Справа № 755/4875/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0015131 від 05.11.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сороки, Республіки Молдови, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, холостого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року за ч. 1 ст. 198 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_4 04.11.2014 року приблизно о 17 год. 00 хв., знаходився в примішенні магазину «Pull&Ber», що розташований в ТРЦ «SkyMall» по пр-ту Ватутіна, 2-Т в м. Києві. Перебуваючи в залі магазину, у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: чоловічої куртки, арктикул 9715/559/800/03, вартістю 253 грн. 49 коп. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до відділу одягу, що в торгівельному залі магазину «Pull&Ber», розташованому в ТРЦ «SkyMall» по пр-ту Ватутіна, 2-Т в м. Києві, звідки таємно викрав чуже майно, а саме: чоловічу куртку, арктикул 9715/559/800/03, вартістю 253 грн. 49 коп., чим спричинив вищевказаному магазину матеріальної шкоди на вищевказану суму. Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , знаходячись в примірній магазину, надягнув на себе вказану куртку, тим самим сховавши її під свій одяг. Після цього ОСОБА_4 пройшов через касу, при цьому не розрахувавшись за зазначену вище чоловічу куртку, та вийшов з приміщення даного магазину. Так, виконавши усі необхідні дії, які він вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як спрацювала антикрадійна рамка, та ОСОБА_4 був затриманий працівником вказаного магазину.

Таким чином, ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме, таємно викрасти з магазину «Pull&Ber», що розташований в ТРЦ «SkyMall» по пр-ту Ватутіна, 2-Т в м. Києві, чоловічу куртку, арктикул 9715/559/800/03, вартістю 253 грн. 49 коп., та розпорядитися нею на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником вказаного магазину з наявним товаром, який він намагався таємно викрасти.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що дійсно 04.11.2014 року приблизно о 17 год. 00 хв. з магазину «Pull&Ber», що розташований в ТРЦ «SkyMall» по пр-ту Ватутіна, 2-Т в м. Києві, вчиняв крадіжку чоловічої куртки, однак був затриманий працівниками охорони вказаного магазину.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному та дослідженими доказами щодо його особи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 до скоєння дій 04.11.2014 року, вчинив кримінально карані дії по ч. 1 ст. 198 КК України, за що був засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення вироку становить 850,00 гривень, в дохід держави.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України даний вирок суду та вирок Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 198 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України, - виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у виді домашнього арешту.

Речові докази: чоловічу куртку, арктикул 9715/559/800/03, передану на зберігання представнику потерпілого, - повернути у власність потерпілого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: