Справа № 11-400/2008 р. Головуючий у І
інстанції - Короїд Ю.М.
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК Доповідач - Оседач
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
липня 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської
головуючого судді -
суддів - Оседача
з участю прокурора -
засудженого - ОСОБА_1.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією адвоката
ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_1. на вирок Козелецького районного суду
Чернігівської області від 30 квітня 2008 року, яким
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
громадянин України, з середньою освітою, одружений, на утриманні має двох
неповнолітніх дітей, працюючий у ВАТ „Бобровицький „Райагрохім” водієм, раніше
не судимий,
- засуджений за ст. 286 ч.
2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 3 роки.
з засудженого ОСОБА_1. судові витрати за проведення: автотехнічної експертизи в
сумі 122 грн. 40 коп.; транспортно-трасологічної експертизи в сумі 247 грн. 86
коп.; почеркознавчої експертизи в сумі 274 грн. 62 коп.; автотехнічної
експертизи в сумі 228 грн. 48 коп.
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним і засуджений за те, що 25 серпня 2007
року, близько 20 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки ”Фольксваген Т-4”
д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ-Чернігів-Н-Яриловичі в напрямку м.
Чернігів на 71 км. + 840 м. зазначеної дороги, в населеному пункті Сираї
Козелецького району, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної
швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого
скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3., яка перетинала проїзжу частину дороги.

В
результаті скоєного наїзду пішохід ОСОБА_3. отримала тілесні ушкодження від
яких померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Не
погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_1.
подав апеляцію, в якій ставить питання про його скасування, з направленням
справи на новий судовий розгляд. В суді апеляційної інстанції апелянт змінив
свої вимоги, зазначаючи про необхідність скасування вироку з направленням
справи на додаткове розслідування. В підтвердження доводів апеляції,
посилається на незаконність постановленого судом вироку та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що досудове та судове
слідство по даній справі є неповним і проведено однобічно. Звертає увагу на
висновок судової - автотехнічної експертизи та протокол відтворення обстановки
та обставин події, у зв'язку з тим, що вони складені з порушенням вимог чинного
законодавства. Апелянт стверджує, що підпис під схемою до протоколу огляду
місця події виконаний не його підзахисним, а з боку органів досудового слідства
було порушено право останнього на захист.

Заслухавши
доповідача, пояснення адвоката на підтримання поданої ним апеляції,
засудженого, який погодився з такою позицією свого захисника, думку прокурора
про необхідність залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи в
повному обсязі та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає за наступних
підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених
судом ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених в судовому
засіданні доказах, детально викладених у вироку, яким суд дав належну юридичну
оцінку.

В засіданні суду першої інстанції засуджений ОСОБА_1. винним себе не визнав
в скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, пояснюючи, що Правил
дорожнього руху він не порушував.

Проте, його вина у повному обсязі знайшла своє підтвердження в судовому
засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав відповідну оцінку.

Сам ОСОБА_1. не заперечував того факту, що 25 серпня 2007 року в темну пору
доби, рухаючись на автомобілі „ Фольксваген Т-4 ” на автошляху Київ - Чернігів
- Н.Яриловичі, в с. Сираї Козелецького району несподівано для себе у світлі фар
на відстані 15 м побачив пішохода, який переходив проїзжу частину з
велосипедом. Не дивлячись на екстренне
гальмування, уникнути наїзду на пішохода йому не вдалось.

Згідно висновку судово - автотехнічної експертизи № 654
року в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_1. мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3. шляхом екстреного гальмування з зупинкою
автомобіля до смуги руху пішохода. Дії водія автомобіля не відповідали вимогам
п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України (а.с.
112-117).

З протоколу відтворення обстановки та обставин події за участю водія
ОСОБА_1. вбачається, що видимість від автомобіля до пішохода складала 106 м (
а.с. 42-47).

В своїх свідченнях свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_11. показували, що водій автомобіля марки
”Фольксваген Т-4” ОСОБА_1. добровільно розповідав про обставини ДТП, приймав
участь у вимірюванні місця ДТП і ніяких зауважень від нього не надходило.

Вина засудженого ОСОБА_1. також підтверджується сукупністю інших доказів по
справі, а саме: даними, які містяться: в протоколі огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього (а.с. 7-11), з якими погодився
сам ОСОБА_1., про що свідчить його підпис з зазначених документах; висновку комісійно судово-медичної експертизи № 155
від 12 листопада 2007 року (а.с. 24-27) щодо часу,
характеру і локалізації виявлених у ОСОБА_3. тілесних ушкоджень.

Доводи адвоката ОСОБА_2. про те, що органами досудового слідства було
допущено грубе порушення вимог процесуального закону при проведенні відтворення
обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1. не є вірогідними та
спростовуються наступним.

Так, за пропозицією самого засудженого ОСОБА_1., при проведенні відтворення
обстановки та обставин події, використовувався автомобіль тієї ж марки, що і
автомобіль, яким він керував під час ДТП. Правильність такого висновку
підтвердили як ОСОБА_1., так і поняті ОСОБА_7. та ОСОБА_8.

Не відповідають дійсності і твердження адвоката щодо фальсифікації підпису
його підзахисного під схемою до протоколу огляду місця події, оскільки, як
вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи № 254 від 16 листопада
2007 року (а.с. 99-103), вказаний підпис виконаний ОСОБА_1., а тому судом таке твердження було
обгрунтовано відхилене за безпідставністю.

Не є переконливими і посилання адвоката про те, що в ході досудового
слідства було допущено грубе порушення права засудженого на захист, оскільки,
як видно з матеріалів кримінальної справи, органами досудового слідства були
додержані вимоги діючого кримінально - процесуального законодавства, яке
регулює право особи на свій захист.

Таким чином, увесь комплекс наявних в справі доказів беззаперечно свідчить
про скоєння засудженим ОСОБА_1. злочин, за який він був визнаний винним судом,
а тому його твердження судова колегія розцінює як позицію захисту з метою
уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного діяння.

Кваліфікація дій ОСОБА_1. за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили
смерть потерпілого, є правильною.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_1., суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України, призначив його враховуючи характер та ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого та всіх обставин справи.

Призначене
засудженому покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, що б притягло за собою
безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію адвоката ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_1. залишити без задоволення, а вирок
Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2008 року щодо
ОСОБА_1 - без змін.

СУДДІ:

М.М. Оседач
Т.А. Широян
В.І. Козак