ВИРОК № 1-1-2007

ІМЯМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року м. Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого - підполковника юстиції ТКАЧУКА О.С.,

при секретарях СМИКОВСЬКІЙ Н.П., МАКАРЕНКО Ю.В., КУЛІЧЕНКО Н.І., ОНУФРІЙЧУК І.Л. та ВАСИЛЕНКО Н.І.,

за участю державних обвинувачів - прокурорів відділу Генеральної прокуратури України підполковника юстиції КОВТУНА О. А. і полковника юстиції
КОЛОМОЙЦЕВА В.Д., захисників-адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, розглянувши кримінальну справу за обвинуваченням
колишнього заступника начальника фізичної підготовки і
спорту Головного командування Сухопутних військ Збройних Сил України
полковника запасу

ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 Новогеоргіевського району Кіровоградської області,
українця, громадянина України, з вищою освітою,
одруженого, на утриманні має дитину 1991 року народження, не судимого, на
офіцерських посадах в Збройних Силах з червня 1984 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 368 ч. 2,423 ч. 2 та 366 ч. 2 КК України;

ОСОБА_5,

який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Глухові Сумської
області, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою,
одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: Київська область,

місто Васильків, АДРЕСА_3, у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 27 ч. 5 та 368 ч. 2 КК України;

ОСОБА_6,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві,

українця, громадянина України, із середньою

освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимого, проживаюче за адресою: місто Київ, АДРЕСА_4, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч. 5,368 ч. 2 та 369 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, проходячи військову службу у Головному командуванні Сухопутних
військ Збройних Сил України (ГК СВ ЗС
України) і виконуючи обов'язки заступника начальника служби фізичної підготовки та спорту того ж командування, тобто
військовою службовою особою, зловживаючи своїм службовим
становищем, діючи навмисно, з корисливих мотивів і повторно, в період з листопада
2000 року по листопад
2003 року одержував хабарі
за сприяння

військовослужбовцям строкової
служби в ухиленні він проходження військової служби. Таким чином ним були заподіяні тяжкі наслідки, що проявилися у
підірванні авторитету органів військового управління і схилянні
громадян до дачі хабарів та ухилення одинадцятьох осіб від служби у Збройних Силах України. З метою полегшення
скоєння вищенаведених злочинів та приховання своїх протиправних дій,
ОСОБА_4 у той же період вчинив службове підроблення, котре полягало у складанні і видачі завідомо неправдивих документів, іншому
підробленні документів.

ОСОБА_5, будучи пособником ОСОБА_4, і бажаючи протиправними діями допомогти
своїм знайомим проходити військову службу у спортивних
підрозділах Збройних Сил України, передав вказаному військовому начальнику хабарі від громадян ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

ОСОБА_6, діючи як пособник ОСОБА_4, і, крім того, маючи на меті незаконно
ухилитись від виконання обов'язків по службі в
армії під виглядом перебування на військово-спортивних змаганнях та навчальних зборах військових спортивних піОСОБА_19ілів,
передав останньому хабар від себе, а також хабарі від своїх
знайомих громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які таким самим чином ухилялися
від служби у збройних силах.

Вказані злочини ОСОБА_4, ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 вчинили за наступних обставин: - в
один із днів
кінця осені-початку зими
2000 року поблизу
магазину одягу в районі
Ленінградської площі у місті Києві, ОСОБА_4 через ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7. хабар в
розмірі 200 доларів США (1087 грн. 50 коп. за курсом НБУ);

- в один із днів наприкінці весни - початку
літа 2001 року, поблизу КПП

Головного командування Сухопутних військ ЗС України у
місті Києві по вулиці Дегтярівській,

ОСОБА_4 повторно отримав безпосередньо від ОСОБА_7 хабар
в розмірі 200 гривень;

в один із днів
літа 2001 року поблизу магазину "Джинзо", який розташований біля станції метро
"Лук'янівка" у місті Києві повторно, при пособництві ОСОБА_5, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6, хабар в розмірі 200
доларів США (1082 грн. 98 коп. за курсом НБУ на той час);

· в період з липня 2001 року по жовтень 2002 року поблизу КПП Головного командування Сухопутних військ ЗС України ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6,
повторно, хабар в розмірі 400
доларів США (2164
грн. за курсом НБУ на той час);

· приблизно в один із днів наприкінці весни 2002 року близько 10 години на вулиці Хрещатик у місті Києві повторно, при пособництві ОСОБА_5, ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_8. хабар в розмірі 500 доларів СІНА (2664 грн. 30 коп. за
курсом НБУ на той час);

- весною і
восени 2002 року
поблизу КПП ГК СВ ЗС
України повторно, від

ОСОБА_12. ( батька ОСОБА_18.) ОСОБА_4 двічі
отримував хабарі в загальному розмірі

500 доларів США (2664 грн. 30 коп. за
курсом НБУ на той час);

в один
із днів квітня 2002 року
поблизу станції метро "Лук'янівська"
у місті Києві, повторно, при пособництві ОСОБА_5, від громадянки ОСОБА_9
(матері ОСОБА_14), ОСОБА_4 отримав хабар в розмірі 300 доларів США (1598 грн. 85 коп. за
курсом НБУ на той час);

