У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Кліменко М.Р.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 5 серпня
2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на
судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця
міста Авдіївки Донецької області, мешканця міста Слов'янська Донецької області,
раніше судимого 29 листопада 2000 року за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України
1960 року на 6 років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого у грудні 2003
року умовно-достроково на 3 роки 1 місяць 3 дні, -

засуджено за:

- ч. 2 ст. 186 КК України до
позбавлення волі на строк 4 роки і 6 місяців;

- ч. 2 ст. 296 КК України до
позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі вимог ст. 70 КК України
ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вимогами ст. 71 КК України
до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за попереднім
вироком і визначено ОСОБА_1 остаточне покарання 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 11 липня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винним і
засуджено за те, що він, будучи в стані алкогольного сп'яніння, 2 жовтня 2004
року близько 23-ої години неподалік Будинку культури в селищі Мирному
Слов'янського району Донецької області за попередньою змовою з невстановленими
особами грубо порушушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до
суспільства, використовуючи незначний привід, вчинили побиттяОСОБА_2 Унаслідок
застосованого насильства потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, що
потягли розлад здоров'я.

13 березня 2005 року він же близько
21-ої години 30 хвилин неподалік будинку № 35 по вулиці Г.Батюка в місті
Слов'янську за попередньою змовою з особою, справу щодо якої виділено в окреме
провадження, із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та
здоров'я, до ОСОБА_3відкрито заволоділи майном, що належало ОСОБА_4 на суму 550 гривень.

У касаційній скарзі засудженого
порушується питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень з
закриттям провадження. Свою вимогу він обґрунтовує тим, що його засуджено
незаконно, злочинів він не вчиняв, доказів його винності у вчиненні злочинів у
справі не зібрано. Зазначає, що за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілий
не впізнав його серед осіб, які вчинили злочин.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для
витребування кримінальної справи з метою перегляду постановлених у ній судових
рішень в касаційному порядку.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів підтверджена сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та
обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів, зокрема, показаннями на
досудовому слідстві самого ОСОБА_1, який не заперечував факту вчинення ним
хуліганства та грабежу, показаннями потерпілого ОСОБА_5 про обставини вчинення
щодо нього хуліганських дій саме ОСОБА_1., потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які детально розповіли про
обставини заволодіння мобільним телефоном саме ОСОБА_1. разом з іншою особою,
показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були очевидцями
вчиненого ОСОБА_1. щодо ОСОБА_5 хуліганства, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, свідка ОСОБА_13 - матері засудженого ОСОБА_1 про обставини купівлі
нею у сина телефона, який згодом було вилучено працівниками міліції, даними
протоколів огляду місця події, очних ставок між потерпілими та ОСОБА_1.,
даними висновку судово-медичних експертиз про характер та локалізацію
виявлених у потерпілих ОСОБА_3та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, іншими доказами.

Уся сукупність зібраних по справі
доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливості дійти
обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів.
Тому викладені у касаційній скарзі доводи про незаконність засудження є
необґрунтованими. Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу
доводи скарги ОСОБА_1 про те, що під час очних ставок потерпілі не впізнали
його як особу, що вчинила щодо них злочин. Даний факт перевірявся під час
проведення досудового слідства та судового розгляду справи, було встановлено,
що потерпіліОСОБА_4 і ОСОБА_3 знали, що
саме ОСОБА_1 вчинив щодо них злочин, але під час проведення очної ставки з
певних причин не хотіли давати про це показання.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2
ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України є правильною, а міра покарання обрана йому у
відповідності до вимог закону.

Не вбачаючи передбачених ст. 398
КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та
керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної
скарги ОСОБА_1, засудженого вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької
області від 10 березня 2006 року.

С у д д і:

Паневін В.О. Глос Л.Ф. Кліменко М.Р.

_________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верхового Суду України Паневін В.О.