Справа № 602/248/15-к
Провадження № 1-кп/602/34/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2015 р.

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ланівці, жительки АДРЕСА_1 , освіта базова вища, українки, громадянки України, заміжньої, інваліда третьої групи, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, не депутат, раніше не судимої,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 з метою призначення їй соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї , порушуючи Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджений Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року за №250, під час заповнення декларації про доходи та майновий стан сім`ї умисно приховала інформацію, що її чоловік ОСОБА_6 оформлений по догляду за ОСОБА_7 , але фактично догляду не здійснював, оскільки перебував на роботі в республіці Польща.

11.11.2014 року вона заповнила бланк декларації про доходи та майновий стан сім`ї в приміщенні Управлінні соціального захисту населення Лановецької РДА за адресою: м. Ланівці, вул. Незалежності, 19А, при цьому власноруч внесла в нього завідомо неправдиві дані, а саме: зазначила в розділі 2 даної декларації відомості стосовно догляду її чоловіком ОСОБА_6 за ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що її чоловік догляду не здійснював, оскільки перебував в республіці Польща на тимчасових заробітках.

При оформленні документів ОСОБА_4 було повідомлено, що інформація з даної декларації буде аналізуватись та дані з неї будуть братись до уваги при призначенні державної соціальної допомоги, а також, що на підставі п.20 Постанови КМУ України від 24.02.2003 року №250 Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям - соціальна допомога призначається на шість місяців.

Їй також було відомо із роз`яснень працівників відділу соціального забезпечення, що умови отримання соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї полягають в обов`язковому працевлаштуванні всіх працездатних членів сім`ї, оформлення їх по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку.

В результаті дій ОСОБА_4 , незаконно , шляхом обману, в період з 01.11 2014 року по 28.02. 2015 року нею отримано зайво нараховані грошові кошти в сумі 17214 гривень 39 копійок, які були виділені із Державного бюджету України та призначалися для виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування

кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману .

16 березня 2015 року між прокурором прокуратури Лановецького району ОСОБА_3 , якому на підставі ст..37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000057, та ОСОБА_4 , в порядку , передбаченому ст..ст.468,469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України, яка беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення і зобов`язалася сприяти розслідуванню.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять ) грн..

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої, середньої тяжкості,також тяжких злочинів .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення останній узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 березня 2015 року, укладену між прокурором Лановецького району Тернопільської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000057 від 20 лютого 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 190 КК, і призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять ) грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до апеляційного суду Тернопільського області через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1