- в один із днів червня 2002 року на тому ж місці ОСОБА_4, повторно, від громадянки
ОСОБА_9,

при пособництві ОСОБА_5, отримав хабар в розмірі 300 доларів США (1598грн. 85 коп. за

курсом НБУ на той час);

- в один із днів зими 2003 року поблизу КПП ГК СВ ЗС України ОСОБА_4, повторно, отримав від

ОСОБА_15. хабар в розмірі 300 доларів США (1600 грн.
47 коп. за курсом НБУ на той час);

- в один із днів весни 2003 року поблизу КПП Головного командування Сухопутних
військ ЗС

України ОСОБА_4, повторно, отримав від ОСОБА_15. хабар в розмірі 300 доларів США (1600 грн.

35 коп. за курсом
НБУ на той час);

- в один із днів весни 2003 року поблизу КПП ГК СВ ЗС України ОСОБА_4, повторно,
отримав від

ОСОБА_16. (батька ОСОБА_17.) хабар в розмірі 200 доларів США (1066 грн. 90 коп. за

курсом НБУ на
той час);

- в один із днів літа 2003 року поблизу КПП ГК СВ ЗС України ОСОБА_4, повторно, отримав від

ОСОБА_16. хабар в розмірі 250 доларів США (1333 грн.
15 коп. за курсом НБУ на той час);

- в один із днів осені 2003 року поблизу КПП ПС СВ ЗС України ОСОБА_4, повторно
отримав від

ОСОБА_16. хабар в розмірі 350 доларів США (1866 грн. 10 коп. за курсом НБУ на той час);

- в один із днів весни 2003 року в районі станції метро
"Нивки" у місті Києві, повторно, при

пособництві ОСОБА_6, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_10.
хабар в розмірі 200 доларів США

( 1066 грн. 90 коп. за курсом
НБУ на той час);

в один
із днів осені 2003 року в
районі КПП Головного
командування Сухопутних військ ЗС України
ОСОБА_4, повторно, при пособництві ОСОБА_6, отримав від ОСОБА_10. хабар в розмірі 300 доларів США (1599 грн. 51 коп. за курсом НБУ на той час);

- в один із днів літа 2003 року в районі КПП ПС СВ ЗС України ОСОБА_4, повторно, при

пособництві ОСОБА_6, отримав від ОСОБА_11. хабар в
розмірі 300 доларів США (1599

грн. 84 коп. за курсом
НБУ на той час);

в один
із днів осені 2003 року в
районі КПП Головного
командування Сухопутних військ ЗС України,
повторно, при пособництві ОСОБА_6, ОСОБА_4
отримав від ОСОБА_11 хабар в розмірі в розмірі 100 доларів США (533 грн. 17 коп., за курсом НБУ на
той час);

- в один із днів осені 2003 року біля буд. № АДРЕСА_5 в м. Києві, повторно, при

пособництві ОСОБА_6, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_11 хабар в розмірі 100 доларів США

(533 грн, 20 коп. за курсом
НБУ на той час);

- в один із днів літа 2003
року поблизу КПП ПС СВ ЗС
України, повторно,

ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_18. хабар в розмірі 300 евро (1846
грн. 71 коп. за курсом

НБУ на той час);

- в один із днів осені 2003 року, повторно, приблизно КПП Головного командування Сухопутних

військ ЗС України ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_18.
хабар в розмірі 300 евро (1905гривень

12 коп. За курсом НБУ
на той час);

- в один із днів літа 2003 року поблизу КПП Головного командування Сухопутних
військ ЗС

України повторно ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_19 хабар
в розмірі 300 доларів США (1599 грн.

78 коп. за курсом
НБУ на той час);

в один
із днів осені 2003 року
поблизу КПП ГК СВ ЗС
України, повторно, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_19 хабар в розмірі 200 доларів США (1066 грн. 52 коп. за
курсом НБУ на той час).

При цьому, ОСОБА_4, зловживаючи своїм службовим
становищем і бажаючи отримати хабарі, порушив
вимоги ст.ст. 11, 58, 59 Статуту Внутрішньої служби ЗС
України, та діючи з метою реалізації протиправних інтересів
рядових в/ч А2167 ОСОБА_17., ОСОБА_19, ОСОБА_18, ОСОБА_10., ОСОБА_11, рядових 7 спортивного клубу Сухопутних військ ЗС України ОСОБА_15., ОСОБА_18, ОСОБА_6, рядових в/ч А0231 ОСОБА_8.,
ОСОБА_14, старшого сержанта в/ч А0222
ОСОБА_7. щодо ухилення від виконання обов'язків військової служби, переконав останніх в можливості реалізації
задуманого шляхом підкупу посадових осіб Головного
командування Сухопутних військ. Крім того, ОСОБА_4 діючи в супереч інтересам служби і бажаючи приховати свої злочинні дії, подавав
військовому командуванню завідомо неправдиві документи стосовно
спортивних досягнень названих осіб, необхідності їх відрядження із військових частин на спортивні змагання та
навчально-тренувальні збори, віддавав неправомірні розпорядження військовослужбовцю ОСОБА_20, звертатись до Головного
управління фізичної культури та спорту
Київської обласної державної адміністрації з проханням про включення вказаних вище військовослужбовців під виглядом
членів спортивних команд Київської області до
списку спортсменів, яких потрібно відрядити для участі у спортивних змаганнях і
навчально-тренувальних зборах. В результаті
наведеного, ОСОБА_4 сприяв рядовим в/ч А2167

