тілобудовою, зростом та штанами, не може бути доказом того, що вказане кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_8 . Крім того, під час пред`явлення особи для впізнання за взірцями голосу ОСОБА_24 не впізнала голосу ОСОБА_8 . Також зазначає, що не можуть свідчити про причетність ОСОБА_8 до розбійного нападу на квартиру АДРЕСА_9 03 березня 2013 р. і протоколи пред`явлення особи для впізнання, згідно яких потерпілий ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_8 виключно по росту і водій таксі впізнав ОСОБА_8 , як одну з осіб, яку підвозив на вул.Городоцьку та чекав протягом 2 годин, тобто жодного прямого доказу вини ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях немає. Зауважує, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні розбійного нападу на магазин «Продукти» по вул. Вернадського в м. Львові, щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілих. Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілих про повне відшкодування їм матеріальної та моральної шкоди та відсутність претензій до обвинуваченого. Також вказав, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинив сам. Враховуючи дані обставини вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права при призначенні покарання по даному епізоду, оскільки воно не повинно перевищувати 2/3 максимального покарання передбаченого санкцією ч. 3 ст. 187 КК України. Щодо інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення вчиненого ним за попередньою змовою з ОСОБА_11 27 березня 2013 р., вказує що судом першої інстанції встановлено не причетність ОСОБА_8 до даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим він не брався до уваги при призначенні покарання.

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. Вказує, на фальсифікацію кримінальної справи, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, необ`єктивність та однобічність досудового і судового слідства та суттєві порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, наголосив, що розбійного нападу на магазин «Золото» він не вчиняв, продавець магазину в судовому засіданні впізнала іншу особу, а не його, однак у вироку невірно вказано, що потерпіла впізнала саме його. Наявний у справі відеозапис з магазину «Золото» підтвердив неправдиві покази свідків, оскільки на ньому видно, що злочинці зайшли за поворот магазину, а не йшли по дорозі, де саме свідки його і впізнали, однак судом не взято до уваги даний відеозапис, на якому видно, що його там не було. Крім того, в апеляційній скарзі наголошує, що він також 04 квітня 2013 р. не брав участі у розбійному нападі на магазин «Продукти», що по вул. Вернадського, про що підтвердили ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9

- захисник ОСОБА_37 в доповненні до апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_7 за недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих йому криміналтних правопорушень і провадження по справі закрити, оскільки постановлений вирок грунтується на недопустимих доказах. Зокрема, протокол огляду місця події магазину «Золото» в м. Тернопіль складений з порушеннями норм кримінально-процесуального кодексу, не зазначено конкретне місце вилучення відбитків слідів палців рук та мікрочастин, відбитки не описані, не сфотографовані. Протокол не підписаний всіма учасниками даної процесуальної дії. У апелянта викликає сумнів той факт, що слідчий експеримент проводився саме 27 квітня 2013 р., оскільки в цю пору року температура повітря може складати до 10 градусів, а на фото зображено ОСОБА_38 в тапочках та літніх шортах. Вважає також недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_38 , який нібито впізнав обвинувачених ОСОБА_39 та інших на відстані 50 метрів, які бігли зі сторони магазину «Золото», оскільки, на його думку, в русі неможливо роздивитись риси обличчя людей. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на магазин «Продукти» по вул. Вернадського у м. Львові, як пособника, грунтується лише на показаннях обвинуваченого ОСОБА_40 , який в судовому засіданні заявив про непричетність ОСОБА_41 до вчинення даного злочину. Тому апелянт просить повторно дослідити обставини, які встановлені під час кримінального провадження, як такі, що досліджені судом першої інстанції з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону та не в повному обсязі. Вирок в частині засудження ОСОБА_11 та кваліфікація його дій за ч. ч. 2, 3, 4 ст. 187 КК України не оспорюється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення в судових дебатах та в останньому слові обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на підтримку поданих апеляційних скарг, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутність підстав для його зміни чи скасування, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінально-процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі. Викладені у вироку висновки суду про винність обвинувачених у інкримінованих їм кримінальних проваджень, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Наведені в апеляціях доводи обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про те, що суд неправильно оцінив докази по справі та прийняв невірне рішення є необґрунтованими.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на квартиру АДРЕСА_7 , обгрунтовуючи свої висновки зібраними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_27 в судовому засіданні ствердив, що 03 квітня 2013р. Близько 21 год.45 хв. почув дзвінок у вхідні двері. Коли їх відчиниві, побачив трьох осіб в масках, які почали його бити руками і ногами. Один з них, високого зросту тримав в руці пістолет, яким вдарив його по голові. В цей час з кімнати вибігла дружина та почала кричати. Високий чоловік направив і на неї пістолет, а двоє інших продовжували його бити та вимагати гроші. Коли нападники зрозуміли, що грошей в них не має, то вибігли із квартири. Також зазначив, що серед обвинувачених впізнає ОСОБА_8 по зросту та очах і ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , як осіб, які вчинили напад. Матеріальну та моральну шкоду йому відшкодував обвинувачений ОСОБА_9 і він не має до нього жодних претензій.

