Справа№ 1-319/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2011 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Данко В.Й., при секретарі Павлюх Л.М., з участю прокурора Тацюн С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за обвинуваченням :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки за національністю, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 із неповною середньою освітою (9 класів), незаміжньої, з трьома малолітніми дітьми, тимчасово непрацюючої, раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудня ОСОБА_1 будучи матірю малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з літа 2001 року по теперішній час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у порушення вимог ст.ст.8, 12 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року, якими встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, всупереч ст.150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, злісно не виконувала обовязки матері щодо виховання та розвитку свого малолітнього сина, а саме: залишила його без батьківського догляду, не контролювала за проведенням ним дозвілля, безпідставно залишила його без засобів для існування та не вживала заходів щодо його навчання.

Злісне невиконання ОСОБА_1 вищеперерахованих обовязків по догляду за дитиною згідно висновків психологічної експертизи від 27.10.2010 р. призвело до тяжких наслідків у вигляді відхилення відставання її малолітнього сина ОСОБА_2 від нормального для даного віку рівня психологічного розвитку, які не є наслідками психічних захворювань; невідповідності його психологічного та інтелектуального (вербального інтелекту) розвитку його біологічному віку (розвиток дитини першого класу), причинами яких є високий рівень мікросоціальної та соціально-педагогічної занедбаності.

В судовому засіданні підсудня ОСОБА_1 показала, що постійно проживала із батьками, сестрою та братом за адресою: м. Ужгород, вул. Плеханова, 17. У кінці 1996 р. вона завагітніла і 09.08.1997 р. народила сина, якого назвала ОСОБА_1 ОСОБА_3 Михайловичем. Від кого ця дитина вона не знає, а тільки може догадуватися. З цією дитиною вона проживала у батьків до серпня 2000 р., оскільки познайомилася із ОСОБА_4 і переїхала проживати до нього у с. Оріховицю Ужгородського району. Від спільного проживання 15.04.2001 р. у них народилася дочка ОСОБА_5. Ця дитина народилася недоношена (7 місяців) і вона рік з нею постійно ходила по лікарнях. Виходячи із цього, вона вирішила віддати старшого сина ОСОБА_3 до своїх батьків у м. Ужгород. Від того часу вона його звідти не забирала. Поки жила її мати (померла 7 січня 2009 р.), то за ним доглядала, а тепер доглядає сестра Агнеса. Вихованням та оглядом ОСОБА_3 вона не займалася, цим займаються її родичі: батько, сестра та брат. Вона час від часу його навідує.

Судом постановлено здійснити обмеження обсягу доказів, що підлягають досідженню і встановлено наступний порядок дослідження доказів у порядку ст.299 КПК України : допитати підсудню, дослідити документи, що знаходяться в матеріалах справи, постановлено не допитувати свідків по справі, оскільки ніхто з учасників судового розгляду не оспорив фактичні обставини справи.

Крім власного визнання вини підсудньою, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй злочину за ст. 166 КК України, доведена іншими доказами зібраними по даній справі.

Дослідженими судом матеріалами справи:

●рапортом оперуповноваженого ВКМСД Ужгородського МУ УМВС України у З/о старшого лейтенанта ОСОБА_6 від 25.10.2010 р.;

а.с.4

●наказом Н182/1 від 30.09.2010 р.;

а.с.14

●протоколом засідання комісії стосовно перевірки рівня знань ОСОБА_2 від 30.09.2010 р.;

а.с.15-16

●копією акту контрольного обстеження умов проживання і виховання ОСОБА_2;

а.с.17

●витягом з протоколу діагностичного засідання ПМПК від 18.10.2010 р.;

а.с.20

●протоколом огляду приміщення, де проживає сімя ОСОБА_2 від 20.10.2010 р.;

а.с.25-28

●висновком судово-психологічної експертизи щодо ОСОБА_2;

а.с.33-35

За місцем проживання ОСОБА_1 начальником ВДІМ Ужгородського МУ УМВС України у Закарпатській області характеризується посередньо;

а.с.65

Згідно довідки із ВІТ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_1 раніше не судима.

а.с.63

Згідно довідок ОСОБА_1 на обліках у фтизіатра, психіатра та нарколога не перебуває.

а.с.67, а.с.68, а.с.70

Оцінюючи зібрані докази в сукупності суд, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі, кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання обовязків по догляду за дитиною за кваліфікуючими ознаками: злісне невиконання батьками встановлених законом обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка посередньо характеризується за місцем проживання, не працююча, раніше не судима. Обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття . Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної, обставини, що помякшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити покарання, без ізоляції її від суспільства.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною та призначити їй покарання за ст.166 КК України у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст.ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі якщо вона протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину і виконає обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступлення вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 діб із моменту його проголошення через цей суд.

Головуючий:

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_7