САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 1-170/12
Провадження № 1/2410/127/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2012 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді Мілінчук С. В.,

при секретарі Руснак Н.В.

за участю прокурора Воєводчука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Мукачево Закарпатської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучена, не працююча, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судима 1) першотравневим районним судом м. Чернівці, 22.03.2006 року за ст.185 ч.1 КК України, із застосуванням ст.75 КК України 2001 року до позбавлення волі строком на 1 рік; 2) Першотравневим районним судом м. Чернівці 31.01.2007 року за ст.185 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до одного року 6-ти місяців позбавлення волі,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17.06.2012 року біля 12.00 годин з метою скоєння крадіжки чужого майна зайшла в тролейбус №5, який знаходився по вул.Головній, на тролейбусній зупинці «Боженка», та рухався в сторону вул.Гагаріна у м. Чернівці. Далі, їдучи тролейбусом №5, який зупинився на зупинці «Дріждзавод», що по вул.. Хотинська в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що ОСОБА_2, яка на той час знаходилася в тролейбусі, не звертає на неї увагу, а також не спостерігає за своїм майном, шляхом вільного доступу відчинила жіночу сумку, з якої таємно заволоділа гаманцем вартістю 400 гривень, в якому знаходилися гроші в сумі 1 тисяча гривень, купюрами різного номіналу та картки видані на імя ОСОБА_2, з «ПриватБанку», ТЦ «Караван», «Космо», та «Єврошоп», всі картки без вартості, чим завдала ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 1 тисяча 400 гривень, після чого вийшовши із салону тролейбусу №5, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнала себе винною в скоєнні злочину, пояснила суду, що дійсно, при обставинах викладених в установчій частині вироку, вона, 17.06.2012 року біля 12.00 години будучи дуже засмученою своїми хворобами сіла у тролейбус №5, де таємно викрала гаманець у жінки. Щиро каялась у судовому засіданні у скоєному, просила суд суворо її не карати. Щодо цивільного позову зазначила, що вона його визнає частково в сумі 1000 гривень, які обіцяла сплатити потерпілій.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч.3 ст.299 КПК України поясненнями підсудної та поясненнями потерпілої щодо цивільного позову, підсудна повністю визнала себе винною у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_1 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), за кваліфікуючою ознакою вчинення повторно і знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 185 КК України.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що дійсно у неї викрали гаманець з грошима та дисконтними карточками, цивільний позов просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що моральна шкода їй була завдана, тим, що порушила її нормальне життя, вона має маленьку дитину і ці гроші вона отримала на неї, дуже хвилювалася з приводу викликів до слідчого і спілкування з підсудною.

Обираючи підсудній вид та міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину; конкретні обставини справи та відношення підсудної до скоєного, яка вину визнала в повному обсязі, тяжких наслідків від злочину не настало.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_1, яка має постійне місце проживання, посередньо характеризується, її вік, раніше судима, перебуває на обліку у лікаря нарколога, хворіє на гепатит та має діагноз віл інфекції четвертої стадії, ніде не працює.

До обставин, що помякшують покарання підсудної, суд відносить щире каяття, та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення підсудної та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції підсудної від суспільства і тому обирає покарання у виді арешту.

Цивільний позов, заявлений потерпілою в розмірі 1400 грн. матеріальної шкоди підлягають задоволенню, оскільки сума спричиненої шкоди потерпілій знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Щодо моральної шкоди суд приходить до висновку, що потерпіла понесла моральні страждання, повязані з розладом нормального життя у звязку з втратою гаманця, нервової напруги, психологічних страждань, переживань, незручностей, але моральну шкоду вважає, що необхідно задовольнити частково з огляду на характер злочину, ступеню вини підсудної.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді арешту 4 (чотири) місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни підписка про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1400 гривень в рахунок матеріальної шкоди та 700 гривень моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 15 діб з дня проголошення через районний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_3