районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
_________________________
Справа № 490/523/13-К
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2013 року
м.
Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.
Миколаєва Чернієнко С.А. при секретарі
Нофенко М.В. за участю прокурора Яроша
В.В., особи, яка подала скаргу, ОСОБА_2,
розглянувши скаргу

ОСОБА_2 на постанову від 29.03.2012р.
помічника прокурора м. Миколаєва Белзи
А.К. про відмову у порушенні
кримінальної справи за фактом
виявлення у слідчо-арештованого ОСОБА_2
тілесних ушкоджень, -

В С Т А Н О В И В :

25 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва зі скаргою на вказану вище
постанову.

Під час розгляду скарги ОСОБА_2
повідомив, що копію цієї постанови він
ніколи не одержував, про її існування
дізнався у ході судового розгляду
кримінальної справи. З висновками
прокурора, викладеними у постанові, не
згоден. Стверджує, що виявлені у нього
тілесні ушкодження йому 10 березня 2012
року в одному із кабінетів
Центрального РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області спричинили
працівники міліції, одним з яких був
ОСОБА_4, прізвище ім'я по батькові інших
не знає. Під час проведення перевірки
він пояснював, що отримав вказані
тілесні ушкодження під час падіння з
ліжка та що ці тілесні ушкодження йому
заподіяли співкамерники, побоюючись
працівників міліції, які мали до нього
доступ, оскільки справа іще
розслідувалася.

Ознайомившись з матеріалами, що стали
підставою для винесення оскаржуваної
постанови, вислухавши пояснення особи,
яка подала скаргу, та думку прокурора,
який вважав скаргу необґрунтованою, а
оскаржувану постанову законною, дійшов
висновку про те, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 236-1 КПК України 1960 року
передбачено, що скарга на постанову
органу дізнання, слідчого, прокурора
про відмову в порушенні кримінальної
справи подається особою, інтересів
якої вона стосується, або її
представником до районного (міського)
суду за місцерозташуванням органу або
роботи посадової особи, яка винесла
постанову, протягом семи днів з дня
отримання копії постанови чи
повідомлення прокурора про відмову в
скасуванні постанови.

Матеріали, що стали підставою для
винесення оскаржуваної постанови,
взагалі не містять даних про вручення
її копії ОСОБА_2.

Отже, ствердження ОСОБА_2 про те, що
копії цієї постанови він взагалі не
одержував не спростоване, а тому
передбачений ст. 236-1 КПК України 1960 року
строк оскарження постанови ним не
пропущений.

Як слідує з матеріалів, на підставі
яких винесено оскаржувану постанову,
прокурором було проведено перевірку
за фактом виявлення у
слідчо-арештованого ОСОБА_2 численних
тілесних ушкоджень під час його огляду
при переведенні з ІТТ ММУ УМВС України
в Миколаївській області до СІЗО м.
Миколаєва.

Статтею 99 КПК України 1960 року
передбачено, що прокурор відмовляє у
порушенні кримінальної справи лише при
відсутності підстав до її порушення,
тобто, виходячи зі змісту ст. 94 КПК
України, при відсутності достатніх
даних, які вказують на наявність ознак
будь-якого злочину.

Таким чином, виходячи зі змісту
положень ст.ст. 94, 97, 99 КПК України 1960
року, прокурор мав прийняти рішення про
відмову у порушенні кримінальної
справи лише у тому випадку, коли в
процесі перевірки факту наявності у
ОСОБА_2 тілесних ушкоджень дії осіб, що
їх спричинили, не містили б ознак
будь-яких злочинів.

Зі змісту ж постанови, яка є предметом
оскарження, слідує, що прокурор
обмежився перевіркою лише причетності
працівників ІТТ ММУ УМВС України в
Миколаївській області до спричинення
ОСОБА_2 вказаних тілесних ушкоджень і
встановивши відсутність такої
причетності відмовив у порушенні
кримінальної справи.

При цьому, прокурор в процесі перевірки
вказаного факту і винесення
оскаржуваної постанови не дійшов
чіткого зрозумілого висновку про те,
де, коли, ким, з якою метою і за яких
обставин були спричинені тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_2, який на
момент їх отримання був затриманий за
підозрою у вчиненні злочину, тобто був
під повним контролем правоохоронних
органів і установ, що утримають
затриманих.

Без належних висновків з цих питань
вирішити питання про наявність чи
відсутність підстав для порушення
кримінальної справи є неможливим.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 236-2 КПК
України 1960 року, розглянувши скаргу,
суддя, якщо при відмові у порушенні
справи не виконані вимоги статті 99
цього Кодексу скасовує постанову про
відмову в порушенні справи і повертає
матеріали для проведення додаткової
перевірки.

На підставі викладеного, керуючись ст.
236-2 КПК України 1960 року, -

П О С Т А Н ОВ И В :

Постанову від 29.03.2012р. помічника
прокурора м. Миколаєва Белзи А.К. про
відмову у порушенні кримінальної
справи за фактом виявлення у
слідчо-арештованого ОСОБА_2 тілесних
ушкоджень - скасувати та повернути
матеріали, що стали підставою для її
винесення, для проведення додаткової
перевірки.

На постанову протягом семи діб з
дня її винесення через Центральний
районний суд м. Миколаєва може бути
подана апеляція до Апеляційного суду
Миколаївської області.

Суддя: