У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі :

Головуючої Присяжнюк Т.І.,

Суддів
Філатова В.М., Школярова В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 2 грудня 2008 року справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської
області від 18.12.2007 р., якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, раніше несудимий

звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 172 ч.2 КК України на
підставі ст. 49 ч.1 п.1 ККУкраїни у зв”язку зі спливом строків давності, а
кримінальна справа щодо нього провадженням закрита.

В апеляційному порядку справа
не переглядалася.

Як визнав встановленим суд,
14.01.2005 р. ОСОБА_1, працюючи на посаді проректора Рівненської філії
Відкритого міжнародного університету розвитку людини “України” (далі -
Рівненська філія ВМУРоЛ), будучи наділеним повноваженнями на прийом та
звільнення з роботи працівників філії, умисно з особистих мотивів видав наказ №
3-вк, яким незаконно звільнив ОСОБА_2, матір дитини віком до 14 років, з посади
викладача юридичних дисциплін кафедри правознавства Рівненської філії ВМУРоЛ
“Україна” з підстави, передбаченої п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне
невиконання працівником без поважних причин своїх обов”язків. Рішенням
Рівненського міського суду від 18.03.2005 р., яке ухвалою колегією суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від
04.10.2005 р. залишено без змін, - звільнення визнане незаконним.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується із звільненням його від кримінальної відповідальності, вказуючи на
те, що, оскільки він не визнавав своєї вини ні під час досудового слідства ні в
судовому засіданні, суд не мав права звільняти його від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 49 ч.1 п.1 КК України. Просить скасувати
постанову суду, а матеріали справи направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів кримінальної справи
вбачається, що постановою старшого слідчого прокуратури м.Рівне, яка
затверджена прокурором, від 21.11.2007 р. кримінальна справа направлена до суду
для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності
із закриттям провадження по справі у зв”язку із закінченням строків давності.
Зі справи видно, що ОСОБА_1, ознайомившись з постановою, письмово підтвердив
свою згоду на закриття кримінальної справи з зазначених підстав.

Як видно з протоколу судового
засідання ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого
злочину та просив справу закрити на підставі ст. 49 ч.1 п.1 КК України ( а.с.
177).

18.12.2007 р. була ухвалена
постанова суду, яку ОСОБА_1 отримав у цей же день ( а.с. 178, 179).

Зі справи видно, що будь-яких
зауважень на протокол судового засідання від ОСОБА_1 не надходило.

Не оскаржив ОСОБА_1 судове рішення
в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 визнав
себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, який є злочином невеликої
тяжкості, і з дня вчинення пройшло більше 2 років, суд прийняв законне та
обгрунтоване рішення про звільнення його за ст. 172 ч.2 КК України на підставі ст.
49 ч.1 п.1 КК України від кримінальної відповідальності у зв”язку з закінченням
строків давності із закриттям провадження по справі.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну чи скасування
постановленого по справі судового рішення,
перевіркою матеріалів справи не
встановлено.

Керуючись ст. 389, 394-396
КПК України, колегія суддів

У
х в а л и л а :

У задоволенні касаційної
скарги ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Школяров В.Ф.