Справа № 1007/7205/2012
Провадження № 1/1007/408/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Глушко І.М.

з участю прокурора - Кравчук Л.В.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Волинський Волинської області, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не

працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4 б. 223

кв. 4 Волинської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5єва б. 1 кв. 8

Закарпатської області, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна, за наступних обставин.

30.03.2006 року, близько 09 години, у ОСОБА_2, що перебував за місцем тимчасового проживання родини ОСОБА_1 - у квартирі АДРЕСА_1, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи протиправний намір і скориставшись ситуацією, за якої ОСОБА_3 спав та за його діями ніхто не спостерігав, підсудний здійснив крадіжку належних його дружині ОСОБА_1 мобільного телефону марки «Нокіа 2600»з зарядним пристроєм вартістю 591 грн., сім-картки оператора мобільного зв»язку «Київстар»ціною 50 грн., що знаходилась у телефоні, грошей в сумі 250 грн., виробів із золота 585 проби, вартість одного граму якого на момент вчинення злочину становила 120 грн., зокрема ланцюжка вагою 3 г., вартістю 360 грн., ланцюжка вагою 2 г., ціною 240 грн., каблучки вагою 3,37 г., ціною 438 грн., каблучки вагою 2,5 г., вартістю 300 грн., каблучки вагою 3 г., вартістю 360 грн., підвіски у вигляді хрестика вагою 1,5 г. З чужим майном ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на власний розсуд, своїми діями завдавши потерпілій ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 2 769 грн.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Показав, що протягом двох років працював з ОСОБА_3 на будівництвах, останній зателефонував йому 28.03.2006 року та запросив до себе в гості в м. Бровари, мотивуючи можливістю вирішення питання про працевлаштування на будівництво ТРЦ «Термінал», куди він приїхав разом з їх спільним знайомим Євгеном. Увечері 28.03.2006 року і протягом наступного дня вони втрьох лише вживали алкогольні напої, скориставшись тимчасовою відсутністю за місцем проживання дружини й дитини господаря помешкання, після чого Євген повернувся до м. Києва, а він залишився для подальшого працевлаштування. Виявивши вранці 30.03.2006 року, що ОСОБА_3 уночі самостійно вжив велику кількість горілки, безрезультатно намагався його розбудити, тому, розлютившись на останнього за згаяний час, марні сподівання і витрачені кошти, вирішив помститися шляхом вчинення крадіжки. Скориставшись тим, що колишній співробітник спить, він із шкатулки в серванті забрав золоті прикраси, зі столу в кімнаті мобільний телефон з зарядним пристроєм, а із куртки на вішаку в передпокої гроші в сумі 250 грн., після чого залишив квартиру. Того ж дня він продав вироби із золота незнайомому чоловікові в підземному переході у центрі м. Києва за 1 500 грн., гроші витратив на власні потреби, куди подів мобільний телефон не пам»ятає. Коли ОСОБА_1 заявила про вчинене і його викликали до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, родичі грошовим переказом компенсували потерпілій вартість викраденого майна. В міськвідділі міліції відксерокопіювали його паспорт з адресою реєстрації, де дотепер постійно мешкає матір, у квітні-травні 2006 року він перебував на роботі в м. Києві, з 29.05.2006 року по 05.06.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в м. Ужгороді внаслідок виразкової хвороби дванадцятипалої кишки, ускладненої кровотечею, жодного разу до правоохоронних органів не викликався, тому був упевнений у припиненні кримінального переслідування, про оголошення його в 2006 році в розшук дізнався при затриманні 22.03.2012 року. Про себе підсудний повідомив, що зі співмешканкою ОСОБА_4 постійно проживає в м. Ужгороді, від першого шлюбу має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, від стосунків з ОСОБА_4 доньку ОСОБА_4, 13.07.2007 року, опікується обома дітьми, неофіційно працює на будівництвах, неправомірність вчиненого усвідомив і належні висновки для себе зробив.

Враховуючи те, що підсудним і потерпілою не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності й істинності їх позицій, суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, роз»яснивши підсудному ОСОБА_2, потерпілій ОСОБА_1 положення ст. 299 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна, його вина доведена повністю, тому за вказаною статтею суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, думку потерпілої ОСОБА_1, що претензій матеріального й морального характеру до ОСОБА_2 не має, просить обрати йому найм»якше покарання в межах санкції статті, дані про особу підсудного, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, є батьком двох неповнолітніх дітей, на обліку лікарів психіатра і нарколога не перебуває, страждає на виразкову хворобу дванадцятипалої кишки, нагноєну атерому та флегмону правого вуха.

Обставинами, що пом»якшують покарання ОСОБА_2, є щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку та висловлює готовність понести за вчинене передбачене законом покарання, і добровільне відшкодування завданих злочином збитків; обставин, які обтяжують покарання винної особи, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги обставини справи, відомості про особу підсудного, що не працює та не має прибутків і майна, на які може бути звернуто стягнення, зареєстрований в одній, а фактично проживає в іншій області, суд вважає неможливим застосування до ОСОБА_2 передбачених санкцією ст. 185 ч. 1 КК України покарань у виді штрафу, громадських чи виправних робіт, тому засуджує останнього до арешту.

Оскільки 02.06.2006 року ОСОБА_2 був оголошений у розшук зі зміною міри запобіжного заходу з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту, 22.03.2012 року затриманий відповідно до ст. 106 КПК України та звільнений з ІТТ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області 28.05.2012 року з обранням запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, під вартою підсудний перебував понад два місяці.

Цивільний позов у справі не заявлявся, речові докази, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Враховуючи перебування ОСОБА_2 під вартою з 22.03.2012 року по 28.05.2012 року, тобто 2 (два) місяці 5 днів, вирок суду вважати виконаним.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому залишити без змін - у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя О. Ф. Кічинська