Справа
№ 11-567/2008 Головуючий 1
інстанції - Іванюк Т.І.
- ст. 115 ч.1 КК України
Доповідач - Салай Г.А.
02 жовтня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Чернігівської області в складі :
Головуючого судді - Салая Г.А.
Суддів: Мельниченка Ю.В., Борисенка І.П.
З участю прокурора - Щербака О.В.
Засудженого - ОСОБА_1
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Козелецького районного суду
Чернігівської області від 28 липня 2008 року.
Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,
уродженець м. Донецька, проживаючий АДРЕСА_1, з середньо - спеціальною освітою,
не одружений, непрацюючий, раніше судимий: 05.01.1990 року за ст. 140 ч.3 КК
України до 2 років позбавлення волі; 06.04.1990 року за ст. 140 ч.3, 42 ч.3 КК
України до 4 років позбавлення волі; 17.07.1991 року за ст. 215-3 ч.1, 42 КК
України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 28.10.1993 року за ст. 140 ч.3,
73 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.03.1995 року за ст. 140 ч.2 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі; 15.05.1995 року
за ст. 140 ч.3, 73 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
05.06.2000 року за ст. 140 ч.3, 44 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
25.01.2001 року за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;
07.10.2004 року за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі;
16.03.2005 року за ст. 246 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
14.06.2007 року за ст. 185 ч.1, 71 КК
України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, -
засуджений за ст. 115 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання призначеного вироком Сосницького районного суду від 14.
06. 2007 року більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 8 років
Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що на початку листопада 2003
року, близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився
на території колишнього дитячого садочку в с. Красилівка по вул. Польова 20,
Козелецького району Чернігівської області. Там, під час сварки, на ґрунті
виниклих особистих неприязних відносин, він умисно з метою вбивства, наніс
твердим предметом, який в місці контакту має обмежену травмуючи поверхню, що
вдаряє, удари в область голови ОСОБА_3, спричинивши останньому тілесні
ушкодження у вигляді багатоосколкового перелому кісток склепіння черепу правої
половини з відходженням лінії перелому на основу черепа, які відносяться до категорії
тяжких, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_3 помер на місці.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок Козелецького районного суду від
28 липня 2008 року скасувати, а справу провадженням закрити. Свої вимоги
аргументує тим, що не причетний до вчиненого злочину. Зазначає, що справа
відносно нього сфабрикована працівниками органу досудового слідства. Вказує на
ряд процесуальних порушень допущених на стадії досудового слідства.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали
подану апеляцію, думку прокурора, який
просив апеляцію засудженого залишити без
задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши
матеріали справи та доводи викладені в апеляції, колегія суддів підстав
для задоволення вказаної апеляції не знаходить.

Винність засудженого ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого злочину, при
обставинах, наведених у вироку суду, підтверджується сукупністю доказів, що
досліджені в суді першої інстанції, незважаючи на невизнання засудженим своєї
вини.

Під час досудового слідства ОСОБА_1 визнавав свою причетність до вбивства
ОСОБА_3. Однак, він визнавав свою винність лиш в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 119 КК України.

Так, 10.11. 2007 року ОСОБА_1 написав явку з повинною, в якій вказав, що штовхнув ОСОБА_3 від чого тай впав і вдарився головою, що
стало причиною смерті останнього. ( а. с. 82)

Допитаний на досудовому слідстві в якості підозрюваного, а також при
відтворенні обстановки і обставин події злочину ОСОБА_1 визнав свою вину у
скоєнні вбивства через необережність ОСОБА_3
і розповів обставини його скоєння. Так, ОСОБА_1 вказував, що на
території дитячого садка у нього продовжилась сварка з ОСОБА_3. Він
штовхнув ОСОБА_3 від чого той впав. ОСОБА_3 сказав, що піде
відпочивати до погреба. Потім він ще повертався до погреба і бачив, що ОСОБА_3
сидів на ганку ( а. с. 87 - 90. 94 - 97)

При зміні органами досудового слідства обвинувачення ОСОБА_1 на ст. 115 ч.1 КК України, той не визнав свою
причетність до заподіяння смерті ОСОБА_3

Однак, винність засудженого ОСОБА_1 у скоєнні умисного вбивства
ОСОБА_3 підтверджується сукупністю
наступних доказів, що досліджені в суді першої інстанції.

Підчас досудового слідства і в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4
пояснила, що в листопаді 2003 року її знайшла ОСОБА_5 і повідомила, що її шукає
ОСОБА_1 Після цього вони пішли до неї додому, там її вже чекав ОСОБА_1 і
ОСОБА_6. В неї вдома всі вони вживали спиртні напої. Потім до них приєднався
ОСОБА_3, який прийшов полагодити розетки. ОСОБА_1 хотів її забрати з собою і
запропонував їй зібрати речі. ОСОБА_3 почав проти цього заперечувати, за що
ОСОБА_1 почав його бити руками і ногами у різні частини тіла. Від ударів
ОСОБА_3 опинився на підлозі. Потім ОСОБА_1 і ОСОБА_6. вивели ОСОБА_3. з хати.
Сама вона лягла спати. Через декель днів вона ходила до ОСОБА_3, однак його не
було вдома. Через декілька місяців вона бачила ОСОБА_1 і повідомила його, що
зник ОСОБА_3 ОСОБА_1 сказав їй, що вбив ОСОБА_3. і сховав його в погребі. Їй
ОСОБА_1 пригрозив мовчати і сказав, що з нею також може таке бути.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв основу обвинувального вироку покази
свідка ОСОБА_4, оскільки вони є послідовними і підтверджуються іншими доказами
по справі.

