У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Нікітіна Ю.І.,

за
участю прокурора засудженого

Опанасюка О.В., ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 15 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2006 року,
яким

ОСОБА_1,

1938 р. народження,

громадянина України, не судимого,

засуджено
за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу в
розмірі 510 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 2 роки.

З засудженого стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 413 грн.32 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди і 20000 грн. - моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2006 року вказаний вирок залишений
без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним
у тому, що він 28 грудня 2003 року об 11-й годині 00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21063 держномер
НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом від будинку № 12 по проспекту Правди в м.
Дніпропетровську у напрямку вул. Заместкової зі швидкістю 3-5 км/год., порушив пункти 1.3, 1.5, 10.1, 10.9 і
26.1 Правил безпеки дорожнього руху, в
результаті чого стався наїзд на потерпілу ОСОБА_2, яка отримала внаслідок ДТП
тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень і
направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд з підстав
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Крім того, на думку
засудженого суд повинен був застосувати до нього Закон України “Про амністію”,
а також ОСОБА_1 вважає неправильним рішення суду щодо цивільного позову в
частині розміру стягнутої моральної шкоди, яку він вважає занадто великою.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, засудженого ОСОБА_1,
який просив застосувати до нього Закон України „Про амністію”, міркування
прокурора, який не заперечував проти застосування до засудженого акту амністії,
перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга засудженого підлягає частковому
задоволенню.

Висновки суду про доведеність
винності ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки руху, що спричинило потерпілій
тілесні ушкодження середньої тяжкості, відповідають фактичним обставинам справи
і підтверджуються наведеними у вироку доказами, якими є показання потерпілої
ОСОБА_2 про обставини наїзду на неї автомобілем під керуванням засудженого,
показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, протоколами відповідних слідчих дій.
висновками судово-автотехнічних і судово-медичної експертиз, іншими доказами.

Правильно проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності та давши
їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину, передбаченого
ч.1 ст. 286 КК України.

Також обґрунтовано і правильно вирішено судом цивільний позов потерпілої
про відшкодування моральної шкоди, що належно мотивовано у вироку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.286 КК
України, тобто за злочин, вчинений з необережності, за який законом передбачено
покарання менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше 10 років, на
момент постановлення вироку мав вік понад 55 років, а тому відповідно до п. “г”
ст.1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 р. підлягає звільненню
від покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів,

У
Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2006
року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2006 року щодо
ОСОБА_1 змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від покарання, призначеного за ч.1 ст.286 КК України, на
підставі п. “г” ст.1 Закону України “Про
амністію” від 31.05 2005 р.

С
У Д Д І :

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р. Нікітін
Ю.І.