У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка
К.Т.,

суддів за
участю прокурора захисника

Шевченко Т.В., Лавренюка М.Ю., Морозової С.Ю., ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві 31 січня 2008 року кримінальну
справу та матеріали суду за касаційним поданням заступника прокурора
Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 23 липня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 22 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и л а:

службовими особами ДПІ у м. Ужгород у період
з 17 по 19 січня 2007 року була проведена
позапланова перевірка ведення фінансової документації приватним підприємцем ОСОБА_2.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 незаконно заявив до відшкодування за листопад
2006 року з бюджету ПДВ у сумі 66 251 грн.

7 березня 2007 року Ужгородським МВ ПМ ДПА
у м. Ужгород винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 за відсутності у його діях складу злочину, передбаченого
ст.15, ст.191 КК України.

16 квітня 2007 року, начальник відділу нагляду
за додержанням законів органами податкової міліції, при провадженні оперативно-розшукової
діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури Закарпатської області, постанову
від 7 березня 2007 року скасував і одночасно порушив кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст.15,
ч.4 ст.191 КК України. Справу направлено для проведення досудового слідства начальнику
СВ ПМ ДПА у Закарпатській області.

Не погодившись із зазначеною постановою
прокурора, ОСОБА_2 оскаржив її до місцевого суду.

Постановою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 23 липня 2007 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову начальника відділу нагляду за додержанням законів
органами податкової міліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання
та досудового слідства прокуратури Закарпатської області від 16 квітня 2007 року
скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської
області від 22 серпня 2007 року апеляція прокурора залишена без задоволення, а постанова
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2007 року
- без зміни.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати
судові рішення щодо ОСОБА_2, а справу направити
на новий судовий розгляд. Прокурор вважає, що суд, скасувавши постанову про порушення
кримінальної справи, істотно порушив кримінально-процесуальний закон, оскільки замість
перевірки приводів та підстав для порушення кримінальної справи, вдався до оцінки
наявних у кримінальній справі доказів.

Заслухавши доповідача, прокурора підтримавшого
подання, колегія суддів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи прокурора,
вважає, що подання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи постанову про порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_2, місцевий суд вказав, що на час порушення
справи прокурор не мав достатніх приводів та підстав, передбачених ст.ст.94, 98
КПК України, для порушення кримінальної справи.

Суд також зазначив, що серед зібраних
матеріалів відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність прямого умислу
на скоєння злочину приватним підприємцем ОСОБА_2. Суд також зробив висновок, що ОСОБА_2 не є субґєктом заволодіння чужим майном
або замаху на таке заволодіння.

При цьому суд зробив висновок,
що ОСОБА_2 при наданні розрахунків на відшкодування
ПДВ припустився помилки.

За змістом ст.2368
КПК України, суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи
щодо конкретної особи, повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення
зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, що стали підставою для
винесення постанови. При цьому, суд не вправі розглядати і заздалегідь вирішувати
ті питання, що вирішуються судом при розгляді справи по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.94
КПК України, підставами для порушення кримінальної справи є достатні дані, що вказують
на наявність ознак злочину. На даній стадії кримінального процесу перевіряється
лише наявність об¢єктивних ознак, що характеризують подію
злочину і закон не вимагає від відповідних органів при вирішенні питання про порушення
кримінальної справи, надавати докази або вважати встановленими будь-які обставини.

Як свідчать матеріали справи,
суд, замість перевірки наявності підстав і приводів, відповідно до ч.2 ст.94 КПК
України, вдався до оцінки доказів. При цьому,
місцевий суд зробив висновок. що зібрані документи не містять даних, які свідчили
б про наявність в діях ОСОБА_2 ознак злочину, передбаченого
ст.15, ч.4 ст.191 КК України. Проте, відповідно до вимог ст.64 КПК України, наведені
обставини (висновки) можуть бути встановлені лише при провадженні досудового слідства,
в умовах визначених кримінально-процесуальною процедурою.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляцію
прокурора, не дотримався вимог ст.377 КПК України та не спростував належним чином
усі доводи, наведені прокурором і не звернув увагу на допущені помилки та порушення
кримінально-процесуального закону місцевим судом і сам постановив незаконне рішення,
яке підлягає скасуванню.

При новому розгляді суду апеляційної
інстанції необхідно неухильно дотриматися вимог кримінально-процесуального закону,
перевірити доводи прокурора, у тому числі й щодо порушення місцевим судом вимог ч.15 ст.2368 КПК України, та
прийняти законне й обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника
прокурора Закарпатської області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Закарпатської області від 22 серпня 2007 року скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Шевченко Т.В. Лавренюк М.Ю.