У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13, ОСОБА_14,
при секретарі за участю прокурора ОСОБА_15 ОСОБА_16
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 8 липня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Улан-Батор, Монголія, проживаючого АДРЕСА_1, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного вироком суду покарання, як основного, так і додаткового.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 500000 грн.

Обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді застави в розмірі 25000 грн. постановлено звернути на виконання вироку в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 30 листопада 2012 року, приблизно 20 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Мітсубіші Паджеро» та рухаючись по пр. ім. «Газети Правда» в м. Дніпропетровську з боку вул. Столетова в напрямку пр. Воронцова, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 2.3 (б), 10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху, він виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Джілі» під керуванням ОСОБА_8, внаслідок чого цей автомобіль зіткнувся з автомобілем «Шкода Фабія» під керуванням ОСОБА_9, а автомобіль «Мітсубіші Паджеро» під керуванням ОСОБА_6 продовжив рух по зустрічній смузі і вчинив зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц 190» під керуванням ОСОБА_10, який рухався у зустрічному напрямку.

Невиконання ОСОБА_11 зазначених пунктів Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водію ОСОБА_10 були спричинені численні тілесні ушкодження, від яких настала його смерть на місці пригоди.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення щодо нього в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 500000 грн. змінити, посилаючись на те, що обгрунтовановою він вважає моральну шкоду в розмірі 250000 грн., з яких згідно розписки ним вже сплачено потерпілому 82119 грн. 23 коп. та 25000 грн., внесених як застава, а тому просить зменшити розмір стягнення моральної шкоди до 142880 грн. 77 коп.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги шляхом скасування судових рішень і призначення нового судового розгляду в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, підтверджується зібраними у проваджені та дослідженими в судовому засіданні доказами, які отримали належну оцінку. Вказані дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 286 КК України, що засудженим у касаційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про незаконність судових рішень в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди 500000 грн. та їх зменшення до 142880 грн. 77 коп., то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як обґрунтовано зазначено в ухвалі апеляційного суду, питання про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди судом першої інстанції у вироку не вирішувалося, оскільки було вирішено сторонами в добровільному порядку. При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріальної шкоди ОСОБА_6 помилково відносить лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тоді як до неї відносяться й інші витрати, понесені потерпілим внаслідок смерті батька, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі апеляційного суду. Разом із тим, якщо у ОСОБА_6 є законні підстави вважати загальний розмір добровільного відшкодування матеріальної шкоди неправильним, питання про повернення безпідставно набутого майна може бути вирішено ним лише в порядку глави 83 Цивільного кодексу України, а не шляхом перенесення відшкодованих сум з одного виду шкоди до іншої.

Що ж стосується встановленого судом розміру відшкодування моральної шкоди, то не дивлячись на позицію прокурора, колегія суддів вважає, що цей розмір моральної шкоди судом встановлено правильно і у вироку належно обґрунтовано. Із зазначеними висновками суду першої інстанції погодився й апеляційний суд, навівши у свій ухвалі докладені мотиви на їх обгрунтування.

Визначаючи загальний розмір моральної шкоди місцевий суд врахував тяжкість злочину та тяжкість наслідків, що настали - втрату сином батька та понесеними у зв'язку з його смертю душевними стражданнями. При цьому позовні вимоги потерпілого суд першої інстанції задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_6 лише половину заявленої суми відшкодування. З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру моральної шкоди до 250000 грн., як про це просить ОСОБА_6 Крім того, заставу судом обернуто на відшкодування моральної шкоди, а тому це рішення суду має бути безумовно виконане в порядку виконання вироку. Інших підстав для зменшення розміру моральної шкоди колегією суддів не встановлено.

Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції про відшкодування моральної шкоди постановлені відповідно до вимог законів, передбачених ст. 1167 ЦК України, статтями 129 і 374 КПК України, тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 у колегії суддів немає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14