Справа №: 1-108/2011
Провадження №: 1-108/2011
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина кримінальну справу про обвинувачення:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, судимого 01 квітня 2011 року Долинським районним судом за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 гривень-

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , цигана, громадянина України, освіта незакінчена середня, розлученого, не працюючого, не судимого -

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили грабіж, тобто відкрито викрали чуже майно, вчинивши грабіж за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_5 вчинив грабіж повторно.

Злочин скоєно при наступних обставинах.

09 листопада 2010 року близько 13 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на Майдані Січових Стрільців в місті Долина Івано-Франківської області, під приводом зателефонувати до знайомого попросив у ОСОБА_7 , який сидів на лавочці, мобільний телефон. ОСОБА_7 добровільно передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон марки «Нокіа Н-73», останній здійснив дзвінок, після якого до ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_6 , який представився працівником міліції, забрав у ОСОБА_5 мобільний телефон і сказавши, що телефон є краденим, разом з останнім стали рухатися в напрямку центральної дороги.

ОСОБА_7 , зрозумівши злочинний намір ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , став вимагати від останніх повернення свого мобільного телефону, однак ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не реагували на прохання ОСОБА_7 , розійшлися в різні сторони, відкрито заволодівши належним потерпілому мобільним телефоном марки «Нокіа Н-73» вартістю 1000 гривень з сім картою оператора «МТС» вартістю 10 гривень, заподіявши ОСОБА_7 майнових збитків на загальну суму 1010 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні злочину, вказавши, що 09 листопада 2010 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 вживав спиртне і повертаючись з кафе «Мандарин» через міський парк, побачив незнайомого хлопця, яким виявився ОСОБА_7 , в якого вирішив попросити мобільний телефон зателефонувати.

Підійшовши до ОСОБА_7 , зрозумів, що останній один і оскільки сторонніх осіб не було, в нього виник мав намір заволодіти мобільним телефоном незнайомця.

З цією метою попросив у незнайомця телефон, останній добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «Нокіа Н-73», він зателефонував з телефону до своїх знайомих на номер, якого пригадати не може і після дзвінка сів до ОСОБА_7 на лавочку, не повернувши телефон та пояснивши ОСОБА_7 , що йому на цей номер мають зателефонувати.

В цей момент зі сторони ринку до них підійшов його знайомий ОСОБА_6 , який сказав, що він є працівником міліції, забрав з його рук мобільний телефон ОСОБА_7 і сказав, що телефон крадений.

ОСОБА_7 став пояснювати, що телефон його, однак він разом з ОСОБА_6 пішли в напрямку магазину «Динамо», а ОСОБА_7 став йти за ними і кричати, щоб йому повернули мобільний телефон і що він викличе міліцію.

ОСОБА_6 повернувся, підійшов до ОСОБА_7 і сказав останньому залишити їх в спокої, що телефон вони не мають і не забирали.

Мобільний телефон потерпілого весь час знаходився у ОСОБА_6 і коли ОСОБА_7 підійшов до нього та став просити повернути мобільний телефон, він сказав, що телефон забрав ОСОБА_6 і телефон знаходиться у останнього.

Після цього він вийшов через парк до магазину «Динамо», де на нього вже чекав ОСОБА_6 , який його повідомив, що сім карту із викраденого телефону викинув, а телефон вимкнув і вони удвох вирішили телефон продати.

Він сказав ОСОБА_6 , що знає людину, яка може телефон купити, і вони поїхали в смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області, де розпивали спиртні напої.

Повернувшись в місто Долину Івано-Франківської області, він згадав, що в приміщенні, де розташоване кафе «Фараон», є відділення мобільного зв`язку, тому він зайшов туди з метою продати викрадений телефон марки «Нокіа Н-73», де був затриманий працівниками міліції.

Відшкодував потерпілому збитки в повному обсязі, кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні злочину, дав аналогічні показання, доповнивши, що 09.11.2010 року близько 13 години він повертався з Долинського міського ринку на автобусну зупинку, проходив біля приміщення кафе «Фараон» і в парку, який прилягає до приміщення цього кафе, побачив свого знайомого ОСОБА_5 , який розмовляв по телефону.

