пр. № 1-кп/759/86/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0007769 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Надіїв Долинського району Івано-Франківської області, українець, громадянин України, освіта неповна середня, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений:

- 27.01.1994 року військовим місцевим судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 206 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 13.03.1998 року Долинським районний судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 141 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 09.09.2005 року Франківським районним судом м. Львів за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 04.11.2008 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 міс. позбавлення волі, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2013 року невідбута частина покарання замінена на громадські роботи строком 160 год.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 07.09.2014 року приблизно о 21 год. повернувся до місця свого тимчасового проживання гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_2 де побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , з яким спровокував конфлікт, виразившись на адресу останнього нецензурною лайкою. ОСОБА_7 у відповідь вдарив ОСОБА_5 по обличчю. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , прослідував до кімнати №209 вказаного гуртожитку, в якій тимчасово проживав, де взяв кухонний ніж, і, сховавши його в кишеню одягу, прослідував до ОСОБА_7 , який в цей час знаходився біля приміщення гуртожитку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_5 приблизно о 21-45 год. того ж дня, зберігаючи в кишені свого одягу кухонний ніж, підійшов до нічого не підозрюючого про його дійсні наміри ОСОБА_7 , та спровокував з останнім конфлікт, який переріс в обопільну бійку.

В ході вказаної бійки, ОСОБА_5 , дістав з кишені одягу заздалегідь заготовлений ніж, та утримуючи його в правій руці, умисно наніс ОСОБА_7 два удари в область живота та один удар в область лівої кисті, чим заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, та легкі тілесні ушкодження.

З вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні №17, а ОСОБА_5 був затриманий на місці вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що 07.09.2014 року близько 11-00 год. він пішов до своєї дружини до станції метро Житомирська, де вона працює продавцем. Він завжди бере з собою ніж, щоб допомагати дружині на роботі, відрізати мотузки та целофан. Алкогольні напої в той день не вживав, біля 21-00 год. він повернувся до гуртожитку, зайшов до кімнати коменданта, щоб віддати 10 грн., які він заборгував. Там побачив потерпілого ОСОБА_7 , який тримав в руках пиво, коменданта Дишкант ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чоловіка коменданта, які разом розпивали спиртні напої. На столі стояла пляшка горілки «Столична», три стаканчика. У нього виник конфлікт з ОСОБА_7 , якому не сподобалось, що він зайшов до кімнати без дозволу. Він висловися на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, на що той вдарив його. Після чого їх розборонили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка вже на той час повернулась з роботи. Він піднявся разом зі своєю дружиною до кімнати та через деякий час з`ясував, що немає його паспорта, з якого він діставав кошти, щоб розрахуватись із комендантом. Його дружина пішла до коменданта, щоб спитати про паспорт, остання відповіла, що паспорта у неї немає. Після чого він сам пішов подивитись, чи не випав паспорт на сходи під час штовханини. Не знайшовши на сходах паспорт, він зайшов до коменданта та вимагав повернути паспорт. Комендант відповіла, що можливо ОСОБА_7 знайшов паспорт. Він вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_7 , який стояв з якимось чоловіком та палив. Він підійшов до ОСОБА_7 та спитав, чи не бачив той його паспорт. Вони перешли через дорогу біля гуртожитку та в них розпочалася бійка, спровокована ОСОБА_7 .. Потерпілий почав наносити йому удари, збив з ніг, вдарив ногою в голову, навалився на нього та почав бити вже лежачого. Він відчув ніж у себе в кармані, витягнув його та вдарив ОСОБА_7 , захищаючись. Куди потім подів ніж не пам`ятає. Наполягав, що перевищив межі необхідної оборони, захищав своє життя та здоров`я, оскільки не міг припинити дії ОСОБА_7 іншим чином, умислу на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, якого тяжко поранив не мав, лише визнав свою причетність до завдання останньому тілесних ушкоджень.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини та його захисну версію подій, його вина в умисному заподіянні за викладених вище обставин тяжких тілесних ушкоджень, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку (свою причетність до завдання тілесних ушкоджень потерпілому та використання при цьому ножа), усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 07.09.2014 року ввечері він зайшов до кімнати коменданта гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , щоб розрахуватись за проживання. В цей час до гуртожитку зайшов раніше не знайомий йому ОСОБА_5 , який почав висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою та штовхнув його. Він розвернувся та відразу вдарив ОСОБА_5 . Потім їх розборонили, підійшла дружина ОСОБА_5 . ОСОБА_5 був в стані алкогольного сп`яніння, від нього був запах алкоголю, нерівномірна хода. Сам він випив одну пляшку пива, оскільки він працює водієм, на наступний день необхідно було виходити на роботу та перед виїздом у рейс необхідно проходити комісію. Через деякий час він знову спустився до коменданта, до нього підійшов ОСОБА_5 з якимись чоловіками, один з них сказав, що він був не правий у конфлікті та ОСОБА_5 бажає з`ясувати з ним стосунки. Вони вийшли з гуртожитку та перешли через дорогу. У них з ОСОБА_5 почалася бійка, вони били один одного, спочатку у вертикальному положенні, потім в горизонтальному. Він наносив ОСОБА_5 хаотичні удари, в тому числі і в обличчя. Потім він опинився зверху сидячі на ОСОБА_5 та відчув якісь удари в область тулубу, проте не звернув на них уваги, потім їх розборонили та вже в приміщенні гуртожитку, куди його привели, він побачив кров та поранення, йому викликали «швидку допомогу». Ніж в руках ОСОБА_5 не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_5 є її чоловіком. 07.09.2014 року він прийшов до неї на роботу біля 09-00 год. Вона працює продавцем та ОСОБА_5 допомагав їй. Він не носить із собою ніж постійно, проте на роботі іноді відрізає етикетки з окулярів, чи хліб, коли приносить їй їжу. Ввечері він пішов додому, вона ще залишилась на роботі. Коли вона зайшла до гуртожитку, то побачила біля кімнати вахтерів конфлікт. Там був її чоловік, потерпілий, інші люди. Всі, крім її чоловіка, були у нетверезому стані. Через відкриті двері побачила у кімнаті вахтерів пляшки пива. Почула, що хтось когось вдарив, але що саме сталося не зрозуміла. Конфлікт розборонили та вони разом із чоловіком піднялись до своєї кімнати. Оскільки вони збирались їхати 12 вересня додому, вона згадала про паспорти, щоб придбати квитки. ОСОБА_5 сказав, що немає його паспорта. Вона пішла до кімнати вахтерів, спитала про паспорт, вони сказали, що не бачили його та не брали. Піднявшись до кімнати, сказала про це чоловіку, він сказав, що треба ще раз подивитись на сходах. ОСОБА_5 вийшов перший. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила що ОСОБА_5 розмовляє з ОСОБА_7 , біля них стояли ще якісь хлопці, ніякого конфлікту в них не було, вона почула щось про паспорт та повернулась до своєї кімнати. Згодом вона почула крик та вибігла з кімнати, в дверях побачила чоловіка, він був весь у крові, проте нічого пояснити не зміг. Вона побігла вниз, весь час кричала : «Міліцію! Швидку!», з кімнат почали виходити люди. Міліція та «Швидка» приїхали майже одразу, вона бачила як лікарі виносили потерпілого. Чи був у ОСОБА_5 в той день при собі ніж вона точно не пам`ятає. Алкогольні напої ОСОБА_5 в її присутності в день подій не вживав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що з обвинуваченим раніше знайомий не був. В день подій, точну дату він не пам`ятає, ОСОБА_5 повернувся ввечері до гуртожитку. ОСОБА_7 стояв біля адміністраторської, він прийшов сплатити за житло, ОСОБА_5 висловився на адресу потерпілого нецензурною лайкою та ОСОБА_7 вдарив його за це. Їх розборонили в коридорі, ОСОБА_5 відвели до його кімнати. Потім він спустився вниз та пішов з ОСОБА_7 на вулицю. Що відбувалося на вулиці він не бачив, потім вже ОСОБА_10 завів ОСОБА_7 до адміністраторської, останній був поранений та чекав на «швидку» на дивані в адміністраторській. ОСОБА_5 був на вулиці, в нього були пошкодження на обличчі. Сам він не вживав алкогольні напої в той день, бачив, що ОСОБА_7 випив пляшку пива. Стверджує, що ОСОБА_5 був в стані алкогольного сп`яніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона працює адміністратором гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . В день подій, точну дату вона не пам`ятає, оскільки такого плану події трапляються в гуртожитку досить часто, ввечері ОСОБА_7 приїхав до гуртожитку з дому. Він був нетверезий, в руках тримав пляшку пива. Він стояв і спілкувався з нею, коли підійшов ОСОБА_5 , він також був нетверезий, та висловився на адресу потерпілого нецензурною лайкою. Сама вона алкогольні напої в той день не вживала. ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_5 та вони почали битися, їх розборонили. Дишкант ОСОБА_14 відвів ОСОБА_5 до кімнати, де він проживав. Через деякий час із своєї кімнати спустилась дружина ОСОБА_5 та повідомила, що зник його паспорт та гроші. Вони пошукали, проте не знайшли. Потім вона та ОСОБА_12 пішли у магазин. Повертаючись з магазину побачили ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на вулиці, вони стояли спілкувалися. Через деякий час ОСОБА_10 привів ОСОБА_7 до адміністраторської і останній розповів, що ОСОБА_5 поранив його ножем. Після бійки дружина забрала ОСОБА_5 до своєї кімнати, у нього були синці на обличчі та голова в крові. Коли «швидка» забирала ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_5 повідомила, що паспорт знайшовся.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що вона проживає у приватному будинку. 08.09.2014 року вона почула лай собаки, вийшла на вулицю та побачила міліціонерів та чоловіка в наручниках. Цей чоловік вказав в якому напрямку він викинув ніж на її земельну ділянку, вона дала дозвіл на огляд ділянки, міліціонери побачили ніж, викликали слідчу групу та понятих. Ніж вилучили, він був кухонний, невеликий, довжиною приблизно 15 см.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що восени 2014 року, точну дату він не пам`ятає, він прийшов до гуртожитку та побачив на першому поверсі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , конфлікту між ними він не чув та не бачив. Через деякий час він вийшов на вулицю. Почувши крик, підійшов та побачив, що ОСОБА_5 лежав на землі, ОСОБА_7 сидів на ньому, вони боролися. Хто, кого і куди бив він не бачив, на вулиці було темно. Він відтягнув ОСОБА_7 та завів його у гуртожиток, побачив кров. ОСОБА_7 сказав, що йому важко дихати та він викликав «швидку допомогу». Куди подівся в цей час ОСОБА_5 він не бачив. Чи був ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння він не знає, ніяких алкогольних напоїв він при ньому не бачив.

Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в частині, що стосується характеру заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час дослідження даних, що містить висновок судово-медичної експертизи №1926/Е від 19.11.2014 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_7 та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені наступні тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане торакоабдомінальне (грудей та живота) поранення зліва: вхідний отвір рана в лівому підребіррі по задньо-пахвовій лінії довжиною 4,0 см, із рани евентрація (випадіння) пасма великого сальника, від рани відходить рановий канал, що проникає у черевну порожнину та порожнину грудей, по ходу його ушкоджується селезінка (рана діафрагмальної поверхні довжиною до 1 см) та діафрагма (рана довжиною до 4 см). Вищезазначене ушкодження обумовило розвиток гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині до 150 мл крові) та лівобічного пневмотораксу (наявність в грудній порожнині зліва повітря); б) непроникаюче колото-різане поранення живота: рана довжиною 2,0 см в правому підребіррі по передньо-пахвовій лінії, дно її м`язи; в) різана рана 4-го пальця лівої кісті. Характер та морфологія даних ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від дії гострого (гострих) предмета (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю утворення можуть відповідати даті 07.09.2014 року та відносяться: ушкодження зазначене в підпункті а) до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.3 (к) та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (надалі «Правила»); кожне з ушкоджень, зазначених у підпунктах б) та в) до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно до п.п. 2.3.3. та 4.6 вищезазначених «Правил». Беручи до уваги характер виявлених тілесних ушкоджень, утворення їх у результаті «самоспричинення» малоймовірне (Т.2 а.с. 25-30).

