Справа № 11 -1318/66 2008 року Головуючий у 1 -й інстанції
Категорія 121 ч. 2 КК України Куцин В.М.
Доповідач: Гладій С.В.
УХВАЛА

Іменем України

2008 року
січня місяця 16 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Оніщенка В.І.

суддів Гладія С.В., Батрака В.В.

з участю прокурора ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями помічника Миргородського міжрайонного
прокурора та засудженої ОСОБА_1 на вирок Миргородського
міськрайонного суду Полтавської області від 16 жовтня 2007
року.

Цим вироком: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка
с. Гасенки Миргородського району Полтавської області, українка,
громадянка України, освіта середньо-спеціальна, не працююча, вдова, мешканка АДРЕСА_1, раніше
судима: -
17.04.2002 року Миргородським міським судом за ст.хт. 94, 44

КК України (1960 року) до 4 років 6
місяців позбавлення волі.

Звільнена 22.11.2005 року
умовно-достроково на 11 місяців 26

днів, -засуджена за ст. 121 ч.2 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення
волі

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_4 20000 грн. моральної шкоди, на користь держави 70,57 грн. судових
витрат за проведення експертизи.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за те, що 07 грудня 2006 року близько 09 год. у власному будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час
сварки, умисно нанесла АДРЕСА_2 удар кухонним ножем у передньо-внутрішню поверхню верхньої третини правого стегна, чим заподіяла останньому тілесні ушкодженя у вигляді рани на
правому стегні з ушкодженням стегнових судин, які
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили
смерть потерпілого.

2

В апеляції
помічника Миргородського міжрайонного прокурора ставиться питання про
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого злочину та
особі засудженої, яка раніше судима, у вчиненому злочині не розкаялась, давала
пояснення у вигідному для себе світлі, чим перешкоджала встановленню істини у
справі, а тому просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та
постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_1 на 8 років 6 місяців позбавлення
волі.

В апеляції
засуджена ОСОБА_1 вказала, що не мала умислу нанести АДРЕСА_2. тяжкі тілесні
ушкодження, які могли спричинити смерть потерпілого, що підтверджується
характером спричиненого поранення, її стосунками з потерпілим та бажанням надати
йому медичну допомогу. Окрім цього ОСОБА_1 зазначила, що провадження по справі
проводилось українською мовою, якою вона не володіє в достатній мірі, ряд
слідчих дій проведено з порушенням норм КПК, під час досудового слідства
працівники міліції застосовували до неї методи психологічного тиску, а під час
судового слідства суд необгрунтовано відкинув пояснення експерта ОСОБА_3, а тому просить змінити вирок суду,
перекваліфікувавши її дії зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 119 ч.1 КК
України, та зменшити розмір стягнення судом моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримку поданої помічником міжрайонного
прокурора апеляції, засуджену ОСОБА_1, яка просила змінити вирок,
перекваліфікувавши її дії на вбивство з необережності та відхилити апеляцію
прокуратури, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи,
колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для їх задоволення,
виходячи з наступного.

Висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень
АДРЕСА_2., що спричинили смерть потерпілого, обґрунтований сукупністю
досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Так із пояснень
в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7встановлено, що вони в
ранці 07 грудня 2006 року бачили ОСОБА_1 в збудженому стані з кров'ю на руках,
при цьому вона пояснювала, що вбила ОСОБА_8 (т. 1 а. с 393-394, 398 ; т. 2 а.с.
35 ).

Не заперечувала
конфлікт з потерпілим, в результаті якогоОСОБА_2отримав ножове поранення і сама
засуджена ОСОБА_1 ( т. 1 а. с. 75, 270, т.
2 а. с. 383-390).