Він підійшов до ОСОБА_5 , привітався і жартуючи, сказав: «стояти, міліція», після чого взяв з рук ОСОБА_5 мобільний телефон. ОСОБА_5 одразу спитав його, чи можна даний телефон продати, на що він відповів, що можна і в той момент до них підійшов незнайомий хлопець, який сидів на лавочці і який сказав ОСОБА_5 повернути телефон.

Не пам`ятає, що ОСОБА_5 відповів ОСОБА_7 , але телефон був у нього, тому ОСОБА_5 не повернув потерпілому телефон.

Потерпілий продовжував просити повернути телефон, однак він та ОСОБА_5 не реагували на прохання ОСОБА_7 , тому останній пішов в напрямку вокзалу, а він і ОСОБА_5 пішли в напрямку магазину «Динамо».

Він розумів, що телефон потерпілого, який продовжував вдогонку їм кричати, щоб вони повернули телефон, однак на прохання ОСОБА_7 вони не реагували, телефон не повернули, тому визнає себе винним у вчиненні відкритого заволодіння майном потерпілого.

Вважали, що потерпілий не звернеться за захистом своїх прав до правоохоронних органів, мали намір продати телефон.

Завдані злочином збитки він відшкодував потерпілому в повному обсязі, кається у вчиненому, просить суворо не карати його.

За клопотанням підсудних суд визнає недоцільним проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду проти цього не заперечують, підсудні визнають свою вину, їх показання відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються, просять суд не допитувати потерпілих та свідків по даній справі і не досліджувати інші докази, їх позиція є добровільною та істинною, розуміють, що в разі оскарження вироку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною вину підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, правильною кваліфікацію їх дій за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки вони вчинили грабіж, тобто відкрито викрали чуже майно, вчинивши грабіж за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_5 вчинив грабіж повторно.

Обираючи покарання підсудним, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину та їх особу: те, що підсудний ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, підсудні визнали себе винними у вчиненні злочину, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, добровільно відшкодували потерпілому завдані злочином збитки, позитивно характеризуються за місцем проживання, потерпілий просить суворо не карати підсудних.

Щире каяття підсудних, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданих злочином збитків суд визнає за обставини, які пом`якшують покарання підсудних; обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_5 , суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_5 злочину, обставин, які пом`якшують його покарання та особи підсудного, який визнав себе винним у вчиненні злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає в сім`ї без батька з матір`ю пенсійного віку, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпілий просить суворо не карати підсудного, суд вважає за можливим призначити підсудному ОСОБА_5 покарання з застосуванням ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 186 ч.2 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_6 злочину, обставин, які пом`якшують його покарання та особи підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним у вчиненні злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє хронічним панкреатитом та хронічним гепатитом з трансформацією у цироз, потерпілий просить суворо не карати підсудного, суд вважає за можливим призначити підсудному ОСОБА_6 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах, установлених у санкції ч.2 ст.186 КК України та з застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Підсудний ОСОБА_5 вчинив даний злочин до постановлення щодо нього вироку Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2011 року, яким визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та покараний штрафом у розмірі 1000 гривень; попередній вирок суду виконаний, про що свідчать матеріали кримінальної справи, тому суд вважає недоцільним призначати підсудному покарання за правилами ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст.186 ч.2 Кримінального кодексу України та покарати з застосуванням ст.69 Кримінального кодексу України обмеженням волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

ОСОБА_6 визнати винним за ст.186 ч.2 Кримінального кодексу України та покарати позбавленням волі на строк 4 (чотири) роки.

Застосувати ст.75 Кримінального кодексу України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 Кримінального кодексу України, покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписку про невиїзд - залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: мобільний телефон марки «Нокіа Н-73» повернути потерпілому ОСОБА_7 , як законному власнику (а.с. 36).

Апеляція на вирок суду може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з часу його проголошення через Долинський районний суд до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя:

1)