Справа № 363/914/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/804/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 06.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року, яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 63 400 гривень матеріальної шкоди, в стягненні моральної шкоди відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 22 грудня 2014 року близько 16 години 00 хвилин, знаходився по вул. Приморській в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, де скориставшись заздалегідь виготовленими ксерокопіями документів на ім`я ОСОБА_10 уклав договір оренди з ОСОБА_8 на автомобіль марки «Пежо Боксер» д.н.з. НОМЕР_1 . Після цього, 23 грудня 2014 року у ОСОБА_7 виник намір шахрайським шляхом заволодіти вищевказаним автомобілем, з цією метою в мережі Інтернет надав оголошення про його продаж. Того ж дня, близько 17 години ОСОБА_7 приїхав до Києва, де поблизу станції метро «Житомирська» зустрівшись з невстановленою слідством особою, продав вищевказаний автомобіль з документами до нього за 900 доларів США.

Відповідно до висновку експерта № 18 02/15, середня ринкова вартість наданого на дослідження малотоннажного вантажного фургона марки «Пежо Боксер 230 L» з врахуванням ознак зносу, становить 63 400 гривень.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вирок Вишгородського районного суду Київської області скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання за відповідними статтями; стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; в решті вирок залишити без зміни. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд не правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК України, так як його дії підпадають одночасно і під ст. 289 КК України, які співвідносяться як загальна та спеціальна норми. Зазначає, що судом необґрунтовано відмовлено у стягненні з ОСОБА_7 на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. Суд не врахував, що ОСОБА_7 позбавив його власного автомобіля, чим змусив до моральних страждань; через дії ОСОБА_7 він позбавлений можливості в отриманні орендної плати за укладеним договором оренди, як частини заробітку для своєї родини; не впевнений, що автомобіль може бути знайденим і йому повернутим, тим більше невідомо в якому технічному стані, і чи прийдеться йому вкладати додаткові кошти на його відновлення. За весь цей час ОСОБА_7 не розкаявся, не відшкодував йому жодної частини з визначеного судом розміру матеріальної шкоди. Крім того, ОСОБА_7 не одноразово вчиняв подібні злочини за підробленими документами на ім`я ОСОБА_10 В Дніпровському районному РУ ГУ МВС України проводиться досудове розслідування за фактом заволодіння ОСОБА_7 15 грудня 2014 року автомобілем марки «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 . Також суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 котрі підтримали свою апеляційну скаргу і просять її задоволити, обвинуваченого, котрий апеляційну скаргу підтримав частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди у повному обсязі, прокурора, котрий апеляційну скаргу не визнав, просить вирок залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинуваченому ОСОБА_7 висунуте обвинувачення передбачене ст. 190 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 заявив клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ч. 3 ст. 190 КК України, проте прокурор не знайшов підстав для зміни обвинувачення на вказане потерпілим, врахувавши розмір шкоди спричиненої потерпілому.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати останнього винним у вчиненні злочинів передбачених ст. 289 ч. 3, ст. 27 ч. 5, ст. 358 ч. 1, 3, 4 КК України.

Однак, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 404 ч. 4 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про м`якість призначеного покарання обвинуваченому то на думку колегії суддів вони також є безпідставними.

Суд обираючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, котрий раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав повністю.

Підстав для зміни призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого про безпідставне незадоволення його цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди то вони підлягають до задоволення, оскільки суд першої інстанції своє рішення взагалі не обґрунтував в цій частині.

Як встановлено в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 діями ОСОБА_7 позбавлений можливості у отриманні орендної плати за укладеним договором оренди, як частини заробітку, для його родини і взагалі позбавив його автомобіля, оскільки до цього часу місце знаходження його не відоме чим завдав йому моральних страждань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року, щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: