У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника особи, яка звернулася з клопотанням ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 11 червня 2015 року клопотання (заяви) ОСОБА_7 , поданого в порядку ст. 539 КПК України, про направлення до Святошинського районного суду м. Києва його клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

29 травня 2015 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла заява (клопотання) ОСОБА_7 від 26 травня 2015 року, в якому з посиланням на ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ставиться питання про направлення до Святошинського районного суду м. Києва його клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року.

Як указано в заяві (клопотанні), вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_7 визнаний невинуватим і по суду виправданий за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, який залишений без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 03 грудня 2013 року.

Вказаними вироком та ухвалою доля речових доказів та арештованого майна і цінностей не вирішена, що було розв`язано за заявою ОСОБА_7 постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року.

Проте, як указано в заяві (клопотанні) виконати указану постанову виявилося неможливим, тому ОСОБА_7 з посиланням на ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України поставив питання про направлення до Святошинського районного суду м. Києва його клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи клопотання (заяви) про направлення до Святошинського районного суду м. Києва його клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року, пояснення прокурора, яка проти цього не заперечувала, обговоривши доводи клопотання та дослідивши додані до клопотання матеріали, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_7 визнаний невинуватим і по суду виправданий за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, який залишений без зміни ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 03 грудня 2013 року.

В порядку ст.ст. 409, 411 КПК України 1960 року розглядалася заява директора ТОВ Кримкомплекс ОСОБА_7 щодо долі речових доказів та арештованого майна і цінностей, що знайшло своє вирішення в постанові Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року.

Оскільки, як указує заявник, виконання вказаної постанови виявилося неможливим ОСОБА_7 звернувся до Апеляційного суду міста Києва з заявою від 29 травня 2015 року про направлення до Святошинського районного суду м. Києва його клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року.

Виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 постановлено в порядку Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

В Перехідних положеннях Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року, що набрав чинності 20 листопада 2012 року, відсутні посилання на розв`язання такого клопотання місцевим судом в інший спосіб, ніж в передбаченому приписами ст.ст. 537, 539 КПК України 2012 року порядку, а тому, колегія суддів Апеляційного суду міста Києва при скеруванні даного клопотання застосовує норми Кримінального процесуального закону 2012 року.

Законом України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визначена як тимчасово окупована та на ній встановлено особливий правовий режим з визначенням заходів правового реагування.

Положеннями ч. 1 ст. 12 цього Закону змінена територіальна підсудність судових справ, у зв`язку з чим регламентовано, що розгляд кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - забезпечується одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва.

Згідно ж вимог ч. 1 ст. 32 та ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за клопотанням сторін.

Оскільки попередні клопотання ОСОБА_7 , що пов`язані з постановленням вказаного виправдувального вироку та його виконанням направлялися до Святошинського районного суду м. Києва, колегія суддів не вбачає перешкод для направлення і цього клопотання до вказаного місцевого суду для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 32, 34 КПК України, ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15 квітня 2014 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву (клопотання) ОСОБА_7 від 26 травня 2015 року задовольнити.

Клопотання ОСОБА_7 щодо вирішення питання про долю речових доказів за вироком Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07 жовтня 2013 року направити для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3