У Х В А Л А

іменем України

22 січня 2008
року
м. Рівне

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Рівненської
області у складі

головуючої судді Міщенко О.А.,

суддів Гладкого С.В.,

Коробова О.К.,

з участю прокурора Войтюка А.М.,

засудженого ОСОБА_1.,

його захисника ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого
ОСОБА_1.- адвоката ОСОБА_2 на вирок
Кузнецовського міського суду від 3 липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кузнецовську Рівненської
області, раніше судимий 13 лютого 2006 року Кузнецовським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення
волі на строк у три роки та звільнений від покарання з випробуванням з
іспитовим строком у один рік, житель міста Кузнецовська, громадянин України,

- засуджений за
ч.2 ст. 188 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк у три роки. На підставі ст. 71
КК України остаточне покарання за сукупністю вироків йому призначене у виді
позбавлення волі на строк у три роки і один місяць.

Вироком частково задоволений цивільний позов - з засудженого стягнуто на
користь державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”» 404 гривні 86
копійок.

Засуджений
визнаний винним у тому, що 28 листопада
2006 року десь біля 23 години в районі
столярного цеху Рівненської АЕС він у групі осіб за попередньою змовою з
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. викрав шляхом демонтажу кабель телефонного зв'язку довжиною 170 метрів і вартістю 1659 грн. 20
коп.

Цим же вироком
засуджені ОСОБА_3. і ОСОБА_5. В частині
їх засудження вирок не оскаржений.

В апеляції (а.с.
277-278) захисник засудженого ОСОБА_1. адвокат ОСОБА_2. просить вирок змінити,
звільнивши його підзахисного від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строк у два роки. На
обґрунтування свого прохання посилається
на такі обставини:

− що
ОСОБА_1. працював під час шкільних канікул
і відшкодував вже 554 грн. в погашення заподіяної злочином шкоди;

− що ОСОБА_1. не був
ініціатором злочину;

− що при мотивуванні
призначення покарання суд безпідставно послався на те, що ОСОБА_1. не працює,
бо він був учнем;

− що суд неправильно
оцінив характеристику за місцем проживання як посередню;

− що з характеристики за місцем навчання суд
неправильно врахував лише негативні відгуки;

− не враховані показання
матері засудженого про позитивні риси засудженого та відсутність позитивного впливу батька, який
зловживає спиртними напоями.

У засіданні
апеляційного суду захисник подав заяву
про відкликання апеляції. Пояснити, чому подається така заява, які причини
заставляють його відмовитись від цього законного засобу захисту засудженого
захисник не зміг.

Засуджений
заявив, що підтримує відкликання апеляції, і це питання узгоджене ним
безпосередньо перед судовим засідання апеляційного суду. Про причини такого
рішення і які йому навів доводи захисник засуджений відмовився пояснити.

Законний
представник засудженого не з'явилась в судове засідання. Її підпис на заяві захисника належним чином не
завірений.

Зваживши на
це і положення ст. 355 КПК України,
захисник і засуджений змінили свою позицію і просили апеляцію розглядати і
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, прохання засудженого та
його захисника про зміну вироку із звільненням від призначеного покарання з
випробуванням, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Злочин, за який
ОСОБА_1. засуджено вироком Кузнецовського міського суду від 3 липня 2007 року,
вчинений ним під час іспитового строку
при звільненні його з випробуванням від
покарання, призначеного вироком цього ж суду
від 13 лютого 2006 року. Виходячи з того, що відповідно до ч. 2 ст. 75,
ч. 3 ст. 78 КК вчинення протягом іспитового строку нового злочину є підставою
для направлення засудженого для відбування
призначеного покарання, суд
правильно призначив засудженому ОСОБА_1 реальне покарання за сукупністю
вироків, застосувавши ст. 69 КК України. При цьому суд діяв у відповідності як
до закону, так і до рекомендацій Верховного суду України.

Верховний Суд
України в постанові Пленуму N 7
від 24 жовтня 2003 року “Про практику
призначення судами кримінального покарання” (п. 10) ( із змінами внесеними постановою Пленуму №
18 від 10 грудня 2004 року) рекомендував судам не застосовувати повторно до таких
осіб звільнення від відбування покарання з випробуванням під час розгляду
справи про новий злочин. Колегія суддів вважає, що повторне звільнення особи від кримінального покарання з випробуванням,
коли новий злочин вчинений підчас іспитового строку, призначеного з метою
випробування, можливе за наявності для
цього досить поважних мотивів і при наявності у підстав для висновку про
можливість виправлення засудженого без відбування (тобто наявності підстав
передбачених ст. 75 КК України). Жодний з викладених в апеляції захисника
доводів не доводить можливість виправлення ОСОБА_1. без відбування покарання, враховуючи, що він під
час випробування вчинив новий умисний корисливий злочин.

Усі
пом'якшуючі обставини суд достатньо
врахував, призначивши покарання засудженому із застосуванням ст. 69 КК
України нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією ч.2 ст. 188 КК України. При призначенні остаточного
покарання за сукупністю вироків суд
застосував максимально сприятливий принцип часткового складання покарань
і остаточне покарання збільшив порівняно з попереднім вироком лише на один
місяць. За таких обставин призначене покарання не може бути визнане
явно несправедливим за суворістю і таким, що підлягає пом'якшенню за
підставами ст. 372 КПК України.

Прийнявши
рішення про запобіжний захід щодо
ОСОБА_1. у виді взяття під варту до вступу
вироку у законну силу суд не
вирішив питання про зарахування часу перебування під вартою в порядку попереднього ув'язнення, зазначивши лише,
що початок строку відбування
покарання має обчислюватись з моменту приведення вироку у
виконання. Цей недолік суд, який постановив вирок має усунути в порядку ст.ст. 409, 411 КПК
України, тому що в матеріалах справи дані про
час реального взяття під варту засудженого ОСОБА_1. відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Вирок Кузнецовського міського суду від 3 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію захисника
цього засудженого - адвоката
ОСОБА_2 - без задоволення.

Головуюча
суддя ( підпис)

судді (підписи)

Згідно.

Суддя-доповідач О.К.
Коробов