Справа № 716/612/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2013
м.Заставна

Заставнівський районний суд
Чернівецької області

в складі головуючого судді -
Стрільця Я.С.

при секретарі - Задорожняк
О.М.

з участю сторони обвинувачення:

прокурора - Арсеній А.В.

з участю сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Заставна
кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, неодруженого, освіта
середня, непрацюючого, інваліда 3 групи,
раніше судимого:

- вироком Заставнівського
районного суду Чернівецької області
від 01.03.2013 року за ст.357 ч.1,ч.3, ст.186 ч.2 на
підставі ст.70 ч.1 до п'яти років
позбавлення волі із застосуванням
ст.ст.75, 76 три роки іспитового строку,

в скоєнні кримінального
правопорушення передбаченого ст.185 ч.1
КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_1 08 лютого 2013 року
близько 10-00 години, переслідуючи
корисливу мету особистого збагачення,
діючи умисно, шляхом вільного доступу
до території домогосподарства
потерпілої ОСОБА_2 в АДРЕСА_2, викрав
восьмисекційну чавунну батарею
вартістю 300 гривень, яку кількома днями
раніше демонтував з житлового будинку
даного господарства, маючи туди
вільний доступ, та підготував для
викрадення. Своїми діями обвинувачений
ОСОБА_1 завдав матеріальної шкоди
потерпілій на суму вартості батареї.

В судовому засіданні допитаний
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину в
інкримінованому йому кримінальному
правопорушенні визнав повністю і
показав, що з потерпілою ОСОБА_2 він
знайомий давно. Протягом останніх п'яти
років вона його наймає для виконання
певних робіт в житловому будинку
АДРЕСА_2. Так, в лютому 2013 року він
допомагав їй черговий раз та у нього
був ключ від її квартири в даному
будинку. Між ними була домовленість про
його вільний доступ в житло з метою
виконання робіт за відсутності самої
потерпілої. На початку лютого 2013 року
маючи ключі та намір викрасти батарею,
він прийшов за вказаною адресою та
демонтував восьмисекційну батарею, яка
була підключена. Після того він її
виніс за межі житлового будинку та
залишив перед вхідними дверми на
площадці. Після того, потерпіла ОСОБА_2
забрала у нього ключі, оскільки він
закінчив роботу. 08 лютого 2013 року він
зустрівся з свідком ОСОБА_3 та попросив
допомогти здати батарею на металолом. З
метою завершення крадіжки він з
вказаним свідком зайшли на територію
домогосподарства потерпілої та зі
сходів забрали батарею, яку він раніше
приготував для викрадення. Після того,
він викрадене здав на металолом, а
коштами розпорядився на власний
розсуд. Вказав, що щиросердечно
розкаюється у вчиненому та просить
його суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_2 показала, що протягом
останніх 5-6 років обвинувачений ОСОБА_1
допомагає їй проводити ремонтні роботи
в квартирі житлового будинку АДРЕСА_2.
Під час проведення робіт вона дає ключі
обвинуваченому ОСОБА_1, який має
вільний доступ туди. Вказала, що в
лютому 2013 року він проводив деякі
роботи там, а згодом ключі їй повернув.
На момент скоєння крадіжки ключі від
квартири були вже у неї, однак вхідні
двері пошкоджені не були. На даний
момент претензій у неї до
обвинуваченого не має, шкода їй
повністю відшкодована та просила його
суворо не карати.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
суду показав, що в лютому 2013 року, числа
він не пам'ятає, обвинувачений ОСОБА_1
попросив його допомогти вивезти з
господарства потерпілої ОСОБА_2
батарею. Знаючи, що обвинувачений
постійно допомагає їй по господарству
він погодився. Батарею, яка лежала на
площадці вхідних сходів вони погрузили
в машину свідка ОСОБА_4 та відвезли на
прийом металобрухту. Те, що батарея
викрадена він не знав.