ОСОБА_17., в період з 8 січня 2003
року по 27 січня 2004 року, ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_11,
ОСОБА_10., в період з 23 червня 2003 по 27
січня 2004 року, рядовим 7 спортивного клубу Сухопутних військ ЗС України

ОСОБА_6, в період з 1 червня 2001 року по 16 жовтня 2002 року, ОСОБА_18., в період з 3 червня 2002 року по 25 квітня 2003 року, ОСОБА_15., в період з 6 грудня 2002
року до 25 січня 2004 року,

з

рядовим в/ч А0231

ОСОБА_14, в період з 1 серпня 2002 року по 2 жовтня 2003 року, ОСОБА_8, в період з
1 серпня 2002 року по 24 квітня 2003 року, старшому
сержанту в/ч А0222

ОСОБА_7, в період з 1 січня 2001 року по 24 жовтня 2001 року, в отриманні незаконних відряджень на
навчально-тренувальні збори та схилив ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_10., ОСОБА_11, ОСОБА_15., ОСОБА_18., ОСОБА_7 О.І., ОСОБА_8., ОСОБА_14, ОСОБА_6 до
протиправного ухилення від військової служби, що призвело до
підриву авторитету органів військового управління, грубого порушення військової
дисципліни і порядку, і як наслідок, у сукупності заподіяло тяжкі наслідки.

Крім того, будучи військовою службовою особою, ОСОБА_4 в
період з березня 2001 року по серпень 2003 року, діючи навмисно і бажаючи
приховати свої дії пов'язані з отриманням хабарів і виправдати незаконне
знаходження військовослужбовців за межами військових частин, вчинив підроблення документів, а також складання і видачу за
відомо неправдивих документів - Асоціації бігунів України, Федерації легкої атлетики України, Громадської дитячої організації
клубу боксу „Козак", Українського
спортивного товариства профспілок „Україна". Підроблені документи ОСОБА_4 використав для оформлення військовослужбовцям
строкової служби - рядовим в/ч А2167 ОСОБА_17., ОСОБА_18.,
ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_10, рядовим 7 спортивного
клубу Сухопутних військ ЗС України ОСОБА_18., ОСОБА_6, ОСОБА_15., рядовим в/ч А0231 ОСОБА_8 і ОСОБА_14., військовослужбовцю
в/ч А0222 старшому сержанту ОСОБА_7. відряджень з військових частин, начебто,
для участі у навчально -тренувальних зборах у місті Києві і
передмісті, завдяки чому останні безпідставно були звільнені від
виконання обов'язків по військовій службі.

Зокрема, ОСОБА_4 - десять разів вписував номери вихідних
документів у бланки Федерації легкої атлетики України та розписувався
навпроти прізвища віце-президента Федерації легкої атлетики України в листах щодо надання відрядження на олімпійську базу
„Конча-Заспа" протягом 2001 -2002 років ОСОБА_7;

· двічі вписував номери вихідних документів Федерації
легкої атлетики України в листах Федерації легкої атлетики України,
які виготовлялись на бланках вказаної федерації для відрядження на олімпійську базу „Конча-Заспа" у 2002-2003 роках ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_17 та
ОСОБА_19;

· власноручно записав вихідні номери звернень Асоціації
бігунів України та дати їх реєстрації на восьми
бланках звернень вказаної спортивної організації на відрядження на олімпійську
базу Конча-Заспа протягом 2002-2003 років ОСОБА_18 та до Центрального спортивного клубу Збройних Сил
України ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_18, ОСОБА_17, і ОСОБА_19;

- у 2002 році розписався навпроти прізвища
Голови Українського спортивного товариства профспілок „Україна" та виконав надписи з вихідними номерами звернень
та їх датами на бланках вказаної спортивної організації щодо відрядження до
спортивного клубу „Сокіл" військовослужбовців ОСОБА_8 та ОСОБА_17;

- у тому ж році розписався навпроти
прізвища директора Громадської дитячої організації клубу

боксу „Козак" та виконав запис вихідного
документу та дату його реєстрації на бланку вказаної

організації з клопотанням щодо відрядження до цієї організації ОСОБА_17.

Органи досудового слідства, зваживши всі обставини ухилення вказаних
військовослужбовців від проходження військової служби та зважаючи на
добровільні заяви про дачу хабарів ОСОБА_4, в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_17., ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_21, ОСОБА_18., ОСОБА_6, ОСОБА_8,ОСОБА_14 ОСОБА_9. та ОСОБА_7. відмовили на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України та ч. З ст. 369
КК України.

