У х в а л а

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Вус С.М. та Федченка О.С.,

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 28 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Кіровоградської області на рішення
суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1

За постановою Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 4 лютого 2008 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, судимий: 02.07.2002 р. за ч.3 ст. 185 КК України на 3
роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання та з
встановленням іспитового строку 1 рік згідно положень ст. 75 КК України;
24.03.2003 р. за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки і 1 місяць позбавлення
волі, звільнився з місця відбування покарання 25 червня 2005 р.,

звільнений
від кримінальної відповідальності за ст. 395 КК України у зв'язку із
закінченням строків давності.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1 було пред'явлено обвинувачення в порушенні правил адміністративного
нагляду за наступних обставин.

24 червня 2005 року Петровський районний суд Кіровоградської області
прийняв рішення про встановлення стосовно ОСОБА_1 адміністративного нагляду строком на 1 рік з
відповідними обмеженнями. 25 червня 2005 року, ОСОБА_1 було звільнено з місць
позбавлення волі, оголошено указану постанову суду та попереджено про
необхідність явки до районного відділу міліції за місцем проживання для
реєстрації не пізніше 28.06.2005 р.

Зареєструвавшись в ОВС, у жовтні 2005 року, ОСОБА_1 порушив правила
адміністративного нагляду та, не попередивши орган виконавчої системи, виїхав
за межі місця постійного проживання.

У касаційному поданні, як видно із його змісту, прокурор ставить питання
про скасування постановленого щодо ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судом кримінального закону при
вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені у касаційному поданні прокурора, колегія суддів вважає, що це
подання слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК
України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня
вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у
разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш
суворе, ніж обмеження волі.

Санкція ст. 395 КК України передбачає покарання у виді
арешту на строк до 6 місяців, тобто даний злочин у розумінні ст. 49 цього
Кодексу є злочином невеликої тяжкості.

Як видно із матеріалів справи кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 було порушено 30 березня 2006 року за ознаками злочину, передбаченого
ст. 395 КК України, у зв'язку з допущеними ним порушеннями правил
адміністративного нагляду - залишення 15
жовтня 2005 року місця постійного проживання без дозволу відповідного органу
виконавчої системи. Після закінчення досудового слідства до суду справа щодо
ОСОБА_1 надійшла 12 січня 2008 року.

Згідно ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності
зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилась від слідства або суду.

В результаті перевірки матеріалів справи не було
встановлено даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 від слідства ухилявся.

Із змісту постанови слідчого від 20 квітня 2006 року про
зупинення досудового слідства видно, що провадження по дані справі зупинялось у
зв'язку з невстановленням осіб, які скоїли злочин, а не у зв'язку з ухиленням
ОСОБА_1 від слідства. Також не приймалось органами досудового слідства рішення
про оголошення ОСОБА_1 у розшук, як про це йде мова у касаційному поданні
прокурора.

Досудове слідство по даній справі було поновлено
відповідною постановою слідчого тільки 14 грудня 2007 року. Того ж дня його
було затримано працівниками міліції за підозрою у вчиненні злочину.

За наведених обставин, які не підтверджують ухилення
ОСОБА_1 від слідства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про
необхідність звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ст. 395 КК
України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 цього Кодексу у зв'язку із закінченням
строків давності. Такої ж точки зору, як свідчать дані протоколу судового
засідання, у судових дебатах притримувався прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції.

Порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли
перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і винести законне рішення
колегією суддів по справі не встановлено.

Посилання на будь-які інші касаційні підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції, постановленого щодо ОСОБА_1 у касаційному
поданні прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора
Кіровоградської області щодо ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Вус С.М.

Паневін В.О.

Федченко О.С.