Вислухавши думки сторін кримінального
провадження, приймаючи до уваги, що
обвинувачений ОСОБА_1 та потерпіла не
оспорюють фактичні обставини справи,
кваліфікацію кримінального
правопорушення, судом встановлено, що
обвинувачений вірно розуміє зміст
обставин справи, відсутні сумніви в
добровільності його позиції, тобто
визнання ним вини не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, суд в порядку
ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним
дослідження доказів щодо обставин, які
ніким не оспорювалися, і обмежився
допитом обвинуваченого, потерпілої,
свідка ОСОБА_3, дослідженням матеріалів
відносно речових доказів та
документів, що характеризують особу.

У обвинувальному акті правильно
викладені всі обставини справи.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд
вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_1
доведена, його дії кваліфіковано
органом досудового слідства правильно
по ст.185 ч.1 КК України, як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1 є різновидом закінченого
злочину - продовжуваного злочину,
оскільки вони мали єдиний злочинний
намір (єдиний умисел та єдину мету) і
утворюють в своїй сукупності єдиний
злочин.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1
постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику
призначення судами кримінального
покарання», під час призначення
покарання у кожному конкретному
випадку суди мають враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винуватого та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом'якшують покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст. 66 КК
України є щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину, добровільне
відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання у
відповідності до ст.67 КК України, судом
не встановлені.

Суд також враховує те, що обвинувачений
ОСОБА_1 по місцю реєстрації
характеризується посередньо, раніше
судимий, вчинив кримінальне
правопорушення, що відноситься до
категорії середньої тяжкості, на
диспансерному обліку у лікаря
психіатра не перебуває, однак
перебуває на обліку у лікаря нарколога
з діагнозом «синдром залежності від
алкоголю», інвалід 3 групи. Судом
береться до уваги думка потерпілої, яка
вказала, що претензій до нього не має,
просила суворо його не карати. З
урахуванням всього вищевикладеного,
суд вважає, що виправлення
обвинуваченого ОСОБА_1 не можливе без
ізоляції від суспільства, йому слід
призначити покарання, необхідне й
достатнє для його виправлення та
попередження нових кримінальних
правопорушень в межах санкції статті.
Обраний обвинуваченому такий вид
покарання, за переконанням суду,
відповідатиме не тільки тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставинам
кримінального провадження, але й особі
обвинуваченого, є обґрунтованим та
буде відповідати цілям покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 був засуджений
01.03.2013 року за ст.357 ч.1, ч.3, ст.186 ч.2 КК
України із застосуванням ст.70 ч.1 КК
України до п'яти років позбавлення
волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України
його звільнено від відбування
покарання з іспитовим строком три роки.

У відповідності до абз.2 п.23 постанови
Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року (із
змінами від 06.11.2009 року) «Про практику
призначення судами кримінального
покарання» коли особа, щодо якої було
застосоване звільнення від відбування
покарання з випробуванням, вчинила до
постановлення вироку в першій справі
інший злочин, за який вона засуджується
до покарання, що належить відбувати
реально, застосування принципів
поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не
допускається. За таких умов кожний
вирок виконується самостійно.

Суд вважає, що з урахуванням вказаних
положень вирок суду від 01.03.2013 року
повинен виконуватися самостійно.

Питання про речові докази необхідно
вирішити у відповідності до ст.100 КПК
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.185 ч.1 КК
України і призначити йому покарання 6
(шість) місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з
моменту фактичного затримання ОСОБА_1

Вирок Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 01.03.2013 року
відносно ОСОБА_1 виконувати самостійно.

Речовий доказ по справі -
восьмисекційну чугунну батарею, яка
зберігається в кімнаті зберігання
речових доказів Заставнівського РВ
УМВС України в Чернівецькій області,
повернути потерпілій ОСОБА_2 за
належністю.

Обраний захід забезпечення
кримінального провадження
обвинуваченому ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити обраний
- особисте зобов'язання.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок може бути
подана до Апеляційного суду
Чернівецької області через
Заставнівський районний суд
Чернівецької області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою,
строк подачі апеляційної скарги
обчислюється з моменту вручення їй
копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити
засудженому та прокурору.

СУДДЯ
Стрілець Я.С.