Справа № 703/1700/15-к

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,
З Я С У В А В :
Обвинувальний акт не може бути призначений до судового розгляду з наступних підстав:
Обвинувальний акт, згідно ч.4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Вивченням обвинувального акту встановлено, що він не в повному обсязі відповідає вказаним вимогам про твердження про вчинення злочину.
Так, згідно даних обвинувального акту про особу Бандури, вона раніше засуджувалась за ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України, однак твердження сторони обвинувачення про те, що вона 23 січня 2015 року вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України не тільки за ознакою повторності, а й будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 317 КК України, не викладене.
Гончаренко раніше двічі судима за ст.ст. 307, 309 КК України, але ні слідчий, ні прокурор в обвинувальному акті по епізоду придбання та зберігання 23 січня 2015 року наркотичних засобів без мети збуту ( ч.2 ст. 309 КК України ) та по епізоду збуту в цей же день психотропних речовин (ч.2 ст.307 КК України) твердження про те, що вона в І епізоді вчинила злочин, як особа, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 307 КК України, а в ІІ епізоді як особа, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 309 КК України, не виклали.
Таким чином, вважаючи, що стороною обвинувачення не в повному обсязі пред`явлено обвинувачення обом обвинуваченим, обвинувальний акт в такому вигляді не може розглядатися судом і підлягає поверненню прокурору.
При цьому суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити, а в даному випадку уточнити, обвинувачення в суді.
Також суд вважає, що законодавець при формулюванні вимог КПК України до обвинувального акту, розраховував на те, що викладені прокурором в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення будуть абсолютно достовірними і, при доведенні прокурором в суді вини обвинуваченого, ці обставини в незмінному вигляді будуть відображені в обвинувальному вироці без використання можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки лише за таких умов буде досягатись мета справедливого правосуддя в розумні строки без корегування обвинувачення прокурором в суді.
Згідно ч.1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі дії органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер, найменування і час проведення процесуальної дії та реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Оглядом реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що він починається із зазначення проведених негласних слідчих (розшукових) дій: помітка грошей, огляд покупця та вручення йому грошових купюр), яким повинні передувати процесуальні рішення прокурора або слідчого про їх проведення, але дані про такі дії вказаних осіб в реєстр не внесені.
Крім того, будь-які реквізити процесуальних рішень, зазначених у вказаному реєстрі, відсутні, а самі рішення зазначені незрозуміло коротко, наприклад: п.9 «огляд місця події», п.22 «вилучення» (дата, що вилучалось?...)
Також, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначений відповідний поштовий індекс за місцем проживання обвинувачених та свідків.
Індекси, згідно п.60 "Правил користування послугами поштового зв`язку", є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок - повертаються відправникам з першого етапу обробки.
Строк дії запобіжних заходів у виді домашнього арешту, згідно реєстру, витік для Бандури - 26 березня 2015 року ( в день надходження провадження до суду), а для ОСОБА_6 31 березня 2015 року, однак, в матеріалах справи рішення про скасування, зміну чи продовження строків зазначених запобіжних заходів, відсутні. Вказане, з урахуванням того, що обидві обвинувачені раніше судимі ( ОСОБА_6 двічі), та того, що вони в підготовче судове засідання 10 квітня 2015 року прибули із запізненням на дві години, а також можливих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ставить під сумнів явку вказаних осіб до суду для участі в судовому розгляді кримінального провадження.
Призначення провадження до судового розгляду за наявності викладених вище недоліків і порушень закону з їх можливим усуненням прокурором на наступних стадіях провадження законом не передбачене, а тому суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 291, 314, 369, 372 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України повернути прокурору Смілянської міжрайонної прокуратури для виконання вимог ст. 291 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 7 днів.

Головуючий: ОСОБА_1