Справа № 738/1113/15-к
№ провадження 1-в/738/286/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» , -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи
виконання покарань ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Клопотання засудженого мотивоване тим, що він засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2012 року за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до вказаного вироку частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком цього ж суду від 30 серпня 2010 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 дня позбавлення волі. Посилаючись на те, що за попереднім вироком суду він був засудженим за вчинення злочину середньої тяжкості і під час іспитового строку вчинив тяжкий та середньої тяжкості злочини, які не поєднані з насильством небезпечним для життя та здоров`я, вважає, що до нього можливе застосування ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив застосувати до нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від відбування покарання.
Представник установи виконання покарань в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що засуджений під час іспитового строку вчинив тяжкі злочини.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти застосування до засудженого ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника установи виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали клопотання та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

За змістом ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» його виконання покладається на суди, зокрема питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до даного вироку частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2010 року, згідно з яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, та остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 дня позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислюється з 20 серпня 2012 року.

На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто станом на 19 квітня 2014 року, засуджений ОСОБА_3 відбув 1 рік 7 місяців 29 днів призначеного судом покарання, що становить більше однієї чверті призначеного строку, вчинені ним злочини не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

Судом не встановлено обмежень, визначених ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б виключали застосування амністії до засудженого, оскільки ОСОБА_3 за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2010 року було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, до закінчення іспитового строку вчинив тяжкий злочин. Вчинення попередньо або в наступному умисних злочинів невеликої чи середньої тяжкості не є підставою для незастосування ЗУ «Про амністію у 2014 році», що узгоджується з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в інформаційному листі «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін», згідно з якими нова редакція пункту «в» статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає, що амністія не застосовується до осіб, які до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинили умисний злочин не будь-якої тяжкості, а саме умисний тяжкий чи особливо тяжкий, при цьому формулювання «знову вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин» з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситись до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання засудженого та звільнення його від подальшого відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.ст. 2, 8, 9, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 1, 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2012 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1