Справа №488/5200/14-к 20.02.2015 20.02.2015 20.02.2015
Провадження № 11-кп/784/59/15
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4 За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить даний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду на протокол прийому - передачі вилученого майна від 23.09.2014 року та протокол огляду місця події від 23.09.2014 року.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_6 вважає недопустимими доказами протокол прийому - передачі вилученого майна від 23.09.2014 року та протокол огляду місця події від 23.09.2014 року, відповідно до ст. ст. 86 87, ст. 409 ч. 1 п. З, 412 КПК України.
При цьому, захисник, посилаючись на положення ст. 168 КПК України щодо того, що тимчасово вилучити майно має право кожен, хто затримав особу у порядку ст. ст. 207, 208 КПК України, та про посвідчення факту передачі майна протоколом, твердить, що в ході судового розгляду не встановлено факт затримання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку статей 207, 208 КПК України, і, відповідно, вилучення майна проведено не у порядку, встановленому КПК. За такого вважає протокол прийому-передачі вилученого майна від 23.09.2014 року недопустимим, як і протокол огляду місця події від 23.09.2014 року, під час якого вилучено майно, яке намагався викрасти обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись, що цей протокол є похідним доказом від протоколу прийому передачі вилученого майна.
Просить повторно дослідити протокол прийому - передачі вилученого майна від 23.09.2014 року та протокол огляду місця події від 23.09.2014 року, які досліджено судом першої інстанції з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
23.09.2014 року о 10.30 год. обвинувачений ОСОБА_7 в приміщенні торгівельного центру «Корабельний» в торговому залі супермаркету «Таврія-В» на проспекті Жовтневому, 234-В у м. Миколаєві, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти майно, яке належить ПП « Таврія-ІІлюс», а саме:
· шампунь «Тімотей» 250 мл. + гель евкаліпт вартістю 15.53 грн.;
дезодорант «Фа» 150 мл. для чоловіків, вартістю 21.47 грн.; дезодорант «Фа» 150 мл. для жінок, вартістю 19.55 грн.;
- 4 лампи «Євро ламп Т2 спіраль» 15 В 27 4100К, загальною вартістю 128.40 грн.;
- фарбу відновлюючу для замши, нубуку «Сильвер» 200 мл., вартістю 33.41 грн.;
- станок для гоління «Жиллет», вартістю 40.51 грн.;
- 4 батарейки «GР LR6U», загальною вартістю 40.51 грн.;
- 4 батарейки «GР LR03» одиниці, загальною вартістю 18.00 грн.;
- дезодорант «Фа» 150 мл для чоловіків «Мен екстрім інвісібл», вартістю 20.88 грн.;
- лампу «Євро ламп Т2 спіраль» 9WE27 2700К, вартістю 28.45 грн.;
- засіб для шкіри «Саламандер» 250 мл. для заміни, нубуку. чорний, вартістю 48.87 грн.;
- піну для волосся «Веллафлекс» 250 мл. «Супер сила фіксації», об`єм для тонкого волосся, вартістю 31.19 грн.;
на загальну суму 425,51 грн., однак не довів до кінця свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками охорони підприємства після перетину лінії кас.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора ОСОБА_8 проти апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0002968, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з таких підстав.
Згідно вимог ст. 369 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам вирок суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідженим доказам дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та вірно кваліфікував його дії як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що не було завершене з причин, які не залежали від його волі.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з журналу судового засідання та аудіо запису судового засідання, що міститься на технічному носії інформації (а. с. 35 37, та третій аркуш обкладинки), обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав вину у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що не було завершене з причин, які не залежали від його волі, за обставин, викладених в обвинувальному акті; докладно розповів про обставини його затримання охоронцями супермаркету, з якими на їх вимогу добровільно пройшов на другий поверх, де на їх вимогу добровільно виклав зі своєї сумки неоплачений товар.
З показань обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 , що містяться на технічному носії інформації, на якому зафіксовано провадження судового розгляду, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий охороною супермаркету «Таврія-В» в порядку ст. ст. 207, 209 КПК України. При цьому ОСОБА_7 через підкорення наказу залишався поряд із охоронцями, з якими добровільно пройшов у ними визначене приміщення на другому поверсі супермаркету, де на пропозицію ОСОБА_9 добровільно виклав неоплачений товар.

Як пояснив суду ОСОБА_9 , він викликав міліцію, і коли приїхав наряд міліції, написав заяву про вчинений злочин і працівники міліції проводили необхідні дії та складали відповідні документи і відносно ОСОБА_7 , і щодо товару, який той намагався вкрасти.
У зв`язку з такою позицією обвинуваченого, який не оспорював обставини, що стосуються події злочину, а також вид та розмір товару, який він мав намір викрасти, справа слухалася судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і судом, з урахуванням думок учасників провадження, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, і що відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом також роз`яснено учасникам судового кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
За такого, захисник, стверджуючи про недопустимість певних доказів через не встановлення в ході судового розгляду факту затримання обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку ст. ст. 207, 208 КПК України, по суті оспорює фактичні обставини справи, з огляду на кваліфікацію злочину, вчиненого обвинуваченим.
Проте, у відповідності до наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавлений такого права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на вищевикладене апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2014 року, яким обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4