Так само вчинили органи досудового слідства щодо ОСОБА_15. в частині його
дій пов'язаних з ухиленням від військової служби. Разом з тим, військовий
місцевий суд Київського гарнізону, розглядаючи 20 липня 2004 року справу
пов'язану з даванням останнім двох хабарів ОСОБА_4 в розмірі 600 доларів США
(3200 гривень 82 копійки) за сприяння в ухиленні від служби, визнав наявність вини у діях ОСОБА_15., однак звільнив його від
кримінальної відповідальності, у зв'язку зі зміною обстановки, на підставі
ст. 7 КПК України.

Вказані обставини знайшли
висвітлення у відповідних протоколах слідчих і судових дій.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе не визнав і
пояснив, що за час перебування на посаді заступника
начальника служби фізичної підготовки він нікому в отриманні відряджень і в
ухиленні їх від військової служби за винагороду не сприяв і ніяких грошей та матеріальних цінностей від наведених вище осіб
не отримував, а вписував у бланки спортивних організацій вихідні
номери, їх дати та розписувався за керівників цих організацій лише з метою навчити відповідних посадових осіб
правильному оформленню документів. До виконання
посадових обов'язків він, ОСОБА_4, завжди ставився добросовісно і чесно, ніяких
зловживань не допускав, а притягнення його до відповідальності є результатом
наклепу військовослужбовців строкової служби.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 вину свою у вчиненому
злочині визнав повністю.

При цьому підсудний пояснив, що за домовленістю із ОСОБА_4 за звільнення
від виконання обов'язків по військовій службі під
виглядом знаходження на спортивних змаганнях, навчально-тренувальних зборах та спортивних базах міста Києва і передмістя, бажаючи
допомогти своїм знайомим, неодноразово особисто передав від них хабарі ОСОБА_4.
Зокрема, від ОСОБА_7. він, ОСОБА_5, передав ОСОБА_4 хабар
в розмірі 200 доларів США, від ОСОБА_6. - хабар в розмірі 200 доларів США, від ОСОБА_9 - матері рядового ОСОБА_14 - хабар в розмірі 600 доларів США.

Підсудний ОСОБА_6 вину свою в інкримінованих злочинах визнав повністю і
пояснив, що за звільнення від виконання обов'язків
по військовій службі під виглядом знаходження на змаганнях і навчально-тренувальних зборах і місті Києві та
передмісті він, як особисто, так і при пособництві ОСОБА_5, передав ОСОБА_4 відповідно 300 і 400 доларів США. Крім того, ОСОБА_6 показав, що
особисто передавав ОСОБА_4 Ю.С., за звільнення від виконання обов'язків по військовій службі під виглядом знаходження на
навчально-тренувальних зборах на спортивних базах м. Києва, від ОСОБА_10 500
доларів США та від ОСОБА_11 500 доларів США. Під час військової служби завдяки ОСОБА_4 він, ОСОБА_6, та його знайомі
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 участі у змаганнях не брали,
ніяких обов'язків по службі не виконували, а перебували вдома і проводили час на власний розсуд. Вказані обставини,
показав ОСОБА_6, йому відомі у зв'язку з тим, що за
домовленістю із ОСОБА_4, він не тільки передавав останньому хабарі від бажаючих
ухилитись від військової служби, але також і
слідкував за тим, щоб у випадках проведення перевірок, за вказівкою заступника начальника служби фізичної підготовки та
спорту Сухопутних військ, сповіщати знайомим про необхідність прибуття до місця
проходження служби.

Винність підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів знайшла підтвердження
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитані в суді свідки ОСОБА_7,ОСОБА_11, ОСОБА_8., ОСОБА_10, кожний окремо, показали, що за можливість зарахування для
проходження військової служби до спортивних підрозділів Сухопутних
військ Збройних Сил України, а в подальшому за звільнення від виконання
обов'язків по службі під виглядом знаходження на навчально-тренувальних зборах та спортивних змаганнях вони за вищенаведених обставин
передали ОСОБА_4 хабарі. При цьому, ОСОБА_7
пояснив, що перший раз передав ОСОБА_4 через ОСОБА_5 200 доларів США, а другий раз - 200 гривень безпосередньо
ОСОБА_4.ОСОБА_11, в свою чергу, розповів як передав ОСОБА_4 через ОСОБА_6 500 доларів США, а ОСОБА_8 таку ж суму - через ОСОБА_5. У той же час ОСОБА_10 розповів про передачу ОСОБА_4 хабара в
розмірі 500 доларів США через ОСОБА_6.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12,ОСОБА_16, ОСОБА_9, кожний
окремо, показали, що за переведення до спортивних підрозділів Збройних Сил
України і в подальшому за звільнення від
виконання обов'язків по військовій службі синів вони особисто, та при пособництві ОСОБА_5, передавали ОСОБА_4. хабарі в
розмірі кількасот доларів США, кожний, при обставинах викладених в
описовій частині вироку. Після передачі хабарівОСОБА_4. останній створив умови,
що дозволили ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_14 ухилитись від виконання будь-яких
обов'язків по службі і проводити час на власний розсуд поза розташуванням
військових частин.

