Справа № 1-10/11
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

"10" січня 2011 р.

Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Ольховик А.І.

за участі секретаря Малик Г.М.

з участю прокурора Язикова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевці справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдова, приватний підприємець, жительки м. Кролевець Сумської області, вул. Новогрузчанська, 16, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимої,-

- за ст. 172 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого Кролевецькою райдержадміністрацією 2 жовтня 1997 року і предметом її діяльності є лісопильне та стругальне виробництво, лісозаготівля, яку вона здійснює на пилорамі, розташованій в урочищі Оверкове м. Кролевець.

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, яке згідно ч. 2 ст. 2 КЗпП працівники реалізують шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на здорові і безпечні умови праці, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади та інші права, встановлені законодавством. Право на своєчасне одержання винагороди за працею захищається законом.

Статтями 21, 24, 24-1, 48 КЗпП передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Дотримання письмової форми трудового договору з фізичною особою є обов'язковим. Фізична особа в тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи повинна зареєструвати укладений в письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості.

Основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка, які ведуться на всіх працівників, які працюють понад 5 днів. Ст. 57 КЗпП передбачає ведення графіків роботи працівників.

Відповідно до ст. 94 КЗпП, ст. ст. 1, 21, 30 Закону України "Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору, яка є винагородою обчисленою, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу і зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконаної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Особи, які працюють за трудовим договором підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, відповідно до ст. 253 КЗпП України.

Всупереч вимогам чинного трудового законодавства ПП ОСОБА_1 умисно його порушувала, не дотримуючись обов'язкової письмової форми укладення трудових договорів з найманими працівниками, їх реєстрації в державній службі зайнятості, використовувала їх працю протягом тривалого часу на умовах усної домовленості, проводячи з працівниками неофіційні розрахунки за виконану ними роботу.

Так не були укладені трудові договори з особами, які в 2009-2010 роках протягом тривалого часу працювали у ОСОБА_1 на пилорамі в ур. Оверкове, де виконували роботи по розпилюванню лісоматеріалу та виготовленню з нього піддонів, а саме:

- ОСОБА_2, який працював з 13 лютого 2009 р. по 12 травня 2010 р.;

- ОСОБА_3 з січня 2009 р. по травень 2010 р.;

- ОСОБА_4 з січня 2009 р. по травень 2010 р.;

- ОСОБА_5 з січня 2009 р. по вересень 2010 р.;

- ОСОБА_6 з квітня 2009 р. по травень 2010 р.;

- ОСОБА_7 з січня 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_8 з лютого 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_9 з квітня 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_10 з 15 квітня 2010 року по теперішній час;

- ОСОБА_11 з червня 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_12 - з вересня 2009 року по теперішній час;

- ОСОБА_13 - з жовтня 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_14 з листопада 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_15 з листопада 2009 р. по теперішній час;

- ОСОБА_16 з листопада 2009 р. по теперішній час.

Всупереч вимогам трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 умисно, з метою несплати обов'язкових страхових податків та платежів за найманих працівників, грубо порушуючи їх трудові права, не уклала з ними письмові трудові договори, не вела трудові книжки, офіційно не нараховувала та не виплачувала їм заробітну плату, не вела облік відпрацьованого ними часу, чим позбавила їх права на соціальний захист при призначенні пенсії, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, по безробіттю, внаслідок нещасного випадку на виробництві, право на відпустку, так як нею не проводилися відрахування з заробітної плати до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування всупереч вимогам ст. 253 КЗпП України.

Так, ОСОБА_1 протягом тривалого часу використання неофіційно найманої праці не були сплачені страхові внески із розрахунку виплати мінімальної заробітної плати на кожну особу до Пенсійного фонду в сумі 63329,63 грн. Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в сумі 12378,68 грн., Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в сумі 1600,76 грн., Фонду соціального страхування на випадок безробіття в сумі 1139,16 грн. та податок з доходів фізичних осіб в сумі 28473,21 грн.

Умисно, протиправно діючи ФОП ОСОБА_1 тривалий час, грубо порушила трудове законодавство щодо трудових прав зазначених працівників, гарантовані їм Конституцією та законами України право на працю шляхом укладення трудових договорів, включення стажу роботи в трудовий стаж працівника, на нешкідливі та безпечні умови праці, на забезпечення в старості в порядку соціального страхування на звернення до суду для вирішення трудових спорів.

В судовому засіданні підсудна повністю визнала вину та дала показання, що вона як приватний підприємець проводила господарську діяльність протягом 2009-2010 років по виробництву піддонів, у неї в цей час працювала значна кількість найманих працівників, з якими нею не укладались трудові договори, вони працювали неофіційно, заробітна плата виплачувалась нею неофіційно через ОСОБА_2 протягом 2009 року до травня 2010 року, а потім нею особисто. Вона розуміла, що порушує законодавство про працю і трудові права працівників. В 2010 році укладені письмово трудові договори з 4-ма працівниками.

Вина підсудної у вчиненні злочину підтверджується зібраними по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді дав показання, що він з лютого 2009 р. по травень 2010 р. працював неофіційно у ФОП ОСОБА_1 і виконував обов'язки майстра, тобто вів облік виконаної роботи іншими працівниками, виплачував їм заробітну плату. Весь цей облік вівся ним неофіційно, а працівники так як і він працювали неофіційно, чим були позбавлені своїх трудових прав.

Потерпілі ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_7 в судовому засіданні та ОСОБА_6 в ході досудового слідства (а.с. 178) дали показання, що протягом 2009-2010 років вони неофіційно працювали на пилорамі ФОП ОСОБА_1, де виконували роботи по розпиловці лісоматеріалу та виготовленню з нього піддонів для цегли. До травня 2010 року майстром працював ОСОБА_2, який вів неофіційний облік виконаної їми роботи, видавав зарплату, про що вони розписувались в зошиті. Після його звільнення зарплату видавала ОСОБА_1 без ведення відомостей. Вони розуміли, що порушуються їх конституційні та трудові права, але така праця їх влаштовувала.

Даними свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (а.с. 94) інформацій управління ПФУ в Кролевецькому районі, Глухівської МДПІ, Кролевецького райцентру зайнятості, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про те, що протягом 2009 року ОСОБА_1 господарську діяльність не проводила та не звітувала щодо найманих працівників, а з червня 2010 року звітувала щодо працівників та розрахунок невиплачених нею обов'язкових платежів (а.с. 32, 34, 46, 49, 50, 58-89, 109-113, 116-122, 125, 128, 131) акту перевірки дотримання законодавства про працю ФОП ОСОБА_1, (а.с. 53-55), протоколу огляду речових доказів (а.с. 136) підтверджується, що злочин вчинений підсудною за обставин, викладених у вироку.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що дії підсудної слід кваліфікувати за ч.1 ст.172 КК України, оскільки вона грубо порушила законодавство про працю.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що підсудна раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, потерпілі просять її суворо не наказувати, так як в умовах безробіття вона надавала їм хоч якийсь заробіток для утримання своїх сімей.

За вказаних обставин суд вважає, що підсудній має бути призначене покарання в межах санкції статті у виді штрафу, яке буде необхідним й достатнім для її виправлення.

Керуючись ст.323, 324 КПК України,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України і призначити їй за цим законом покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Запобіжний захід залишити підписку про невиїзд.

Речові докази: зошит на 48 арк. з прізвищами працюючих у ОСОБА_1, з зазначенням виконаної ними роботи та 6 рахунків №№1-4, 7-8 залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя:

ОСОБА_17