Справа №1-47/2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року. м.
Звенигород ка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі

головуючої судді Мусійко
Т.В.

при секретарі Дрига А.В.

з участю
прокурора Шевченко В. М..

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
залі суду м.Звенигородка кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця м.Тячів, Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого (перебуває у
цивільному шлюбі), військовозобов"язаного, не працюючого, раніше не
судимого,

за ст.. 186 ч. 1 КК України,

встановив

ОСОБА_1 16.01.2007 року
близько 08.00 год. перебуваючи
в стані алкогольного сп"яніння по місцю проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_2,
зайшов до кімнати де відпочивала ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3, де
підійшовши до столу, який знаходиться біля ліжка в спальній кімнаті, де умисно,
з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна в присутності
малолітнього ОСОБА_3, відкрито викрав мобільний телефон марки „Сіменс А
55", вартістю 170 грн., в
якому перебував стартовий пакет мобільного оператора „Київ стар" вартістю 25 грн., чим
заподіяв потерпілій стороні матеріальних збитків на загальну суму 195 грн.

В свою чергу малолітній ОСОБА_3, в повній мірі
усвідомлюючи характер вчиняємих ОСОБА_1 дій, поставив вимогу перед ним
припинити їх, на що ОСОБА_1 належним чином не зреагував. При спробі ОСОБА_3
силоміць припинити вчиняє мий ОСОБА_1 злочин, останній відштовхнув його від
себе звільняючи собі дорогу з кімнати, при цьому не заподіявши ОСОБА_3
фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді ОСОБА_1 вину в пред"явленому звинуваченні визнав
повністю та пояснив, що 16.01.2007 року близько 08.00 год., перебуваючи в стані
алкогольного сп"яніння по місцю проживання ОСОБА_2, зайшовши в кімнату, у
якій відпочивала потерпіла і її маленький син побачив мобільний телефон і
вирішив його взяти собі. Малолітній ОСОБА_3 хотів заперечити, але не звернувши
на нього уваги ОСОБА_1 відштовхнув його, але не бив і не ображав. З викраденим
він вийшов і пішов з двору потерпілої. Підсудний вину в пред"явленому
звинуваченні визнав повністю, не оспорює фактичні обставини справи, його вина
підтверджується зібраними по справі доказами, перевіреними в порядку ст..299 КПК України.

Дії підсудного ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст.. 186 ч.1 КК України, як відкрите викрадення чужого майна
(грабіж).

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної
небезпеки скоєного, особу підсудного, що характеризується посередньо.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Як пом"якшуючі
обставини, суд враховує щире розкаяння підсудного в скоєному, сприяння слідству
в розкритті злочину.

Суд вважає, що покарання підсудному ОСОБА_1 слід призначити у вигляді одного
року позбавлення волі. Враховуючи обставини, що пом"якшують покарання
підсудного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування призначеного
покарання, тому його можливо на підставі ст..75 КК України звільнити від
призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного
судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов"язки.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу
залишити попередню -
підписку про невиїзд.

Речові докази - мобільний
телефон марки „Сіменс А 55"
(а.с.25) - передано
під розписку потерпілій ОСОБА_2.

Потерпіла ОСОБА_2 заявила позов про відшкодування моральної шкоди, завданої
злочином на суму 500 гривень,
оскільки малолітній син потерпілої був присутній під час вчинення злочину та
намагався припинити злочинні дії ОСОБА_1, який повівся з ним грубо, штовхнув
його. Суд вважає, що даний позов слід задоволити повністю.

Судових витрат
по справі немає.

Керуючись ст..323,324 КПК України, суд -

засудив

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 186 ч. 1 КК України та
призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК
України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного судом
покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

На підставі ст..76
КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання, та
періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу залишити попередню -підписку про
невиїзд.

Речові докази по справі -
мобільний телефон марки „Сіменс А 55"
(а.с.25) - передано
під розписку потерпілій ОСОБА_2.

Позов потерпілої ОСОБА_2 задоволити повністю і стягнути з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 500 гривень
моральної шкоди. Судових витрат по
справі немає. На вирок
може бути подана апеляція через Звенигородський районний суд до апеляційного
суду Черкаської області протягом п"ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.