Свідки ОСОБА_17. і ОСОБА_13. в суді показали, що після призову у Збройні
Сили України вони були зараховані до особового складу
спортивних підрозділів військових частин, не

зважаючи на те, що ніяких
спортивних досягнень не мали, а до армії займалися спортом лише на уроках фізкультури в загальноосвітній школі. Вказане
стало можливим завдяки старанням заступника начальника служби
фізичної підготовки та спорту Сухопутних військ ОСОБА_4. Останній, отримавши хабарі від їхніх батьків вирішив питання таким чином,
що після прийняття присяги їх відразу відпустили додому
під виглядом відрядження на спортивні змагання і тренування.

СвідокОСОБА_14 даючи аналогічні показання заявив, що до призову в армію
займався пауерліфтінгом, а тому бажав
покращити свою спортивну майстерність у Збройних Силах. Проте, майже відразу
після прибуття в частину, його відпустили додому. Це за поясненнями свідка було
пов'язано з тим, що його мати - громадянка ОСОБА_9 дала хабар офіцеру ОСОБА_4.

На завершення ОСОБА_17., ОСОБА_13. іОСОБА_14 кожний окремо, показали,
що в період військової служби участі у змаганнях не
брали, обов'язків по службі не виконували, вільний час проводили на власний розсуд. У той же час вони постійно
доповідали полковнику ОСОБА_4 про своє місце знаходження та про те чим зайняті.

Із оголошених в судовому засіданні протоколів допитів свідків ОСОБА_18.,
ОСОБА_15. і ОСОБА_19 вбачається, що останні в
ході досудового слідства та під час судового розгляду неодноразово і послідовно
показували як після розмови з ОСОБА_4, за звільнення їх від виконання обов'язків по військовій службі під виглядом
знаходження на навчально-тренувальних зборах,
особисто, та при пособництві ОСОБА_5 і ОСОБА_6 давалиОСОБА_4. хабарі у розмірі 600 евро, 600 і 500 доларів США, відповідно. Перебуваючи в період
військової служби вдома, час проводили на
власний розсуд, відпочивали, працювали на приватних підприємствах,
участі у спортивних змаганнях не брали.

Під час відтворення обстановки та обставин події, як видно із відповідних
протоколів слідчих дій, свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_19, а
також підсудний ОСОБА_6, кожний окремо, на місці події показали де,
коли та яким чином передавали хабарі ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_20 в суді показав, що в період перебування на посаді тренера
Сьомого спортивного клубу Головного
командування СВ ЗС України неодноразово отримував вказівки заступника
начальника служби фізичної підготовки та спорту того ж командування ОСОБА_4 стосовно приховування незаконного ухилення від служби
цілого ряду військовослужбовців. Серед них були
ОСОБА_19, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і
ОСОБА_17. Двоє останніх, пояснив свідок, зізналися йому, що заплатили ОСОБА_4
кількасот доларів СІЛА за можливість не з'являтися на службу і рахуватися у
Збройних Силах. Так само розраховувалися з ОСОБА_4 й інші.

Із письмової заяви ОСОБА_16. видно, що останній у січні 2004 розу заявив
органам прокуратури про дачу хабараОСОБА_4.
за сприяння сину - ОСОБА_17. в ухиленні від військової служби під видом знаходження на спортивних змаганнях та
навчально-тренувальних зборах.

Аналогічні заяви про дачу хабарів ОСОБА_4у за сприяння в ухиленні від
військової служби зробили ОСОБА_19 ,
ОСОБА_18,ОСОБА_11, ОСОБА_10., а також ОСОБА_7 що підтверджується відповідними письмовими заявами останніх та протоколами
відібрання явки з повинною.

Рапортами ІНФОРМАЦІЯ_4 України ОСОБА_22, засвідчується звернення названої
посадової особи до Головнокомандувача Сухопутних військ ЗС України з метою
отримання дозволу на відрядження на змагання та навчально-тренувальні збори
військовослужбовців строкової служби : рядового ОСОБА_14., майстра спорту з
легкої атлетики ОСОБА_18, майстрів спорту з дзюдо
ОСОБА_10. і ОСОБА_19, кандидатів у майстри спорту з легкої атлетики ОСОБА_17. і ОСОБА_18., майстра спорту з легкої
атлетики ОСОБА_11, майстра спорту з боксу ОСОБА_15 В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що вказані рапорти на
ім'я вищестоящого начальника готував
ОСОБА_4. Він же, як начальник служби фізичної підготовки та спорту ГК СВ ЗС
України довіряв своєму заступнику і відомості зазначені в щомісячних рапортах
не перевіряв. Про те, що названі
особи не мають жодних спортивних досягнень не знав. Так само, до початку розслідування цієї кримінальної справи, йому
нічого не було відомо про ухилення військовослужбовців
ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_10., ОСОБА_11,

6

ОСОБА_15.,
ОСОБА_18., ОСОБА_7 О.І., ОСОБА_8., ОСОБА_14 і ОСОБА_6 від служби в армії
та про обставини давання ними хабарів ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_22 також показав, що підставою для формування списків
військовослужбовців, які відряджалися на змагання та
навчально-тренувальні збори, були листи різних спортивних організацій, котрі клопотали про відрядження тих чи інших спортсменів. Всю
документацію служби фізичної підготовки і спорту
готував ОСОБА_4, котрому, завдяки його ж старанням, вдалося підняти
показники в роботі на більш високий рівень.