Відповідно до карти виїзду швидкої допомоги №1760 від 17.09.2014 року 17.09.2014 року о 22 год. 05 хв. надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , виїхала бригада у складі лікаря ОСОБА_17 та мол. м/сестра ОСОБА_18 ; прибуття бригади на місце - 22 год. 15 хв.; попередній діагноз: проникаючі ножові поранення грудної та черевної порожнини. Підозра на алкогольне сп`яніння (Т.1 а.с. 122).
Згідно даних дослідженого в суді протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.09.2014 року, потерпілий ОСОБА_7 впізнав чоловіка, зображеного на фотознімку №3, який завдав йому тілесні ушкодження 07.09.2014 року приблизно о 22 год. за адресою м. Київ, вул. Робітнича, 2 А. Відповідно до довідки, доданої до протоколу слідчої дії, на фото №3 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с. 243-246).

Відповідно до даних дослідженого в суді протоколу огляду місця події від 08.09.2014 року, об`єктом огляду є ділянка прибудинкової території приватного будинку АДРЕСА_3 . На відстані 4 м від будинку з правої сторони розташований парник без накриття, у якому на земляній поверхні, на відстані 2 м від початку парника, був виявлений металевий ніж сірого кольору без рукоятки, загальною довжиною 10 см, із зігнутим вбік лезом, на якому містяться сліди речовини бурого кольору.

Крім того, згідно з дослідженими в суді висновками судово-медичної експертизи №269/ц від 27.10.2014 року, згідно медичної карти стаціонарного хворого №1345 від 07.09.2014 року, наданої Київської міською клінічною лікарнею №17, кров потерпілого ОСОБА_7 належить до групи 0 (І), тобто містить антиген Н ізосерологічної системи АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_5 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) та фрагменту рукоятки (об.2) знайдені кров та одиничні епітеліальні клітини людини. Кров в об.1 належить особі чоловічої генетичної статі, в об.2 статева належність крові не встановлена через відсутність клітинних елементів крові. Кількість клітин в об.1,2 замала для встановлення їх статевої та групової належності. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_7 і виключає від підозрюваного ОСОБА_5 (Т.2 а.с. 19-23).

Таким чином, тілесні ушкодження були завдані потерпілому ОСОБА_7 саме ножем, вилученим в ході огляду місця події 08.04.2014 року.

Відповідно до висновку судової трасологічної експертизи №1500 від 25.11.2014 року, ніж, виявлений та вилучений в ході огляду місця події, 08.09.2014 року на ділянці місцевості, що розташована на території приватного будинку №33 по вул. Робітничій в м. Києві, не є холодною зброєю та виготовлений заводським способом за типом ножів господарського призначення (Т.2 а.с. 35).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 07.09.2014 року на сходах будинку АДРЕСА_2 виявлено та вилучено чоловічу футболку блакитного кольору із одним прорізом зліва та трьома прорізами зправа. В області прорізів сліди речовини бурого кольору (Т.1 а.с.231-232).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №356 від 03.11.2014 року на наданій на дослідження футболці, вилученій під час огляду місця події, в об`єктах 1-9 виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові на футболці в об`єктах №№1,3,7,9 виявлений антиген Н, а в об`єктах №№2,4,5,6,8 виявлений антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В, що не виключає можливість походження даної крові (об.№№1-9) від людини з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто в даному випадку від потерпілого ОСОБА_7 . Даних на можливість походження цієї крові від підозрюваного ОСОБА_5 результатами дослідження не отримано (Т.2 а.с. 12-17).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 07.09.2014 року в коридорі по пр.. Перемоги, 109 в м. Києві на громадянині ОСОБА_5 була виявлена та в подальшому вилучена сіра кофта чоловіча з плямами бурого кольору (Т.1 а.с. 233-235).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №357 від 31.10.2014 року на доставленій на дослідження чоловічій кофті (об. №№1-12), вилученій по АДРЕСА_4 , виявлена кров людини. При встановленні групової належності в об. №№1,2,3,6,7,8,9,10,11 виявлений тільки антиген Н, що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 . При встановленні групової належності в об. №№4,5,12 виявлені антигени А і Н, що при умові походження крові від однієї людини, не виключає можливості походження даної крові від ОСОБА_5 . Але не можна виключити домішки в даних слідах від крові потерпілого ОСОБА_7 (Т.2 а.с.5-10).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2503 від 09.09.2014 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 виявлено: синець на повіках лівого ока з переходом на підочну ділянку; садна на спинці носу в верхній третині, в тім`яній ділянці зліва, в правій скроневій ділянці, в правій надлопатковій ділянці. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 07.09.2014 року, внаслідок не менш 5-ти травматичних впливів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вказані ушкодження розташовані в анатомічних ділянках, доступних для їх самоспричинення (Т.2 а.с.1-2).

