Справа № 11-182/07 Головуючий у 1 інстанції
ч. 3 ст. 364 КК України Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

м. Луцьк 27 березня 2007 року

Колегія суддів
судової палати апеляційного суду Волинської області в складі: головуючого - судді Хлапук
Л.І., суддів Матвієнко Н.В., Силки
Г.І., при
секретарі Грицюк О.П., з участю прокурора Смолюка Б.С., підсудного ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ківерцівського районного суду від 4 грудня 2006 року, яким
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженець і житель сел.
Олика Ківерцівського району Волинської області, не судимий, засуджений за
ч. З ст. 364 КК
України до 5 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах
на 2 роки, за
ч. 1 ст. 366 КК України - до 3 років обмеження
волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з роботою в правоохоронних
органах на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
остаточно ОСОБА_1 призначено покарання 5
років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з
роботою в правоохоронних органах на 2
роки.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом
двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на
нього згідно ст. 76 КК
України обов'язки: без дозволу органів кримінально-виконавчої системи не буде
виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомлятиме ці органи
про зміну місця проживання і праці, регулярно з'являтиметься до них на
реєстрацію.

Вироком вирішено
долю речових доказів,

Встановила:

ОСОБА_1 визнаний
винним в тім, що, працюючи помічником дільничного інспектора, виконуючи
обов'язки дільничного інспектора Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській
області, та

2

згідно ч.1 ст.2
Закону України „Про державний захист працівників суду і правоохоронних
органів", будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем,
через особисті неприязні стосунки з ОСОБА_2, з метою незаконного притягнення
того до кримінальної відповідальності, умисне вносив в документи дослідчої
перевірки завідомо неправдиві дані про незаконний збут ним алкогольних напоїв
кустарного виробництва, а саме: в протоколи добровільної видачі та огляду
пляшок з алкогольними напоями від 18, 20, 24 листопада 2005 року, пояснення
ОСОБА_3, ОСОБА_4, понятих ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Це стало приводом
для порушення 30 листопада 2005 року щодо ОСОБА_2 кримінальної справи за ч. 1
ст. 204 КК України.

Виконуючи
доручення слідчого в порядку ст. 114
КК України по вищевказаній кримінальний справі, продовжував зловживати
своїм службовим становищем, вносячи в протоколи допиту свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. від 2.12
/без вказівки року/, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 3.12.2005 року завідомо неправдиві дані про продаж ОСОБА_2
сфальсифікованих алкогольних напоїв -розведеного
водою спирту і вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
Своїми діями заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам,
що виразилось в підриві авторитету державного органу - УМВС України у
Волинській області.

Засуджений
ОСОБА_1 не погоджуючись з вироком, в своїй апеляції на нього посилається на те,
що дане судове рішення побудовано на доказах, здобутих з порушенням закону, на
суперечливих показаннях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Тому прохає вирок
скасувати.

В своїх
запереченнях на апеляцію помічник прокурора Ківерцівського району, який приймав
участь у розгляді справи, вказує, що обставини вчинення засудженим злочинів в
судовому засіданні встановлені повно і об'єктивно, обвинувальний вирок щодо
нього ґрунтується на доказах, здобутих з дотриманням норм КПК України. Тому
прохає вирок залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку, виклав основні доводи апеляції та
заперечення на неї, пояснення підсудного ОСОБА_1, який підтримав апеляцію,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни та провівши судове слідство,
в ході якого було допитано підсудного та досліджено ряд доказів, колегія суддів
вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

Вчинення ОСОБА_1
злочинів при вказаних у вироку обставинах стверджується зібраними й
дослідженими доказами по справі. Так, з показань ОСОБА_1, наказу начальника
УМВС України від 10.08.2004 року, повідомлення начальника Ківерцівського РВ
УМВС №1841 вбачається, що даний підсудний, працюючи помічником дільничного
інспектора, виконував обов'язки дільничного інспектора Ківерцівського РВ УМВС у
Волинській області. Згідно ст. 2
Закону України „Про державний

3

захист
працівників суду і правоохоронних органів" був службовою особою
правоохоронного органу.

З показань
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
самого ОСОБА_1 вбачається, що останній 18
і 20 листопада
2005 року
здійснював вилучення у ОСОБА_3
0,5 літрів та 1,5 літра
спиртних напоїв кустарного виробництва, а 24.11.2005
року у ОСОБА_4 - 1,5
літра такого ж напою.

Даний факт
підтверджено і протоколами добровільної видачі та огляду (а.с. 9, 26,28,35 Т.1).