З даних протоколу огляду місця події злочину від 06. 10. 2007 року
вбачається, що на території погребу колишнього дитячого садочка, що
розташований в с. Красилівка Козелецького району, по вул. Польовій 20 був
виявлений труп чоловічої статі з ознаками насильницької смерті, який був
впізнаний по виявленим речовим доказам, як труп ОСОБА_3. ( а. с. 7 - 14, 15, 16)

Згідно висновку судово - медичного експерта № 230 - МК від 18.10.2007 року
представлений на дослідження череп з нижньою щелепою належить чоловікові,
середній вік якого на момент смерті може знаходитись в межах 19-33 років і не
виключене те, що він міг належати ОСОБА_3, 1975 року народження. ( а. с. 28 -
35)

Згідно висновку судово - медичного експерта № 199 від 23.11. 2007 року
підтверджується, що при дослідженні трупу ОСОБА_3. були виявлені тілесні
ушкодження у вигляді: багатоосколкового перелому кісток склепіння черепу правої
половини з відродженням лінії перелому на основу черепа; перелом кісток носа,
відлом емалі зубів верхньої щелепи. Наявні тілесні ушкодження в своєму
сполученні разом відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпечності для життя.
Багатоосколковий перелом кісток сплетіння черепу в області правої
бокової поверхні з відродженням лінії перелому на основу черепа спричинений
неодноразовими ( не менше 3-х) ударами твердим предметом, що вдаряє, але встановить
форму, розмір, масу неможливо. Удари наносились по голові потерпілого, коли він
знаходився у горизонтальному положенні, тобто він лежав і голова його лівою
боковою поверхнею знаходилась на якомусь твердому покритті. Наявність
розповсюдження лінейного перелому по основі черепа, може свідчити про те, що
удари наносились з великою силою, але встановити їх послідовність неможливо.
Враховуючи характер травми голови, а саме наявність багатоосколкового перелому
кісток скріплення правої половини черепу можливо стверджувати, що смерть
ОСОБА_3 настала відразу після спричинення ушкоджень і могла настати в 2003
році результаті множинних переломів
кісток черепу, та знаходиться в прямому причинному зв'язку з отриманими тілесними
ушкодженнями. ( а. с. 24 - 27)

Поясненнями потерпілої ОСОБА_7 підтверджується, що у листопаді 2003 року
пропав її син ОСОБА_3, який перед цим пішов з пляшкою горілки до ОСОБА_4. 15.
11. 2003 року покійний сусід їй розказував, що бачив як у той вечір, коли син
пішов до ОСОБА_4, його п'яного вели два чоловіка. При цьому її син просив, щоб
його не били.

Поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтверджується, що в листопаді 2003
року вони, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вживали
спиртні в будинку у ОСОБА_4 Там, між
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник конфлікт, під час якого почав бити ОСОБА_3. останній
лежав на підлозі. Потім ОСОБА_1 повів ОСОБА_3
додому.

Судом першої інстанції перевірені покази ОСОБА_1, про те, що на досудовому
слідстві покази про визнання своєї причетності до вбивства ОСОБА_3 він давав під тискам працівників міліції.

Так, поясненнями свідка ОСОБА_8 підтверджується, що ОСОБА_1 під час
відтворення обстановки і обставин події злочину давав покази добровільно.

Постановою слідчого прокуратури Козелецького району від 18.07.2008 року по
заяві ОСОБА_1 було відмовлено в порушенні кримінальної справі стосовно
посадових осіб Козелецького РВ УМВС України.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_1 і
скасування вироку суду колегія суддів не знаходить.

Дії засудженого ОСОБА_1 судом першої інстанції правильно кваліфіковані по
ст. 115 ч.1 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_1 судом першої інстанції призначене у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винного. Призначене засудженому покарання є
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Засуджений ОСОБА_1 інкримінований злочин скоїв до постановлення
попереднього вироку. Однак, суд першої інстанції у вироку не вказав конкретно,
який строк відбутого покарання за попереднім вироком необхідно зарахувати
ОСОБА_1 при призначення покарання на підставі ст. 70 ч.4 КК України. Тому, в
порядку ст. 409 КПК України суду першої інстанції необхідно усунути вказаний
недолік.

Керуючись ст.ст. 365 , 366 КПК України судова колегія ,-

У Х В
А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Козелецького
районного суду Чернігівської області від 28 липня 2008 року 2008 року відносно
ОСОБА_1 - без змін.

Запропонувати суду першої інстанції в порядку ст. 409 КПК України визначити
який строк відбутого покарання за попереднім вироком необхідно зарахувати
ОСОБА_1 при призначенні покарання на
підставі ст. 70 ч. 4 КК України.

СУДДІ:

Салай Г.А.
Мельниченко Ю.В.
Борисенко І.П.