Аналогічні показання дала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_28 .

Оскільки показання потерпілих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 щодо даних обставин впродовж всього досудового слідства та в судовому засіданні відзначалися послідовністю, логічністю і відповідали іншим об`єктивним доказам, висновок суду про покладення зазначених показань потерпілих в основу вироку є обгрунтованим.

Як вбачається з матріалів справи, їх показання частково узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_42 , який ствердив, що восени 2013 р. неодноразово надавав послуги автомобілем, тобто у вечірній час возив обвинуваченого ОСОБА_7 на вул. Городоцьку, біля магазину «Шипшина». Одного разу на прохання ОСОБА_7 він підвозив до цього ж магазину його та невідомих осіб, яких очікував разом з ОСОБА_7 в автомобілі близько двох годин.

Висновками експерта № 572 та № 571 від 04 квітня 2013 р. (т. 5 а. с. 93, 108) доводиться, що потерпілим ОСОБА_28 та ОСОБА_27 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, котрі могли виникнути 03 квітня 2013 р.

Беззаперечним доказом вини ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у вчиненні даного розбійного нападу є оголошені в судовому засіданні протоколи пред`явлення особи для впізнання від 09 квітня 2013 р. (т. 5 а. с. 144-149), згідно якого свідок ОСОБА_43 впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , від 11 квітня 2013 р. (т. 5 а. с. 188-193), згідно якого свідок ОСОБА_43 впізнав ОСОБА_9 , як осіб, яких він 28 березня 2013р., 01 квітня 2013 р. та 03 квітня 2013 р. підвозив на вул.Городоцьку в м.Львові до магазину «Шипшина»;

Про винність ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 також свідчать протоколи пред`явлення особи для впізнання та фототаблиці до нього від 09.04.2013р. (т.5 а.с. 156-159, 162-167 ), згідно яких потерпілий ОСОБА_27 впізнав ОСОБА_8 по росту, а ОСОБА_11 по тілобудові, росту, рисах обличчя, погляду, кольору волосся.

Колегія суддів вважає, що дані процесуальні документи були складені відповідно до вимог кримінально-проесуального законодавства і сумнівів у їх достовірності не виникає.

Крім того, як вбачається з вироку, суд першої інстанції визнав доведеним факт вчинення розбійного нападу на квартиру потерпілих ОСОБА_44 в групі ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , однак, адвокат ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі даний факт не заперечує, навпаки, просить обвинуваченому пом`якшити покарання з врвхуванням того, що він повністю визнав свою вину.

Тому, твердження захисника ОСОБА_20 в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв дане кримінальне правопорушення, а висновки суду, які викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи апелянта є надуманими, такими, що суперечать встановленим судом обставинам справи, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така позиція являється захисною з наміром уникнути відповідальності обвинуваченого за скоєне.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 по епізоду розбійного нападу на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по АДРЕСА_8 не заперечувалась обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіднні.