Як встановлено
із повідомлення Ківерцівського РВ УМВС №1841,
і чого не заперечує сам ОСОБА_1, будь-які повідомлення про торгівлю ОСОБА_2
розведеним спиртом та іншими спиртними напоями кустарного виробництва в даному
РВ УМВС в 2005 році не
реєструвались. Сам ОСОБА_1, заявляючи про надходження таких заяв, заперечив їх
фіксацію ним та не може пояснити, від кого вони надходили.

З його показань
вбачається, що у РВ УМВС не було заведено оперативно-розшукової справи по факту
торгівлі ОСОБА_2 спиртних напоїв кустарного виробництва і придбання їх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 їх
вилучення у ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 проведено ним з власної ініціативи.

Як заявляють
свідки ОСОБА_3. та ОСОБА_4 спиртні напої у них вилучалися примусово, з
ініціативи ОСОБА_1, хоча оформлялися протоколи добровільної видачі.

Дані свідки
твердять, що при їх затриманні з вищевказаними спиртними напоями вони не
заявляли ОСОБА_1 про їх придбання у ОСОБА_2 Такий запис у вищевказаних
протоколах вилучення зроблений ОСОБА_1 з власної ініціативи, після складення протоколів.

З пояснень
свідків ОСОБА_8.,
ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_6 вбачається, що протоколи добровільної видачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4
спиртних напоїв вони підписували в якості понятих не в ході їх виявлення і
вилучення, а пізніше у відсутність ОСОБА_3
та ОСОБА_4. При цьому запису про придбання цими особами розведеного спирту у
ОСОБА_2 в протоколах видачі не було. Таких показань вищевказані особи в їх
присутності не давали.

З показань
свідка ОСОБА_10 встановлено, що протоколи видачі та огляду були передані йому ОСОБА_1
За їх результатами винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 по факту незаконного збуту ним підакцизних товарів за ч. 4 ст. 204 КК України та
дано ОСОБА_1 в порядку ст. 114
КПК України доручення допитати осіб, яким що-небудь відомо про обставини
справи. В ході виконання цього доручення той допитував ОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_4.

Згідно висновків
судово-почеркознавчої та судово-технічної експертиз реквізитів документів,
рукописні тексти протоколів добровільної видачі та огляду, 2 протоколи допиту
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_4 від 02.12. (без вказівки
року) виконані ОСОБА_1, а запис про придбання сфальсифікованих спиртних
напоїв „у ОСОБА_2" є дописаним ним

4

до основного документу. Це
підтверджує показання вищевказаних осіб про відсутність такої інформації у
ОСОБА_1 на момент виявлення і вилучення розведеного спирту у ОСОБА_4 і ОСОБА_3.

Про це свідчать
і рапорти ОСОБА_1 начальнику Ківерцівського РВ УМВС (а.с.24, 45 Т.1), в яких він
зазначає про вилучення у Олешки
й ОСОБА_4 спиртних напоїв кустарного виробництва, які придбані ними у
невстановленої особи.

Твердження
комісійної почеркознавчої експертизи про неможливість встановлення особи, яка
виконала підписи від імені ОСОБА_3
в протоколах добровільної видачі та огляду, поясненнях та допиту ОСОБА_3 не впливають на
доказаність винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих злочинах.

Посилання
апелянта на зміну показань свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4 під впливом ОСОБА_2 заперечується показаннями даних осіб, ОСОБА_11
на досудовому слідстві, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

З показань
свідків ОСОБА_2, ОСОБА_12, які перевірялися судом, вбачається, що ОСОБА_1 мав
неприязні стосунки із ОСОБА_2 і фальсифікацією матеріалів дізнання та слідства
хотів помститися йому. А будучи службовою особою правоохоронних органів своїми
діями заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам,
підриваючи авторитет державного органу в особі УМВС у Волинській області.

Виходячи з
вищенаведеного, дії ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ч. З ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Разом з тим,
перевіряючи справу в повному об'ємі, в порядку ст. 365 КПК України
судова колегія відмічає, що суд призначив додаткове покарання - позбавлення
права обіймати посади в правоохоронних органах -з порушенням вимог ст. 55 КК України, не вказавши які саме посади той не має права
обіймати. В зв'язку з цим, в порядку ст. ст. 409, 411 КПК України суду необхідно уточнити перелік цих посад.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів судової

палати,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного
суду від 4 грудня 2006 року щодо нього - без зміни,
запропонувавши суду в порядку ст. ст. 409,
411 КПК України при виконанні вироку вирішити питання про перелік посад, яких
позбавлено права обіймати засудженому у правоохоронних органах.