Потерпілим не заперечується завдання тілесних ушкоджень обвинуваченому під час бійки. Вказані тілесні ушкодження підтверджує також відповідь на адвокатський запит з СІЗО №13, відповідно до якої ОСОБА_5 при прибутті до установи 10.09.2014 року пройшов первинний медичний огляд медичним працівником установи, за даними якого виявлено тілесні ушкодження у вигляді: параорбітальної гематоми лівого ока, садни носа та лобно-тім`яної ділянки голови (Т.2 а.с. 36).

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали встановлені висновками експертиз фактичні обставини справи.

Щодо наданої стороною захисту фототаблиці тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_5 08.09.2014 року суд зазначає наступне. Вказана фототаблиця є підтвердженням наявності у ОСОБА_5 станом на 08.09.2014 року тілесних ушкоджень, проте, виходячи з даних висновку судово-медичної експертизи №2503 від 09.09.2014 року, які не заперечувались стороною захисту, відповідно до якого вказані ушкодження розташовані в анатомічних ділянках, доступних для їх самоспричинення, та не може бути доказом завдання вказаних тілесних ушкоджень саме ОСОБА_7 .

Суд, також, виходить із сукупності всіх встановлених обставин події, яка відбулася на фоні конфліктної ситуації між обвинуваченим і ОСОБА_7 , ініціатором якої був ОСОБА_5 і яка мала тенденцію до загострення, умов, за яких виникла дана конкретна сварка (провокація з боку ОСОБА_5 ), обстановку, в якій вона відбувалася (взаємні образи), ці дані вказують на наявність в обвинуваченого мотиву нанесення тяжких тілесних ушкоджень - розправа на фоні неприязні. Суд також враховує спосіб заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 (ножем), їх кількість (не менше 2 травматичних впливів, які були заподіяні за короткий проміжок часу), характер і причини припинення ним своїх дій (розборонення сторін конфлікту сторонніми особами).

Вказані обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, а тому вважає доведеним, що ОСОБА_5 за вказаних вище обставин мав прямий умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень і реалізував свій намір.

Те, що обвинувачений припинив свої дії лише тоді, коли ОСОБА_7 відвели сторонні особи, також свідчить про його умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього стану необхідної оборони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнав належними та допустими.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, зокрема, умови, за яких виник конфлікт, обстановку, в якій він відбувався (легкі тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , які відповідно до висновку експертизи №2503 розташовані в анатомічних ділянках, доступних для їх самоспричинення, та тілесні ушкодження у ОСОБА_7 , утворення яких у результаті «самоспричинення» малоймовірне), співвідношення сил та характер дій обвинуваченого і потерпілого, стан, в якому знаходилися обидва учасники конфлікту - тверезий обвинувачений, з його ж слів, і стан сп`яніння потерпілого, що давало першому значні переваги, подальші дії обвинуваченого, які були продовженням обопільного конфлікту і призвели до заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та ножових поранень, знаряддя злочину, спрямованість та кількість ударів, нанесених обвинуваченим, локалізацію та характер заподіяних ним ушкоджень, суд дійшов висновку про відсутність в таких умовах ознак посягання на здоров`я та життя ОСОБА_5 з боку потерпілого, який себе поводив зухвало та агресивно, а можливо висловлені ним погрози застосування ним насильства в таких умовах не мали реального характеру.

У матеріалах провадження відсутні і судом не встановлено даних про те, що потерпілий мав помітну фізичну перевагу над обвинуваченим, його дії в момент заподіяння йому ножових поранень становили загрозу для життя чи здоров`я обвинуваченого. Крім того, обвинувачений та потерпілий є особами приблизно одного віку, схожої статури, зросту та ваги. Протистояння було обопільним триваючим конфліктом, який відбувався біля гуртожитку, його обстановка не викликала реальної небезпеки для життя ОСОБА_5 , таким чином можливості для захисту у обвинуваченого не були обмежені.

