АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-578- 2007 р. Головуюча у
1-й інст.:Покровська Т.С.,
: ст.186 ч.2 КК України Доповідач
апел.інст.: Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого Карпія
В.М.,

суддів Маркової
Т.О., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора Данчука
В.М.,

засудженого ОСОБА_1.

2 серпня
2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1., на вирок Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 21 травня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з
неповною середньою освітою, не працюючий, проживаючий в АДРЕСА_1, судимий:

-17.01.2005
року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України
звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

-
засуджений за ч.2
ст. 186 КК
України до покарання
у виді позбавлення волі на строк
4 роки.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання
частково приєднано невідбуте покарання за вироком цього ж суду від 17.01. 2005
року, і остаточно ОСОБА_1., визначено покарання у виді позбавлення волі на
строк 4 роки і 1 місяць.

2

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не
працюючий, проживаючий в АДРЕСА_2,не судимий,

-
засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлен ня волі на 4
роки.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_2звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На
підставі ст.76 КК України на нього покладено обов'язки: - не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи; -повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи; -періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в солідарному порядку 553 грн. на користь ОСОБА_3., в відшкодування
завданої шкоди .

Згідно
вироку ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що 04.12.2006 року приблизно в 2 год., за попередньою
змовою і разом з ОСОБА_2. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поруч
будинку АДРЕСА_3 , з метою відкритого заволодіння майном, застосували до ОСОБА_3. насилля, нанесли
йому удари по голові і обличчю, причинили легкі тілесні ушкодження, що не є
небезпечними для життя чи здоров'я. Відкрито викрали у ОСОБА_3., мобільний
телефон «Соні Еріксон к 7001»
вартістю 1050 грн., гаманець вартістю 50 грн., в якому були грошові кошти в
сумі 500 грн. і календар за 3 грн. Своїми діями причинили потерпілому шкоду на
суму 1603 грн., чужим майном розпорядилися на свій розсуд.

Засуджений
ОСОБА_1., в апеляції
визнаючи вину у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, не оспорюючи
кваліфікації його дій судом, просить вирок змінити і пом'якшити покарання.

Посилається
на повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на
позитивні характеристики з місця проживання і роботи та свій молодий вік.
Просить застосувати до нього ст. 75 КК України і обрати покарання не пов'язане
з позбавленням волі.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1., на підтримку апеляції, який
просив вирок змінити і пом'якшити покарання, думку прокурора Данчука В.М. ,про
залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали справи,обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з слідуючих
підстав.

3

Висновок
суду щодо винності ОСОБА_1., у вчиненні відкритого викрадення чужого майна
поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого за обставин викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам
справи і грунтуються на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах.

Кваліфікація
дій ОСОБА_1., за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого є правильною і в апеляції не оспорюється.

Згідно з
ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин , має бути призначене
покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових
злочинів.

Відповідно
з роз'ясненням, що містяться в абзаці 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 24 жовтня 2003 року №7 зі змінами , внесеними постановою Пленуму
від 10 грудня 2004 року №18 «Про практику призначення судами кримінального
покарання», при обранні покарання у кожному конкретному випадку суд
зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Як видно
з матеріалів справи і вироку, при визначенню ОСОБА_1., покарання суд,
відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який за кваліфікацією злочинів за ст. 12 КК України відноситься до
тяжкого, дані про особу, його позитивну характеристику за місцем проживання, обставини
які пом'якшують покарання, повне визнання вини, каяття у вчиненому, часткове
відшкодування завданої шкоди та обставину яка обтяжує покарання вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Крім
того суд врахував, що ОСОБА_1. вчинив злочин після звільнення його від
відбування покарання з випробуванням, за попереднім вироком Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 17.01. 2005 року, тому до покарання
призначеного ОСОБА_1. за новим вироком, суд обгрунтовано застосував ст. 71 КК
України частково приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком.

Визначене
ОСОБА_1., покарання є справедливим, підстав для зміни вироку та пом'якшення
покарання як того просить апелянт, колегія суддів не знаходить.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія
суддів,

4

УХВАЛИЛА :

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 21 травня 2007 року у відношенні ОСОБА_1, залишити без
зміни.