Під час огляду
місця події - службового кабінету полковника
ОСОБА_4, як видно із відповідних протоколів, із сейфа
вказаного військовослужбовця було вилучено два чистих оригінали бланків українського спортивного товариства профспілок „Україна",
шість ксерокопій чистих бланків клубу боксу
„Козак" з відтиском печатки, вісімнадцять ксерокопій бланків федерації легкої атлетики України, сім аркушів з кутовими
штампами спортивного комітету Міністерства оборони України,
оригінал бланку української федерації гімнастики з відтиском печатки, чисті бланки асоціації бігунів з відтиском
печатки та підписами на них, а також листи на адресу органів військового управління від імені керівників спортивних
організацій про відрядження на змагання та навчальні
збори військовослужбовців ОСОБА_15 , ОСОБА_18., ОСОБА_11, ОСОБА_17., ОСОБА_10, ОСОБА_19 , ОСОБА_7„ ОСОБА_6

Згідно з висновками судово - почеркознавчих експертиз, рукописні
записи у вказаних зверненнях у бланках Федерації
легкої атлетики України від імені першого віце-президента ОСОБА_23, бланках Федерації дзюдо України від імені ОСОБА_24.,
бланках президента Асоціації бігунів України ОСОБА_25. виконані не вказаними
особами, а ОСОБА_4.

Як вбачається із телеграм Північного оперативного командування, Головнокомандувача
Сухопутних військ ЗС України, витягів з наказів
командирів військових частин, до особового складу котрих були зараховані ОСОБА_17, ОСОБА_19 , ОСОБА_18 ,
ОСОБА_10.,ОСОБА_11, ОСОБА_15., ОСОБА_13., ОСОБА_7
О.І., ОСОБА_8., ОСОБА_14 В.І. і ОСОБА_6, ксерокопій
списків вечірніх перевірок та довідок, виданих органами військового управління,
в період строкової військової служби вказані
військовослужбовці постійно відряджалися з місця служби для
участі в змаганнях і навчально-тренувальних зборах.

Як видно із повідомлень:

Державного Комітету України з питань фізичної культури та спорту - ОСОБА_7. звання „Майстер спорту України" не
присвоювалося, участі у навчально - тренувальних зборах він не приймав. Це ж стосується ОСОБА_18., ОСОБА_19, ОСОБА_17.,
ОСОБА_10., ОСОБА_15 , ОСОБА_11;

Федерації легкої атлетики України - запити про відрядження на
навчально-тренувальні збори і змагання ОСОБА_11, ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_19, ОСОБА_10. не надавалися;

Управління з питань фізичної культури та спорту Київської обласної адміністрації
- запити на відрядження ОСОБА_6 не надавалися. Це ж
стосується і ОСОБА_15 , котрий не належать до майстрів спорту,
а є лише другорозрядником;

Федерації дзюдо України - ОСОБА_6 участі у будь-яких змаганнях не приймав;

Українського спортивного товариства профспілок „Україна" - листи щодо відрядження ОСОБА_8.,
ОСОБА_14 не надавались.

Із протоколів огляду звітів про підсумки спортивної роботи 7 спортивного клубу Головного командування сухопутних
військ видно, що прізвища ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_8., ОСОБА_17, ОСОБА_10.,
ОСОБА_11 у вказаних звітах відсутні.

Довідками, котрі надали оператори телефонного зв'язку, встановлено, що
підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_5 . і ОСОБА_6 в період
давання хабарівОСОБА_4. неодноразово спілкувалися
між собою а також з ОСОБА_8, ОСОБА_7., ОСОБА_14

Як видно із відповідного протоколу, 1 березня 2004 року ОСОБА_4 Ю.С. з'явився з повинною до органів внутрішніх справ і заявив про отримання
хабарів від ОСОБА_18., ОСОБА_19, ОСОБА_10. за сприяння у фіктивному
проходженні ними строкової служби.

Таким самим протоколом від 25 березня 2004 року засвідчується явка з повинною ОСОБА_4 до військової прокуратури Північного регіону України. В
ході цієї слідчої дії ОСОБА_4 зізнався у отриманні хабара від ОСОБА_12. за
сприяння його синові - ОСОБА_18. у призові до
спортивного підрозділу Сухопутних військ, а в подальшому в ухиленні від служби
під

7

виглядом знаходження на змаганнях.

В ході відтворення обстановки та обставин події, проведеного 26 березня 2004 року, ОСОБА_4 в присутності захисника-адвоката продемонстрував як біля КПП Головнокомандування Сухопутних військ Збройних Сил України отримував хабарі від ОСОБА_17,
ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_26 та ОСОБА_6

У квітні 2004 року ОСОБА_4 звернувся до
Генерального прокурора України, військового прокурора Північного регіону України та Адміністрації Президента України з
клопотанням про зміну запобіжного заходу. Свої
звернення він мотивував, в тому числі, і тим, що добровільно зізнався у скоєних
злочинах, щиро розкаявся, сприяв слідству у встановленні істини у справі. Вказані обставини знайшли висвітлення у відповідних
письмових документах.

Під час допиту як обвинуваченого 19 серпня 2004 року, в присутності
захисника-адвоката, ОСОБА_4 визнав, що дійсно
підроблював документи спортивних організацій стосовно виклику на змагання та навчально-тренувальні збори
військовослужбовців строкової служби. Однак, заявив обвинувачений, це він робив під примусом начальників. Наведені обставини
знайшли відображення у протоколі допиту
ОСОБА_4, котрий був оголошений в судовому засіданні.

Згідно з заключениям експертів-психіатрів, ОСОБА_4
психічними захворюваннями не страждав і не
страждає, міг і може оцінювати значення своїх дій та керувати ними. Оцінюючи
дане заключения
експертів-психіатрів в сукупності з іншими дослідженими
в судовому засіданні доказами, суд визнає ОСОБА_4 осудним.

Зваживши усі наявні докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до
переконання про винність підсудних. При цьому судом
враховано те, що показання підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_5, свідків ОСОБА_7.,
ОСОБА_11, ОСОБА_8 , ОСОБА_10., ОСОБА_12., ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_17., ОСОБА_18., ОСОБА_22 узгоджуються
між собою. Крім того, показання вказаних осіб,
не зважаючи на тривалий час, що пройшов з моменту вчинення злочинів, є послідовними. Суд припускає, що окремі моменти, котрі
не стосуються об'єктивної сторони протиправних дій, свідки та підсудні могли
призабути, однак, це є лише підтвердженням правдивості їхніх
викривальних показань, сформованих на особистому суб'єктивному
сприйнятті фактів.

Про обгрунтованість тверджень вищезгаданих осіб свідчить і те, що вони
об'єктивно співпадають з іншими доказами,
зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні.

Так само вони узгоджуються з поясненнями та заявами ОСОБА_4, котрий в ході
проведення слідчих дій відразу після порушення
кримінальної справи зізнався і в отриманні хабарів від ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_10, І в
підробленні документів на їх користь.

Подальші заперечення підсудним правдивості цих свідчень, твердження про
вимушений характер зізнання, суд вважає одним
із способів захисту до якого вдався ОСОБА_4. Цим пояснюється і те, що заяви про утиски з боку слідства останній почав робити
тільки після вступу у справу нових адвокатів. На
пропозицію суду пояснити чому до цього, в ході проведення слідчих дій в
присутності інших захисників, він не скаржився на органи досудового слідства і
чому не оскаржив їх дії після звільнення
з-під варти, чи хоча б після надходження справи до суду, ОСОБА_4 відповісти не зміг, посилаючись на свою забудькуватість. У той же
час він згадував найдрібніші деталі у справі, котрі
хоча б трохи могли спростувати чи применшити його винність.

Відхиляючи заяви ОСОБА_4 про непричетність до отримання хабарів,
зловживання службовим становищем та підроблення
документів як необгрунтовані, суд схиляється до того, що показання вищезгаданих свідків є правдивими. Це ж саме стосується пояснень
підсудних ОСОБА_5 і ОСОБА_6, котрі не зважаючи
на те, що їх особисті показання у сукупності з іншими доказами у справі є підставою для притягнення їх самих до кримінальної
відповідальності, неодноразово щиро каючись у
протизаконності своїх дій, давали чіткі і послідовні показання.

Таким чином, оцінивши досліджені докази в сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_4, будучи військовою службовою особою і діючи повторно, з
використанням свого службового становища, в інтересах
осіб, які дали хабара, за сприяння в ухиленні від виконання обов'язків військової служби ОСОБА_7., ОСОБА_17,
ОСОБА_19, ОСОБА_18., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_15., ОСОБА_13, ОСОБА_6,
ОСОБА_8., ОСОБА_14. отримував хабарі, тому ці
його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 368 КК України.

Оскільки ОСОБА_4, як заступник начальника служби фізичної підготовки і
спорту Головного командування Сухопутних військ
Збройних Сил України, тобто військова службова особа, грубо порушуючи військову
дисципліну (ст. ст. 11, 58 і 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України), за вищеописаних обставин, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з
корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб,
переконав громадян в можливості досягнення протиправної мети шляхом дачі хабарів службовим особам Збройних Сил
України, брав хабарі і за це своїми діями, з використанням службового становища, сприяв ухиленню від виконання
військового обов'язку одинадцятьом військовослужбовцям
строкової служби, тобто спричинив тяжкі наслідки, Його дії суд
кваліфікує за ч. 2 ст. 423 КК України.

Вчинене ОСОБА_4, котрий будучи службовою особою, бажаючи приховати свої
злочини і діючи в інтересах тих, хто давав хабарі, складав і видавав завідомо
неправдиві документи, а також підробляв документи щодо відрядження
військовослужбовців на навчально-тренувальні збори, що спричинило підрив авторитету органів військового управління і сприяло
вчиненню інших злочинів, суд вважає тяжкими
наслідками службового підроблення І кваліфікує за ч. 2 ст. 366 КК України.

Дії ОСОБА_5, які проявилися в тому, що він, як пособник, за обставин викладених в описовій частині вироку, повторно сприяв службовій особі ОСОБА_4у в одержанні хабарів
від громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 368 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 діючи повторно, вчинив давання хабара ОСОБА_4у, то ці його
дії суд кваліфікує за ч. 2
ст. 369 КК
України.

Дії ОСОБА_6, які проявилися в тому, що він, повторно, як пособник, сприяв ОСОБА_4 в отриманні
хабарів від громадян ОСОБА_10 і ОСОБА_11, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, та ч, 2 ст. 368 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання, суд визнає обставинами,
які його пом'якшують те, що останні двоє щиро
розкаялися у скоєному і сприяли розкриттю злочинів, всі підсудні до кримінальної відповідальності притягаються вперше,
характеризуються виключно позитивно, мають на утриманні батьків похилого віку і
неповнолітніх дітей. ОСОБА_4 неодноразово
здобував звання Чемпіона України з легкої атлетики, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 також
мають значні досягнення у спорті, котрі всі вони виборювали, відстоюючи престиж
держави на міжнародних змаганнях.

Також суд враховує скрутне матеріальне становище сімей всіх підсудних і
стан здоров'я ОСОБА_4, який має хронічні
захворювання серця, хребта і шлунка та визнаний непридатним до військової
служби.

Враховуючи наведені пом'якшуючі обставини, які істотно знижують тяжкість
вчинених злочинів, з урахуванням особи
винних, суд знаходить необхідним застосувати до підсудних ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ст. 69 КК України і призначити їм основне покарання нижче
від найнижчої межі, встановленого в санкції
відповідних норм Кримінального кодексу України, а також - не призначати, на
підставі ч. 2 ст. 69 КК України, додаткові міри покарання, передбачені санкцією
ч. 2 ст. 368 КК України - конфіскацію майна і позбавлення права займатися
певною діяльністю або займати певні посади. Крім того, суд
вважає, що наявні пом'якшуючі обставини у сукупності дають підстави застосувати до усіх підсудних ст. 75 КК України. До такої
думки суд прийшов зваживши, в тому числі, і на те, що провадження у даній
справі триває з січня 2004 року, тобто на протязі трьох років. Така тривалість кримінально-процесуального провадження
разом із відомостями, котрі свідчать про
перебування підсудних весь цей час у стані емоційного напруження та порядну поведінку після вчинення злочинів, а щодо ОСОБА_4,
також із врахуванням перебування його в
попередньому ув'язнення дев'ять місяців і шістнадцять днів - є підставою для визнання можливості реалізації мети
покарання в даному випадку навіть за умови, звільнення
винних від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, зважаючи на багаторічну бездоганну військову службу ОСОБА_4 до
вчинення злочину і те, що з військової служби він звільнений у 2005 році за
станом здоров'я, суд вважає недоцільним позбавляти його військового звання
„полковник".

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321-324, 330-335 КПК України, військовий апеляційний суд
Центрального регіону,

ЗАСУДИВ:

9

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів,
передбачених ст. ст. 368 ч. 2,423 ч. 2 та 366 ч. 2 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 368 ч. 2 КК України - 5 (п'ять) років позбавлення волі з конфіскацією
майна, з позбавленням його права займати
посади, пов'язані з адміністративно-господарською діяльністю строком
на три роки;

за ст. 366 ч. 2 КК України - 2 (два) роки
позбавлення волі з позбавленням права займати
посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарської діяльності строком
на два роки;

за ст. 423 ч. 2 КК України, - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

За сукупністю вчинених ОСОБА_4 злочинів, остаточне покарання визначити йому
у відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 5 ( п'ять) років з позбавленням права займати
посади, пов'язані з адміністративно-господарською
діяльністю строком на три роки, з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 369 ч. 2 КК України, а також ч. 5 ст. 27 і ч, 2 ст. 368 КК України, на підставі яких призначити покарання:

за ст. 369 ч. 2 КК України - 3 (три) роки
позбавлення волі без конфіскації майна.

за ст. ст. 27 ч. 5 і 368 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, - 2 (два) роки позбавлення волі, без конфіскації майна і без
позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною
діяльністю.

На підставі ст. 70 КК Украши за сукупністю скоєних
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді З (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК Украши, без конфіскації майна і без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч. 5 і ст. 368 ч. 2 КК України, на підставі яких, із застосуванням ст. 69 того ж Кодексу, призначити
йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без конфіскації майна та без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною
діяльністю.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від відбування призначеного їм основного
покарання, якщо кожний з них протягом однорічного іспитового строку
не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд стосовно
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -скасувати.

Після набрання вироком законної
сили, речові докази у справі:

- листи з клопотаннями на
відрядження, зазначені в т. 15, а. с. 135-137 - залишити в справі;

- 2 системних
блоки, 2 вінчестери,
комп'ютерні диск і дискету, вважати переданими за

належністю до
Головного командування Сухопутних військ ЗС України.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 - залишити, а на майно ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, після вступу вироку в законну силу, - скасувати.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку і на нього може бути
внесене касаційне подання до Верховного суду України через військовий
апеляційний суд Центрального регіону України протягом одного місяця з моменту його проголошення.