Ухвала

іменем україни

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_8
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
при секретарі судового засідання ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000007 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого: 08.08.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки; 13.05.2004 року за ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 3 місяці; 10.11.3010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки; 03.04.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років,

за участю прокурора ОСОБА_12
у присутності засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_7,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся засуджений з вимогами про скасування постановлених щодо нього судових рішень.

Вироком Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Мотивуючи скаргу засуджений зазначає про те, що злочину він не вчиняв, був вимушений себе обмовити, однак не вказує про причини, з яких він був вимушений це зробити. Твердить засуджений і про постановлення вироку щодо нього незаконним складом суду. Також ОСОБА_5 посилається на те, що апеляційний суд на вказані недоліки не звернув уваги при розгляді його апеляційної скарги на вирок. Вказує на не проведення апеляційним судом судового слідства.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, 8 грудня 2011 року, приблизно о 8 годині 5 хвилин, поблизу входу до ринку в смт. Пісківка Бородянського району Київської області, у невстановленої слідством особи чоловічої статі за 150 грн., незаконно, без мети збуту придбав скляну пляшечку з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим загальною масою 0,091 г, яку зберігав при собі для подальшого особистого вживання до її виявлення та вилучення працівниками міліції цього ж дня о 8 годині 10 хвилин. Крім того, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено два медичні шприци обʼємом 5 мл і 2 мл, за допомогою яких він вживав наркотичний засіб.

Заслухавши доповідача, засудженого та захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили скасувати судові рішення, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої та апеляційної інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і не оспорював фактичні обставини провадження. З огляду на це, суд за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справ. При цьому ОСОБА_5 було належним чином роз'яснено зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, що у разі ухвалення судом рішення про недоцільність дослідження доказів стосовно всіх обставин, він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Зазначене підтверджується наявними у провадженні даними технічного запису судового засідання. Підстав для самообмови ОСОБА_5 не встановлено. Не зазначає в касаційній скарзі про такі підстави, а також про причини для самообмови й сам засуджений.

Встановлені фактичні обставини свідчать про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинних дій, які правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено процесуальних порушень при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення. Не встановлено також й порушень, які на думку засудженого були допущені судом при ухваленні судового рішення. Колегія суддів не вбачає порушень вимог законодавства щодо складу суду, який виніс вирок, як на те покликається засуджений, оскільки наведені останнім доводи щодо неможливості участі у розгляді справи судді - головуючого в суді першої інстанції, не стосуються обмежень, зазначених у ст. 75 КПК України.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_5 в судовому засіданні заявляв клопотання про відвід складу суду. Письмова заява ОСОБА_5 про відвід складу суду, про яку засуджений зазначає, як про нерозглянуту судом, надійшла в суд 30 листопада 2013 року, тобто після постановлення вироку. Враховуючи наведене, суд був позбавлений можливості розглянути вказану ОСОБА_5 заяву.

Разом із заявою про відвід складу суду надійшло й клопотання ОСОБА_5 про призначення додаткової судово-хімічної експертизи, яке суд із зазначених вище причин також був позбавлений можливості розглянути.

Порушень кримінально-процесуального закону, які тягли б скасування судових рішень, не встановлено.

Не встановлено також і порушень кримінально-процесуального закону апеляційним судом, який розглянув апеляційну скаргу засудженого й відповідно до вимог ст. 419 КПК України в своїй ухвалі зазначив її суть, коротко виклав пояснення осіб, які брали участь у засіданні, і докладно мотиви прийнятого судом рішення. В ухвалі суд зазначив підстави, із яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Отже доводи засудженого ОСОБА_5 про неналежний розгляд апеляційним судом його апеляційної скарги, спростовано матеріалами провадження.

Неспроможними є твердження ОСОБА_5 про не проведення апеляційним судом судового слідства. Апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 проведено відповідно до вимог ст. 405 КПК України, що підтверджено наявними у провадженні даними технічного запису судового засідання апеляційного суду.

Покарання засудженому призначено відповідно до ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи та всіх обставин провадження. Судом надано належну увагу особі засудженого, зокрема його характеристикам та даним про стан його здоровʼя. Відповідні медичні довідки були предметом дослідження суду, що підтверджено даними технічного запису судового засідання.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10