АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа: №639/9860/14-к Головуючий суду 1 інстанції
Провадження: № 11-кп/790/82/15 ОСОБА_1
категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році» Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження № 11-кп/790/82/15 за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засуджено про застосування щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, засудженого 12 серпня 2010 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст. ст. 122 ч. 1, 121 ч. 1, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі,-

Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, оскільки відповідно до вимог п. «в» ст. 8 цього Закону та п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не застосовується до осіб, які були звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий злочин, а також до осіб, які мають дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 ставить питання про скасування судового рішення та просить застосувати до нього п. а ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, посилаючись на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», виходячи з змісту котрих, на його думку, він є суб`єктом застосування амністії, тому що стосовно нього погашена судимість за попереднім вироком, за яким його умовно-достроково звільнено не було та на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» він відбув за середнім режимом в місцях позбавлення волі більш половини призначеного останнім вироком покарання. Окрім того, в апеляції засуджений стверджує і про те, що судовий розгляд було проведено з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки розгляд його заяви було призначено тому ж судді, в провадженні якого раніше знаходилося на розгляді клопотання його матері - захисника ОСОБА_8 про застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, вислухавши засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши прокурора про залишення судового рішення без зміни, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 88 КК України 2001 р. особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законною сили обвинувального вироку і до погашення або знаття судимості.

Частиною 1 ст. 90 КК України передбачено, що строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26 січня 2010 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з звільненням в силу ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на три роки.

Окрім того, вироком цього ж суду від 12 серпня 2010 року ОСОБА_7 було засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ст. ст. 121 ч. 1, 122 ч. 1 КК України, та остаточно за сукупністю вироків призначено 7 років позбавлення волі.

Таким чином, ОСОБА_7 має дві непогашені судимості, у зв`язку з чим доводи його апеляційної скарги про те, що, нібито, стосовно нього погашена судимість за попереднім вироком, є необгрунтованими.

В силу п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Відповідно до п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ст. ст. 185 ч. 3, 121 ч. 1 КК України є тяжкими злочинами.

Отже, оскільки ОСОБА_7 має дві непогашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а саме за вироком від 26 січня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України, а також за вироком від 12 серпня 2010 року за ч. 1 ст. 121 КК України суд першої інстанції правильно на підставі п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» визнав за не можливе застосування до засудженого амністії.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 , будучи звільненим вироком від 26 січня 2010 року від відбування покарання з випробуванням за вчинення тяжкого злочину, і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин, за скоєння якого його було засуджено вироком від 12 серпня 2010 року, то за таких обставин, суд першої інстанції правильно визнав за не можливе застосування до засудженого амністії і на підставі п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, а доводи його апеляційної скарги не спростовують такий висновок суду.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» він відбув за середнім режимом в місцях позбавлення волі більш половини призначеного останнім вироком покарання, самі по собі, не спростовують такий висновок суду, оскільки виходячи з вимог п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» і п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, засуджений ОСОБА_7 не є суб`єктом застосування амністії.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів враховує і зміст роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін» щодо неможливості застосування амністії до осіб, які до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинили умисний тяжкий злочин.

У апеляційній скарзі засуджений стверджує і про те, що судовий розгляд було проведено з порушенням кримінального процесуального закону, оскільки розгляд його заяви було призначено тому ж судді, в провадженні якого раніше знаходилося на розгляді клопотання його матері - захисника ОСОБА_8 про застосування амністії щодо засудженого ОСОБА_7 .

Перевіряючи таке твердження засудженого, колегія суддів вважає його непереконливим, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України визначення судді для розгляду конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду, що і мало місце при визначенні судді ОСОБА_1 для розгляду конкретних судових проваджень, а саме за клопотанням захисника ОСОБА_8 та, потім, за заявою засудженого ОСОБА_7 .

Огляду на наведене, а також враховуючи вимоги ст. ст. 75, 76 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судовий розгляд було проведено в порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2014 року у відношенні засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається в місцях позбавлення волі, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя
Судді