За змістом ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені виключно з метою захисту від суспільно небезпечного посягання для його негайного відвернення чи припинення. Стан необхідної оборони виникає в момент вчинення такого посягання або у разі створення нападником реальної загрози заподіяння шкоди, відтак відсутній в діях учасника обопільної сварки, бійки з помсти, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим.

Оскільки дії, які, за твердженням захисту, нібито вчинив п`яний потерпілий, за своїм характером і об`єктивними проявами не можуть розцінюватися як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали у ОСОБА_5 стан необхідної оборони, тому твердження обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, є безпідставним.

За відсутності ознак необхідної оборони в діях обвинуваченого, суд відхиляє його доводи і про можливість перевищення меж такої оборони, оскільки лише за наявності стану необхідної оборони може бути зроблений висновок, перевищила особа її межі чи ні.

Наведене підтверджує висновки суду про те, що поведінка ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_7 була викликана раптово виниклими неприязними стосунками, а не необхідністю захищатись від нього чи результатом неналежної оцінки відповідності заподіяної шкоди небезпечності посягання ОСОБА_7 та обстановці захисту із-за його, обвинуваченого, особливого емоційного стану.

Суд при цьому оцінює і показання обвинуваченого, які не можна визнати щирими. Так, повідомляючи деталі конфлікту, обвинувачений не зміг пригадати коли, яким чином та звідки він витягнув ніж, куди та скільки разів вдарив потерпілого, де після конфлікту подівся ніж.

Факт приховання обвинуваченим знаряддя злочину також свідчить про усвідомлення ним значення своїх дій і небажання відповідати за них.

Доводи сторони захисту про те, що в ході проведення досудового розслідування були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, в тому числі права на захист ОСОБА_5 , в зв`язку з чим всі докази у справі є недопустими, є безпідставними. Як вбачається з матеріалів провадження, 28.11.2014 року ОСОБА_5 відмовився ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження без участі захисника.

Відповідно до вимог ст.52 КПК України участь захисника у даній категорії справ не є обов`язковою. На підставі ст. 53 КПК України був залучений захисник ОСОБА_19 для проведення окремої процесуальної дії ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Проте, 01.12.2014 року ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_19 відмовився ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження без участі захисника ОСОБА_6 . В протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування захисником ОСОБА_20 зазначено, що після погодження правової позиції з адвокатом ОСОБА_6 , він ознайомився з матеріалами кримінального провадження (Т. 2 а.с. 52-53).

Суд не приймає до уваги надані стороною захисту копії протоколів допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , оскільки на підставі вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

У судовому засіданні були допитані всі особи, свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів. Суд виключає як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не доведена під час судового розгляду належними і допустимими доказами.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який вину не визнав, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово засуджений, по місцю реєстрації характеризується позитивно, не працює, стан його здоров`я, а також те, що завдана потерпілому шкода не відшкодована, враховуючи його відношення до скоєного, позицію потерпілого щодо призначення йому покарання за розсудом суду.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття під варту без зміни.

Дослідивши подані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд на підставі ст. 1206 ч. 1 ЦК України, ч. 2 ст. 127, ч.3 ст. 128 КПК України, вважає за необхідне задовольнити позов прокурора про стягнення з ОСОБА_5 на користь Київської міської клінічної лікарні №17 суми витрат на лікування ОСОБА_7 в розмірі 6814,08 грн.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 2 ст.197, ст. ст. 177, 178, 183, 368, 371, 373-377 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 07.09.2014 року з урахуванням строку його фактичного затримання та тримання під вартою у зв`язку з даною справою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 - утримання під вартою - залишити без зміни і до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні №17 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на користь Київської міської клінічної лікарні №17 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 6814 (шість тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 08 коп.

Речові докази після набрання вироком законної сили (Т. 2 а.с. 37-39):

· Чорну футболку та чоловічу кофту, що належать ОСОБА_5 та зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, квитанція №737 - повернути ОСОБА_5 ;

· Ніж з плямами речовини бурого кольору, який зберігається в камері схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, квитанція №737 знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 442,26 грн. за проведення судової трасологічної експертизи №1500 від 25.11.2014 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1