Зокрема, показаннями в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_30 та ОСОБА_36 - продавців магазину, які підтвердили, що 04 квітня 2013р. близько 20 год. в приміщення магазину зайшло троє осіб в масках та погрожуючи пістолетом, забрали з каси 3000 грн., картки поповнення рахунків мобільних операторів на суму 2000 грн. та три пляшки пива. Один з нападників, високого зросту, в якого у руці був пістолет, зірвав з шиї ОСОБА_30 золотий ланцюжок з кулоном. Пограбування відбувалось протягом 3-5 хв.

Висновоки експерта № 106/13 та № 105/13 від 05 квітня 2013р. доводять, що у потерпілої ОСОБА_30 виявлено садна на шиї, употерпілої ОСОБА_36 виявлено синець над куприком, котрі могли утворитись 04 квітня 2013р. при згаданих обставинах.

Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про свою непричетність до вчинення даного кримінального правопорушення за попереднім зговором з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував того факту, що з обвинуваченими знайомий з 2013 р. 04 квітня 2013р. він домовився з ОСОБА_8 зустрітись в районі Сихова. Взявши таксі, він під`їхав на обумовлене з ОСОБА_8 місце. Останній прийшов через 1,5 год. з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і попрямували в район центра м. Львова. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_8 дати йому кошти, який передав йому золотий ланцюжок, зазначивши, що цей ланцюжок належить його родичці і він може його продати. В подальшому він домовився з ОСОБА_45 , який здав даний ланцюжок в ломбард на свій паспорт. Про пограбування даного магазину йому нічого невідомо.

Про дану домовленість підтвердив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 і пояснив, що саме він, зайшовши в магазин, дістав пістолет, який був непридатний для стрільби, заволодів коштами в сумі 3000 грн. та трьома пляшками пива, а також зірвав з шиї продавця ланцюжок.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_46 , що він працює таксистом на автомобілі - бус Рено Трафік, р.н. НОМЕР_3 синього кольору. В квітні 2013р., о другій половині дня, перебуваючи на вул. Драгана в м. Львові незнайомий чоловік попросив підвезти його на вул.Вернадського за його друзями. Через годину, після того як вони під`їхали на вул.Вернадського, троє знайомих його пасажира підбігли і сіли в автомобіль В руках мали пиво і сумку. В районі «Нового ЦУМу» всі вийшли. Зазначив, що серед обвинувачених він впізнає ОСОБА_7 , як пасажира, який сів у його автомобіль на вул.Драгана, а ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 є тими знайомими, яких вони чекали разом з ОСОБА_7 на вул. Вернадського в м. Львові, про що також свідчать протоколи пред`явлення особи для впізнання від 05 квітня 2013р. (т. 6 а. с. 154-156, т. 7 а. с. 25, 30, 63).

Свідок ОСОБА_47 , в судовому засіданні в режимі відеокенференції підтвердив той факт, що 2013 р. до нього зателефонував ОСОБА_7 та просив на свій паспорт здати в ломбард золотий ланцюжок, що він і зробив. Як повідомляв ОСОБА_7 , даний ланцюжок йому віддали за борги.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_20 на те, що обвинувачений ОСОБА_48 вчинив розбійний напад на магазин «Продукти» по вул. Вернадського, 26-36 один, а не за попереднім зговором з іншими співучасниками, в тому числі і з ОСОБА_7 , в чому повністю визнав свою вину, у зв`язку з чим просила пом`якшити обвинуваченому покарання.

Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , 04 квітня 2013 р. до ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_8 і просив приїхати в район Сихова. Зустрівшись з ОСОБА_8 та будучи біля магазину «Продукти» по вул. Вернадського, останній сказав, що йде купити пива. Слідом за ОСОБА_8 в магазин зайшов ОСОБА_11 , а він за ОСОБА_11 . Будучи в магазині, несподівано для нього, ОСОБА_8 вийняв пістолет та заволодів коштами близько 3000 грн. і зірвав ланцюжок з шиї продавця. Він взяв лише картку поповнення мобільного рахунку. Після пограбування вони втекли та побігли до автомобіля, де їх очікував ОСОБА_7 .

Про свою участь у вчиненні розбійного нападу на магазин не заперечував в судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_11 .

Тому, всі зібрані в сукупності докази дають підстави колегії суддів вважати про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 даного розбійного нападу у співучасті з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , оскільки доведено, що він сприяв вчиненню кримінального правопорушення іншим співучасникам наданням транспорту, тобто був пособником і суд першої інстанції вірно кваліфікував його дії по даному епізоду за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_6 » по АДРЕСА_6 доводиться показанями свідків ОСОБА_49 та ОСОБА_50 - продавців магазину «Продукти», які ствердили, що в кінці березня 2013 р., близько 21 год. в приміщення магазину зайшло двоє осіб в масках та погрожуючи пістолетом, типу револьвер, забрали з каси 300 грн. та 1200 грн., які знаходились у холодильнику, поблизу каси. Зазначили, що один з грабіжників, який тримав пістолет у руці, був дуже високого зросту.

З оголошених в судовому засіданні протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 10 квітня 2013 р. (т. 4 а. с. 89-92, 116-119), вбачається, що свідок ОСОБА_51 впізнав ОСОБА_8 за профілем обличчя та зростом, а ОСОБА_11 впізнав за рисами обличчя, ширині брів, зростом, як осіб, які одягали шапку, стягуючи їх нижче носа, на вході в магазин «Продукти», що по вул. Т. Чупринки, 136 у м. Львові 27 березня 2013 р., близько 21 год.

Достовірність проведення даної проесуальної дії підтердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , які були присутніми в якості понятих при складанні даних протоколів.

Крім того, дані обставини в достатній мірі знайшли своє підтвердження оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 09 квітня 2013 р. та фототаблиці до нього (т. 4 а. с. 55-63), згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 вказує на місце де він, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зустрілись з ОСОБА_7 по вул. Воля, 5 в м. Львові, який очікував їх в автомобілі ВАЗ 21099. В подальшому вони всі цим же автомобілем приїхали в район вул. Г. Чупринки і припаркувались на вул. Гординських. В автомобілі ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 ножиці, з допомогою яких останній вирізав отвори в шапках. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля та повернулись через 10-15 хв. В автомобілі вони повідомили, що пограбували магазин «Продукти».

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 розбійного нападу на магазин «Продукти» по вул. Г. Чупринки, 136 у м. Львові та кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 187 КК України, в межах висунутого обвинувачення, за якою вони і були засуджені, оскільки був позбавлений можливості змінити правовову кваліфікацію за своєю ініціативою. Тому, твердження в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_8 за даним епізодом не засуджувався і йому не призначалось покарання, є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні розбійного нападу на магазин «Продукти» по вул. Городецькій, 209 у м. Львові знайшла своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Як пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_26 , вона працює продавцем магазину «Продукти» по вул. Городоцькій. 02 квітня 2013 р., близько 19 год. в приміщення магазину зайшов невідомий чоловік, який був одягнений у темний одяг. Направившись до неї за прилавок, націлив на неї пістолет та сказав відкрити касу. Вона, перелякавшись, почала кричати, тоді невідомий чоловік відкрив касу, взяв гроші в сумі 1150 грн. та вибіг з приміщення магазину. Ствердила, що серед обвинувачених вона впізнає ОСОБА_10 , як особу, яка викрала із магазину гроші.

Показання потерпілої впродовж всього досудового та судового слідства були логічними, послідовними та правдивими, оскільки узгоджуються з іншими зібраними доказами.

Зокрема, оголошеними в судовому засіданні протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11 квітня 2013 р. (т. 4 а. с. 264-266), згідно якого потерпіла ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_10 за тілобудовою та рисами обличчя-носом та скулами, як особу, яка 02. квітня 2013 р. вчинила дане кримінальне правопорушення.

Свідок ОСОБА_54 впізнала ОСОБА_10 за рисами обличчя, зокрема, за бородавкою на підборідді, як особу яка виходила 02 квітня 2013 р. близько 19 год. з магазину «Продукти» на вул. Городоцькій, 209 в м. Львові, про що свідчить оголошений в судовому засіданні протокол пред`явлення особи для впізнання від 11 квітня 2013 р. (т. 4 а. с. 267-269).

