Номер справи1-165/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2011

Літинський районний суд Вінницької області

у складі головуючого Желіховський В. М.

при секретарі Голота О.В.

з участю прокурора Формуга Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт Літин кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Гончарівка Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1, не одруженого, українця, громадянина України, студента 1 курсу Козятинського вищого професійного-технічного училища, раніше не судимого, в скоєнні злочину передбаченого ст.ст.15,185 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 18.09.2011 року о 12 годині на власному велосипеді, приїхав на територію фруктового саду, який знаходиться на околиці с.Кожухів Літинського району Вінницької області та який орендує ТОВ "Дельтафрукт", де діючи умисно, з метою крадіжки чужого майна, почав з дерев обтрушувати яблука, які в подальшому збирав та складав у принесені з собою поліпропіленові мішки. Таким чином, ОСОБА_1 назбирав вісім поліпропіленових мішків яблук, загальною вагою 275 кілограмів, вартістю 220 гривень, при цьому намагаючись повантажити їх на велосипед та зникнути з місця вчинення злочину був затриманий співробітниками охорони, які здійснюють охорону фруктового саду орендованого ТОВ "Дельтафрукт".

Під час вчинення даних дій, спрямованих на таємне викрадення чужого майна, з причин що не залежали від його волі, не зміг довести злочин до кінця, так як був помічений та затриманий на місці вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у скоєному ним злочині визнав повністю і пояснив, що дійсно 18.09.2011 року о 12 годині на велосипеді, приїхав на територію фруктового саду, який знаходиться на околиці с.Кожухів Літинського району Вінницької області і почав з дерев обтрушувати яблука, які в подальшому збирав та складав у принесені з собою поліпропіленові мішки. В скоєному розкаявся.

Крім повного визнання вини підсуднім ОСОБА_1 його вина підтверджена в повному обсязі доказами, здобутими досудовим слідством, а саме : протоколом огляду місця події, в ході якого було проведено зважування викрадених з фруктового саду орендованого ТОВ "Дельтафрукт"яблук (а.с.7-11); заявою ОСОБА_2 про вчинений злочин (а.с.6): довідкою вартості, згідно якої вага одного кілограма яблук становить 80 копійок (а.с.27): договором земельної ділянки, згідно якого ТОВ "Дельтафрукт"у сільської ради взяв у довгострокове користування земельну ділянку з різного роду насадженнями, що знаходиться на околиці с.Кожухів Літинського району (а.с.28-30) та іншими матеріалами досудового слідства, з якими підсудній згідний у повному обсязі, а тому суд відповідно до ст.299 КПК України, не досліджуючи їх, вважає ці докази правдивими і такими, що підтверджують вину підсудного у повному об'ємі.

Оцінюючи всі зібрані у справі докази у їх сукупності суд вважає встановленою вину підсудного ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченому ст.15, ст.185 ч.1 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна.

При призначенні підсудному ОСОБА_1 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудного, який усвідомив свою вину, завдані збитки відшкодував повністю, розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, дані обставини суд відносить до обставин, що пом'якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному ОСОБА_1, суд не вбачає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення підсудного, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсуднього ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним застосувати покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК Укпаїни, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.15, ст.185 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень в дохід держави.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд на протязі 15 діб після його проголошення, а для засудженого протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Суддя: В. М. Желіховський