АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/534/15 Справа № 705/2109/15-к Категорія: ч.2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з вищою освітою, на утриманні дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.03.2015 року Уманським міськрайонним судом Черкаської 1) 21.09.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 06.10.2010 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Згідно вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2009 року на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін 4 місяці та направлено до місць позбавлення волі на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 14.12.2011 року постановою Полтавського районного суду Полтавської області умовно-достроково, не відбутий термін 3 місяці 22 дня; 3) 06.10.2010 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 14.12.2011 року постановою Полтавського районного суду Полтавської області умовно-достроково, не відбутий термін 3 місяці 22 дні; 4) 09.01.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 70 КК України до 6 місяців арешту, звільнився 30.03.2013 року по відбуттю строку покарання; 5) 01.09.2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року обмеження волі, на основі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.09.2014 року у виді 6 місяців обмеження волі і остаточно призначено до відбування покарання 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено попередній домашній арешт.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 судові витрати на проведення судово -товарознавчої експертизи в сумі 184 грн. 14 коп.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 04 грудня 2014 року близько 16 год. 00 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи в роздягальні спортивного залу медичного коледжу, що по вул. Жовтнева 20 м. Умані, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, викрав мобільний телефон марки «Nokia С5-06», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1100 грн., у якому перебували стартовий пакет «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 15 грн. на рахунку якого перебувало 20 грн. та карта пам`яті на 4 Гб, вартістю 70 грн., що належить гр. ОСОБА_8 та мобільний телефон «Nokia Lumia 520», ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 1200 грн., у якому перебували стартовий пакет «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 15 грн., на рахунку якого перебувало 5 грн. та карта пам`яті на 8 Гб, вартістю 80 грн., що належить гр. ОСОБА_9 , які знаходились у їх жіночих сумках на лавці у роздягальні спортивного залу, чим завдав останнім матеріальної шкоди на вищевказані суми.

Він же, 16.12.2014 року близько 13 год. 30 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, перебуваючи в приміщенні роздягальні спортивного залу, який розміщений в ЗОШ №1, що по вул. Садовій 22 м. Умані, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «Lenovo А516», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю 1134 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_7 , вартістю 10 гривень, на рахунку якого перебувало 30 гривень, навушники марки «Філіпс», вартістю 100 грн. та чохол для телефону із шкірозамінника, вартістю 50 грн., яке знаходилось у кишені портфеля у роздягальні, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1324 грн..

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині призначеного покарання. Просить вирок суду першої інстанції пом`якшити, та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, тобто з застосуванням ст. 75 КК України. Також просить справу слухати без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 є невмотивованою та необґрунтованою, вирок суду є законний та обґрунтований, а призначене покарання справедливе та співрозмірним вчиненому кримінальному правопорушенню, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд проводився у порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, на думку колегії суддів, інші доводи викладені в поданій апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу, в розумінні ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 394 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року, в частині призначеного покарання, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 квітня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту її отримання.
Головуючий :

Судді :