АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/221/15 Справа № 185/3323/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши 28 січня 2015 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000768 відносно ОСОБА_9 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року,

встановив:
Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку становило 1020 гривень.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 638, 77 грн., та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 31 жовтня 2012 року ОСОБА_7 перебував у гаражі, що розташований в гаражному кооперативі Автоколона по вул. Зарічній м. Павлограда Дніпропетровської області. Близько 14.00 годин біля гаражу ОСОБА_7 між останнім та ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт. Цього ж дня близько 14.10 годин до вказаного гаражного кооперативу на своєму автомобілі марки Рено-кенго приїхав знайомий ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , який втрутився в конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Так, 31 жовтня 2012 року, близько 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклого особистого неприязного ставлення до ОСОБА_7 , з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, умисно наніс кулаком руки один удар в область правої скроні обличчя, від якого ОСОБА_7 присів на коліно, після чого наніс три удари почергово лівою та правою рукою в область голови, збивши його з ніг та умисно наніс п`ять ударів правою ногою, лежачому на землі на лівому боці ОСОБА_7 , в область правої ключиці, ребер та голови.

Своїми злочинними діями, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 156 від 05 березня 2013 року, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою (гематоми) м`яких тканин обличчя з локалізацією в області орбіти правого ока і правої лобної області, струс головного мозку, садна в області правою ключиці. Спричинені тілесні ушкодження та, зокрема, внутрішньо мозкова травма зі струсом головного мозку, за ознакою розладу здоров`я тривалістю більше шести днів, але не понад три тижні відносяться до ступеню легких, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Пошкодження у вигляді садна в області правої ключиці по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляціях:

Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого, вказує, що вирок суду підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову потерпілого. Зазначає, що суд частково задовольняючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 жодним чином не мотивував своє рішення в цій частині.

Просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, змінити та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_7 в своїй апеляції також не погоджується з рішенням суду в частині цивільного позову, зазначає, що судом при ухваленні рішення в частині цивільного позову не було враховано всі моральні переживання які ним перенесено.

Просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, змінити та стягнути з ОСОБА_9 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 гривень.

Захисник ОСОБА_8 в своїй апеляції не погоджуючись з вироком суду, вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні. Вказує, що в порушення вимог ч.3 ст.62 Конституції України висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України побудовано на припущеннях про те що, між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникли особисті неприязні стосунки.

Так, допитані в ході судового слідства обвинувачений та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , свідчать про те, що ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони та тілесних ушкоджень потерпілому не наносив.

Судом також не перевірено обставини того, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли виникнути в ніч з 30 на 31 жовтня 2012 року під час конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на річці, чи 31 жовтня 2012 року під час взаємної бійки між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , чи в період з 14 год. 10 хв. та до 17 год. 34хв. 31.10.2012 року, часу звернення ОСОБА_7 до травмпункту.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не прийняті до уваги істотні порушення органом досудового слідства кримінального процесуального закону, які вплинули на винесення законного та обґрунтованого судового рішення, що є підставами для скасування судового рішення.

Просить, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 не винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами провадження.

Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст.125 КК України так само є правильною.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, слідчими органами і судом досліджені всі обставини справи, які могли мати значення для справи. Відсутні й дані, котрі б могли свідчити про те, що органи досудового слідства чи суд були необ`єктивними або упередженими у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_9 , чи допустились порушень норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку. Тому посилання в скарзі на односторонність та неповноту досудового та судового слідства у справі є безпідставними.

У ході розгляду справи було встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим 31 жовтня 2012 року, близько 14 годині 10 хвилин виникли неприязні стосунки, коли ОСОБА_9 втрутився в конфлікт між ОСОБА_7 та його знайомим ОСОБА_10 , що підтверджує мотив діянь обвинуваченого та його умисел на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязнених стосунків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд критично оцінив показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в тій частині, що обвинувачений не бив потерпілого, оскільки вони не були присутні безпосередньо біля гаражу потерпілого ОСОБА_7 , а знаходились на деякій відстані. Крім того, покази цих свідків суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою.

А саме: показанням потерпілого ОСОБА_7 , підстав не довіряти якому у суда не було, що під час його сварки із ОСОБА_10 до нього підскочив ОСОБА_9 і почав бити, спочатку наносив удари кулаком в обличчя, а потім, коли він впав на землю, бив його ногами в область обличчя, тулуба, ключиці.

Свідок ОСОБА_14 , який був безпосередньо присутнім на місце події, зазначив, що бачив, як обвинувачений один раз ногою наніс удар в голову потерпілого, який лежав на землі, і він потім бачив на обличчі потерпілого синяк під оком, який виник від удару ОСОБА_9 , оскільки до цього тілесних ушкоджень на потерпілому не було.

Згідно висновків судового медичного експерта, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 могли утворитися за обставин, які вказані у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 19.02.2014 р., можливо були нанесені як руками так і ногами. Спричинені тілесні ушкодження відносяться до ступеню легких, що потягли короткочасний розлад здоров`я, та час їх спричинення може відповідати 31 жовтня 2012 року. Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив свої висновки.

Доводи апеляції захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_9 перебував у стані необхідної оборони та тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, а тілесні ушкодження потерпілим могли бути отримані за інших обставин, є безпідставними та спростовуються доказами, які були судом досліджені та проаналізовані у їх сукупності з точки зору їх належності та допустимості.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_9 міру покарання, яка передбачена санкцією статті 125 ч.2 КК України.

Щодо прийнятого судом рішення про задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 , на його користь відшкодування шкоди у розмірі, вказаному у вироку, то воно є обґрунтованим, справедливим і відповідає засадам призначення відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Тому колегія суддів підстав для задоволення апеляцій прокурора та потерпілого і зміни вироку в цій частині також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2014 року, відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: