У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Пивовара В.Ф., Заголдного В.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 19 липня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1
на судові рішення у даній справі.

Вироком
Єнакіївського міського суду Донецької області від 26 вересня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
неодноразово судимий, останній раз

1 червня 1999 року
за ч.ч.2,3 ст.140,

ч.2 ст.215-3 КК
України на 6 років

позбавлення волі,

засуджений:

-
за ч.2 ст.393 КК України на 6 років позбавлення волі;

- -
за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК
України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів 7 років
позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_1 до призначеного покарання частково
приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно визначено 8
років позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, відбуваючи покарання за
вироком Володарського районного суду Донецької області у виді позбавлення волі
строком 6 років у колонії-поселення Єнакіївської виправної колонії НОМЕР_1, що
розташована по АДРЕСА_1 в ніч на 28 серпня 2002 року, за попередньою змовою з
ОСОБА_2, за обставин наведених у вироку, втік з території колонії - поселення.

Крім
того, ОСОБА_1, з метою використання транспортного засобу для втечі з місця
позбавлення волі, проник у гараж, що розташований на території
колонії-поселення, де заволодів мотоциклом Ява-350 державний номер НОМЕР_2, що
належав ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 2 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що справа щодо нього
сфабрикована. Просить його дії перекваліфікувати з ч.2 ст.393 на ч.1 ст.390 КК
України, оскільки колонія-поселення не є місцем позбавлення волі. Вказує на те,
що мотоцикл ОСОБА_3 не викрадав, а останній надав йому його за винагороду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів кримінальної
справи, висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих
злочинів та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.393 та ч.2 ст.289 КК України
відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням
усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до
уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних у справі
доказах. Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_3,
показаннями свідка ОСОБА_2 та інших вказаних у вироку свідків, даними
протоколів слідчих дій та письмовими доказами.

Суди
як першої, так й апеляційної інстанції ретельно перевіряли доводи засудженого
ОСОБА_1 аналогічні тим, що викладені у його касаційній скарзі, про неправильну
кваліфікацію його дій за ч.2 ст.393 КК України та необгрунтованість засудження
за ч.2 ст.289 КК України. Викладені в судових рішеннях мотиви про визнання цих
доводів безпідставними, такими, що не відповідають матеріалам справи, колегія
суддів знаходить обгрунтованими. ОСОБА_1 відбував покарання за попереднім
вироком у виді позбавлення волі у колонії-поселення, що є місцем позбавлення волі. Тому підстав для перекваліфікації його дій з
ч.2 ст.393 на ч.1 ст.390 КК України, про що йдеться у касаційній скарзі, не
має.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи
процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які б
ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації
дій ОСОБА_1, судом касаційної інстанції не встановлено. Висновки суду
грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що
стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України, підстав для зміни судових рішень у цій частині також
не має.

Таким чином, не знаходячи
передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення даної справи до
розгляду, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1на вирок Єнакіївського міського суду Донецької області від 26
вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 2 лютого
2007 року відмовити.

С у д д і:

Редька А.І Пивовар В.Ф. Заголдний В.В.