Cправа № 750/965/14
Провадження № 1-кс/750/140/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003756 від 06.07.2013р.
в с т а н о в и в :

28.01.2014 р. ОСОБА_5 звернулась до суду зі скаргою на постанову старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 від 30.12.2013 р. про закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003756 від 06.07.2013 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 152 ч.3, 153 ч.2 КК України, посилаючись на те, що та є незаконною, оскільки прокурор залишив поза увагою всі докази у кримінальному провадженні, які підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і позбавив її права довести винуватість вказаних осіб в суді.
Ухвалою слідчого судді від 28.01.2014 р. про відкриття провадження строк на подання скарги ОСОБА_5 був поновлений.
У судовому засіданні представник особи, яка подала скаргу - адвокат ОСОБА_3 , таку підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Також вказала, що у ході досудового розслідування здобуто достатніх доказів, які підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але прокурор позбавив потерпілу можливості довести в суді злочинну діяльність вказаних осіб, оскільки саме суд має заслухати показання всіх учасників провадження та винести рішення щодо винуватості підозрюваних.
Прокурор в судовому засіданні погодився щодо поновлення строку на подання скарги, але заперечував проти задоволення тієї, вважаючи, що в ході досудового розслідування були проведені всі можливі слідчі дії, а ті, що вказані адвокатом, не є необхідними, також були досліджені всі обставини, але достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не встановлено, в зв`язку з чим винесену постанову вважає законною та обґрунтованою.
Заслухавши доводи представника особи, яка подала скаргу, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0003756, на підставі яких прийняте оскаржуване рішення, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено не в повному обсязі, у зв`язку з чим постанову прокурора належить скасувати, як таку, що винесена передчасно.
06.07.2013 р. ОСОБА_5 звернулась до ЧМВ УМВС України в Чернігівській області з заявою щодо зґвалтування її двома невідомими чоловіками, що мало місце 06.07.2013 р. близько 04.00 год. в автомобілі марки «Мерседес-Бенц», який знаходився по вул. Рахматуліна в м. Чернігові.
06.07.2013 р. відомості, що містяться у вказаній заяві, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003756 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 152 ч.3, 153 ч.2 КК України.
30.12.2013 р. старшим прокурором прокуратури м. Чернігова за результатами проведеного досудового розслідування була винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливостей їх отримання.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України зазначена постанова прокурора має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким прокурор повинен надати належну правову оцінку.
Судом перевірене твердження потерпілої, викладені у скарзі, щодо неоднакового підходу досудового розслідування у питаннях оцінки, як свідчень потерпілої, з одного боку, так і підозрюваних з другого. В судовому засіданні підтвердилось, що критерії їх оцінок суттєво різняться, оскільки всі свідчення підозрюваних, органом досудового розслідування були сприйняті як однозначно правдиві, а свідчення потерпілої, навпаки, з підстав, нібито, наявності розбіжностей в тих. У подальшому, органом досудового розслідування було зроблено наголос лише на протилежностях, що містять такі свідчення, а інші слідчі (розшукові) дії не провадились.
Разом з тим, досудове розслідування проігнорувало основну вимогу тактики досудового розслідування, яка полягає не в констатуванні розбіжностей між рядом доказів, а у встановленні причин таких розбіжностей чи суперечностей, в зв`язку з чим не встановлено, не лише в чому полягають такі розбіжності, а не зроблене основне не встановлена причина таких розбіжностей, що впливає на встановлення всіх елементів складу кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється провадження.
Наведене потребує конкретизації кожного із протиріч у свідченнях сторін кримінального провадження, встановлення дійсної причини всіх із них, а потім їх усунення, шляхом допитів та проведення інших необхідних процесуальних дій.
Більш того, матеріали досудового розслідування та винесена за наслідками того постанова про закриття кримінального провадження, жодним чином не відповідає на питання, чи дійсно мала місце згода потерпілої на добровільний статевий зв`язок з підозрюваними на матеріальній основі, а саме за відповідні грошові суми.