Протоколами обшуку та огляду речей від 06 квітня 2013 р. (т. 6 а. с. 195-238 т. 8 а. с. 239-266), підтверджується, що в квартирі АДРЕСА_10 , яку орендував обвинувачений ОСОБА_11 , було проведено обшук, в ході якого вилучено три пістолети. Під час їх пред`явлення для впізнання потерпіла ОСОБА_26 вказала на пістолет з барабаном, типу револьвер з коричневою рукояткою, який націлив на неї в магазині невідомий чоловік та викрав з каси гроші (т. 4 а. с. 271-275).

Як свідчить висновок експерта № 5/316 від 19 квітня 2013р. (т. 7 а. с. 225-235), даний револьвер, № ХК003645, калібру 9 мм К є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту, призначений для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії і відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Револьвер справний, до стрільби придатний.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про безпідставність відмови суду в задоволенні його клопотання про виклик в судове засідання для допиту потерпілу ОСОБА_26 , оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, вироку, потерпіла була допитана в судовому засіданні і її показання були покладені в основу вироку.

Судом також детально та в повній мірі перевірялись показання свідка ОСОБА_32 , щодо створення алібі ОСОБА_10 02 квітня 2013 р., які були спростовані вищенаведеними у вироку доводами.

Тому дії ОСОБА_10 по даному епізоду суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 1 ст. 187 КК України.

Крім того, повністю доведена винність обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу на магазин «Золото», що в м. Тернопіль, на майдані Перемоги, 46.

Як пояснила в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_21 , очевидцем події, яка сталась 19 лютого 2013 р. вона не була, про обставини пограбування магазину їй відомо із слів продавця ОСОБА_24 та з матеріалів відео спостереження, які знаходились в приміщенні магазину. Крім того в судовому засіданні зазначила, що близько 2-3-х тижнів перед пограбуванням в магазині бачила особу, схожу на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_24 - продавець магазину «Золото», в судовому засіданні зазначила, що 19 лютого 2013 р., в межах 15-16- год. вона знаходилась за прилавком. В цей час в магазин зайшло троє осіб в масках, двоє з яких були невеликого зросту, а один з них - дуже високий, який витягнув пістолет схожий на револьвер та наставив на неї і сказав на тривожну кнопку не натискати. Двоє інших зайшли за прилавок та забрали з вітрини золоті вироби, які скинули у свою сумку та вибігли з магазину.

Допитаний в режимі відеокенференції свідок ОСОБА_55 , пояснив, що в лютому 2013 р. він з своїм товаришем ОСОБА_56 , близько 16-17 год., зауважив, що з магазину «Золото» вибігли троє осіб, один з яких був за зростом дуже високий, інші двоє - нижчі. В одного із них в руках була сумка в клітинку. Вони побігли праворуч від магазину в сторону будинку АДРЕСА_11 . Ствердив, що серед обвинувачених він впізнає ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як осіб, які вибігали із магазину.

Аналогічні за змістом показання в судовому засіданні в режимі відеокенференції дав свідок ОСОБА_56 , який також впізнав обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_57 ствердив, що він проживає в будинку АДРЕСА_11 . В день перед пограбуванням магазина «Золото» він гуляв з собакою і бачив, як до них у двір заїхав автомобіль, марки ВАЗ, червоного кольору. Звернув увагу на даний автомобіль, оскільки він не належав нікому із сусідів, які проживають в даному будинку. Також пояснив, що будинок, в якому він проживає, знаходиться близько 50 метрів від магазину «Золото».

Про правдивість показань даного свідка свідчить оглянута в судовому засіданні довіреність від 07 вересня 2012 р., згідно якої ОСОБА_58 уповноважений розпоряджатись саме таким автомобілем, марки ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_4 (т. 3 а. с. 76).

Згідно оглянутих в судовому засіданні протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 19 квітня 2013р., вбачається, що свідки ОСОБА_55 та ОСОБА_56 впізнали ОСОБА_7 за рисами обличчя та тілобудовою, а ОСОБА_8 впізнали за рисами обличчя, зовнішнім виглядом та зростом, як осіб, які близько 16-17 год. вибігали з магазину «Золото» (т. 3 а. с. 66, 67, 63); свідок ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_8 за тілобудовою, високим зростом та штанами, в які останній був одягнутий, як особу, яка в магазині наставила на неї пістолет (т. 3 а. с. 65).

Дані процесуальні документи складені з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, підписані всіми учасниками слідчої дії без зауважень, а тому сумнівів у колегії суддів не викликають.

Тому доводи в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 в цій частині є безпідставними, голослівними та суб`єктивними.

Крім того, з оголошеної в судовому засіданні відповіді Управління оперативно-технічних заходів УМВС України в Тернопільській області від 24 квітня 2013 р. (т. 2 а. с. 247-248) вбачається, що активацію телефону, який належить ОСОБА_7 , було зафіксовано 19 лютого 2013 р. в районі дії БС с. Духівці, Козівського району Тернопільської області, с. Озерна Зборівського району Тернопільської області та м. Зборів в період з 17 год. 34 хв. по 18 год. 01 хв., що спростовує твердження ОСОБА_58 про те, що в лютому 2013 р. його в м. Тернополі небуло.

Не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що потерпіла ОСОБА_21 в судовому засіданні вказала на іншу особу, а не на нього, оскільки (при відтворенні колегією суддів), як свідчить технічний носій інформації, на якому зафіксоано судове засідання в суді першої інстанії, потерпіла ОСОБА_21 пояснила, що саме обвинувачений ОСОБА_7 схожий на особу, яка за 2-3 тижні перед пограбуванням заходила в магазин.

Тому, кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 по даному епізоду знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень об`єктивно доводиться також протоколом обшуку від 06 квітня 2013 р., згідно якого в квартирі АДРЕСА_10 , яку орендуав ОСОБА_11 , було вилучено три пістолети, які є вогнепальною зброєю, пневматичний газобалонний пістолет, електрошокер, кастет, патрони, мобільні телефони, картки поповнення рахунків мобільних операторів, чорні чоловічі спортивні куртки і штани, грошові кошти та інші речі, які згідно постанови від 26 червня 2013 р. визнані речовими доказами (т. 9 а. с. 92-93, т. 6 а. с. 195-238).

При перевірці справи колегією суддів не було виявлено істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, допущених із боку органів досудового слідства чи суду при дослідженні обставин справи й оцінці доказів, а також не встановлено обставин, які би свідчили про необ`єктивність проведеного досудового та судового слідства у справі, на що посилаються апелянти у скаргах і які тягнули б за собою скасування вироку. Висновки суду грунтуються на доказах, встановлених з дотриманням процесуального порядку їх збирання. Допущені в ході досудового розслідування порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, на які покликаються апелянти, є незначними і не спростовують зібрані по справі докази винуватості обвинувачених. А висновок дактилоскопічної експертизи, на який покликається апелянт ОСОБА_12 , як на доказ, в основу обвинувального вироку судом і не покладався.

Суд першої інстанції також дотримався положень Загальної частини КК України при вирішенні питання про призначення покарання винним особам.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, утановлених в санкції Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу кожного винного та обставини, що пом`якшують та обтяжуютьпокарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обране обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покарання повною мірою відповідає вимогам зазначеної норми закону, а тому колегія суддів визнає його необхідним та достатнім для їх виправлення. При цьому суд урахував ступінь тяжкості вчинених кожним із обвинувачених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, особу кожного, які є особами молодого віку, те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вперше судимі. Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом врахована обтяжуюча покарання обставина - вчинення кримінального правопорушення по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_23 в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, підстав вважати, що призначені їм покарання є надмірно суворими, немає. Безпідставним є прохання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_19 про пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки саме з врахуванням такої пом`якшуючої покарання обставини, як добровільне відшкодування шкоди та інших наведених у вироку обставин, обвинуваченому призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.

Таким чином, при перевірці справи за апеляційними скаргами колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2014 р., щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, які утримуються під вартою - з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2