Згідно висновків
судово-медичних досліджень №280, 280-а від 16.01.2006 року, на
трупіОСОБА_2виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани на правому стегні,
довжиною раньового каналу близько 10 сантеметрів, з ушкодженням стегнових
судин, що призвело до крововтрати, які утворились від дії колюче-ріжучого
предмету, яким може бути ніж вилучений з місця пригоди, та які відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого (т.1 а.с. 26-27, 121-122).

3

Відповідно до
висновку судово-комісійної експертизи № 112 від 3.07.2007 року, колоте-різане
поранення передньо-внутрішньої поверхні третини правого стегна з пошкодженням
стегнових артерії і вени, утворилось від удару в указану анатомічну ділянку в
напрямку зліва направо, дещо зверху вниз колюче-ріжучим предметом, клинок якого
мав обушок та лезо і ширину на рівні занурення близько 25-26 мм, яким може бути
ніж наданий на експертне дослідження.

Згідно цієї ж
експертизи показання ОСОБА_1, дані при відтворенні обстановки та обставин подій
злочину 18.06.2007 року, які в цілому ідентичні свідченням в ході всього
досудового і судового слідства, по механізму нанесення колото-різаного
поранення правого стегна, а саме з необережності при падінні, не відповідають
об'єктивним даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2

(т.2а. с
84-91)

Це ж підтвердила
в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 вказавши, що заподіяні потерпілому тілесні
ушкодження є наслідком удару, а не падіння, оскільки місце поранення є захищеним
і тому не доступним для випадкового удару.

(т.2а. с 171-175)

А тому суд
обгрунтовано критично віднісся до висновку судово-медичної експертизи № 280 - А
від 16.01.2007 року ( т. 1 а. с. 121-122 ) та свідчень судово-медичного
експерта ОСОБА_3І. в частині про нібито відповідность свідчень засудженої
ОСОБА_1 обставинам спричинення АДРЕСА_2. ножового поранення, так як вони носять
по справі суперечливий характер, без опису механізму заподіяння тілесного
ушкодження та спростовуються вищенаведеними доказами, які повністю узгоджуються
між собою ( т. 2 а. с. 22-23 ).

Не заслуговують
на увагу також ствердження засудженої ОСОБА_1 про застосування до неї з боку
працівників міліції тиску при проведенні відтворення обстановки та обставин
злочину 18.06.2007 року.

Так, допитані в
судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, які приймали участь в проведенні
слідчої дії 18.06.2007 року в якості понятих, показали, що ОСОБА_1 добровільно
без будь-якого тиску на неї розказала та показала за яких обставин нею було спричинено ножове поранення АДРЕСА_2.. Дані
обставини підтвердила в суді експерт ОСОБА_9 ( т. 2 а. с. 140-141,
159-160, 171-174 ) Не знайшло зазначене свого підтвердження і при проведенні
прокурорської перевірки ( т. 2 а. с. 166).

Безпідставними є
і ствердження засудженої про порушення нібито її прав у зв'язку з поведениям досудового
слідства українською мовою, якою вона не володіє, оскільки ОСОБА_1 є українкою,
громадянкою України, народилась в с.
Гасенки Полтавської області, більшість свого життя прожила в
України про, що свідчать відповідно її записи в протоколах слідчих дій ( т.1 а.
с. 56, 303-327) та пояснення в судовому засіданні ( т. 2 а. с. 142 ).

Будь-яких
порушень кримінально-процесуального законодавства, які б тягнули скасуваня
вироку по справі не встановлено.

Вірно
встановивши фактичні обставини по справі, суд правильно дії ОСОБА_1
кваліфікував за ст. 121 ч.2 КК України та обрав відносно неї покарання, яке в

4

повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а
також мотивовано вирішив долю заявленого по справі цивільного
позову.

За таких
обставин апеляція засудженої ОСОБА_1 та помічника Миргородського міжрайонного
прокурора задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів апеляційного суду, -

УХВАЛ ИЛА:

Вирок
Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 жовтня 2007 року
стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляції помічника Миргородського
міжрайонного прокурора та засудженої - без задоволення.