При цьому, в оскарженій постанові жодним чином не пояснюється, на підставі яких доказів прокурор прийшов до висновку, що статевим зв`язкам між підозрюваними і потерпілою передувала домовленість про грошову оплату таких з боку підозрюваних потерпілій. Відсутня мотивація розміру таких коштів, умов погодження такої суми, визнання її всіма або ж навпаки, спір щодо суми з боку когось, обговорення або відсутність поведінки потерпілої при таких стосунках, тощо. Оскільки досудове слідство впевнене у наявності попередньо обумовленої грошової складової, є зовсім алогічною відмова у подальшому потерпілої від таких грошових сум без будь-якого пояснення цього, а що є і зовсім незрозумілим, викрадення у тієї підозрюваними золотого ланцюжку. Не усунення суперечностей у цьому моменті однозначно свідчить про те, що слідство зовсім не встановило мотиву поведінки та дій всіх учасників події, а саме сторін кримінального провадження у тій ситуації, без чого зовсім неможливо зробити висновок про наявність чи відсутність кримінального правопорушення.
У підтвердження відсутності винних дій з боку потерпілої, слідство посилається на непрямий доказ, а саме таким вважає розбіжності у поясненнях потерпілої та її чоловіка, щодо неодноразових намагань останнього зателефонувати дружині, що заперечувалось тією. Констатацією цієї обставини фактично була підмінена необхідність дослідити причини таких дзвінків, обставини, котрі спонукали чоловіка потерпілої до таких, умови здійснення тих, а саме можливість чи неможливість потерпілою їх почути, наявність свободи у користуванні телефоном, а рівно можливість відповісти на тих, режими, у яких на той час працював її телефон, тощо, аби вважати цей факт беззаперечним на користь відсутності правопорушень з боку підозрюваних. Все це потрібно виконати в рамках кримінального провадження.
Заслуговують на довіру твердження особи, яка подала скаргу, щодо висновків, викладених у судово-медичних дослідженнях та у дослідженнях із застосуванням поліграфу.
Так, стосовно перших, прокурор не заперечує отримання потерпілою тілесних ушкоджень, наявність вирваного у тієї волосся, але не пов`язує це з протиправними діями підозрюваних. Але, оскільки потерпіла, навпаки, посилається, на те, що це було складовою насильницьких дій щодо неї, висновок прокурора має право на існування, лише за умови спростування твердження потерпілої, а саме безумовного встановлення місця, часу, механізму, та інших деталей подій, за обставинами яких, та отримала тілесні ушкодження та позбулася частини волосся без будь-якого насилля до неї з боку підозрюваних. Зазначене потребує перевірки шляхом виконання всіх необхідних слідчих дій допитів підозрюваних та потерпілої, огляду речей, слідчих експериментів, проведення судово-медичних експертиз, тощо. Лише після цього можливе винесення правового судження щодо цих обставин.
Відносно другої групи досліджень потерпіла наполягає на відсутності рівних умов при проведенні таких із застосуванням поліграфу щодо неї та підозрюваних. Це потребує ретельної перевірки, а саме долучення до матеріалів кримінального провадження нормативної літератури щодо умов, за яких такі дослідження повинні провадитись та встановлення, чи було все проведено у відповідності з тими. З цих же питань необхідно встановити та допитати всіх без виключень осіб, з числа тих, за участю чи в присутності яких, таке дослідження провадилось, з врахуванням положень, зазначених у ст. ст. 84-90 КПК України.
Суд також погоджується з твердженням особи, яка подала скаргу про, ймовірно, подвійні стандарти проведення досудового слідства за її двома заявами про зґвалтування, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2013 р. та про викрадення при зґвалтуванні золотого ланцюжку одними і тими самими особами, внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.12.2013 р., оскільки за першою 30.12.2013 р. винесена постанова про закриття кримінального провадження, а за другою розслідування провадиться. Обставини, на які посилається в своїх заявах особа, яка подала скаргу, стосуються одного і того ж кола учасників кримінального провадження, вони відносяться до одного і того ж самого періоду у часі, дослідженню та аналізу підлягають одні і ти ж самі речові докази і документи, в зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 217 КПК України належить вирішити питання щодо об`єднання матеріалів досудового розслідування по обох заявах, оскільки, враховуючи викладене вище, окреме розслідування кожної із заяв, може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено не в повному обсязі, а саме, що не були виконані основні положення процесуального закону щодо того, постанову належить скасувати та зобов`язати прокурора виконати викладене вище.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 від 30.12.2013 р. про закриття кримінального провадження № 0003756 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 152 ч.3, 153 ч.2 КК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливостей їх отримання - скасувати.
Кримінальне провадження направити прокурору міста Чернігова для проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1