Справа № 646/8750/14-к
№ провадження 1-кп/646/544/2014
УХВАЛА

Іменем України

12.08.2014 року
м.Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участю секретаря - Шеховцової Н.В.,

за участю прокурора - Радченка А.В.,

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника потерпілого - ОСОБА_3,

потерпілого - ОСОБА_4,

обвинувачених - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при проведенні підготовчого судового
засідання з кримінального провадження
№0001500 від 15.06.2014р., відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за обвинуваченням
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за обвинуваченням
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України,

встановив:

До Червонозаводського районного суду
м.Харкова надійшов обвинувальний акт у
вищевказаному кримінальному
провадженні.

В обвинувальному акті зазначено, що
15.06.2014р. приблизно о 05 годині 35 хвилин у
ОСОБА_6, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння, в ході вживання
спиртних напоїв біля магазину
«Продукти-24» , що розташований за
адресою: м.Харків, пр..Московський, 45,
разом зі своїми знайомими ОСОБА_5,
ОСОБА_7 та незнайомим ОСОБА_4, виник
корисний намір, спрямований на
відкрите заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_4 Реалізуючи цей
намір, ОСОБА_6, знаходячись у вказаному
магазині та скориставшись відсутністю
уваги потерпілого ОСОБА_4, який
розплачувався на касі за придбання
спиртних напоїв, дістав з правого
карману брюк потерпілого мобільний
телефон «Prestigio» вартістю 1096 грн. з
сім-картою оператору мобільного
зв'язку «МТС», на рахунку якої були
грошові кошти у сумі 50 грн., та чорний
чохол вартістю 90 грн., та сховав до
карманів своїх брюк.

Крім того, як зазначено в
обвинувальному акті, 15.06.2014р. приблизно
о 6 годині 10 хвилин перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння в ході вжиття
спиртних напоїв разом з незнайомим
потерпілим ОСОБА_4 біля магазину
«Баскет» по вул..Кооперативній, 9 у
м.Харкові, реалізуючи намір,
направлений на відкрите заволодіння
чужим майном, за попередньою змовою у
групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_6, в ході
виникнення конфлікту між ОСОБА_5 та
потерпілим ОСОБА_4, ОСОБА_5,
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, завдав потерпілому кілька
ударів кулаком в обличчя, в той час
ОСОБА_7 та ОСОБА_6, продовжуючи злочинні
дії ОСОБА_5, направлені на відкрите
заволодіння чужим майном, притримували
руки потерпілого з метою чинення опору
діям ОСОБА_5, який в момент спричинення
тілесних ушкоджень зірвав з шиї
потерілого ОСОБА_4 золотий ланцюжок
вагою 17,85 грамів 585-ї проби вартістю 4838
грн. 78 коп., після чого з місця скоєння
злочину зникли.

Під час проведення підготовчого
судового засідання сторони
кримінального провадження вважають за
можливе призначення справу до судового
розгляду.

Прокурор також заявив клопотання про
продовження запобіжного заходу,
обраного обвинуваченому ОСОБА_6 у
вигляді тримання під вартою, а також
запобіжного заходу, обраного
обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді
домашнього арешту, посилаючись на
наявність ризиків, передбачених ст.177
КПК України. При цьому прокурор послася
на тяжкість пред'явленого
обвинувачення, можливість ухилення
обвинувачених від суду та вчинення
ними нових злочинів.

Представник потерпілого та потерпілий
покладалися на розсуд суду при
вирішенні питання щодо запобіжного
заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та
вважали недоцільним продовження
строку домашнього арешту
обвинуваченому ОСОБА_5, посилаючись на
те, що потерпілий не підтримує
обвинувачення відносно ОСОБА_5

Сторона захисту проти продовження
строку тримання під вартою та
домашнього арешту заперечувала.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 заявив
клопотання про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_5 у зв'язку з
тим, що він примирився з останнім та не
підтримує обвинувачення щодо ОСОБА_5 за
ч.2 ст.186 КК України.

Представник потерпілого, захисник
ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_5
підтримав вказане клопотання
потерпілого.

Прокурор заперечував проти клопотання
потерпілого.

Захисник ОСОБА_2 та обвинувачений
ОСОБА_6 покладалися на розсуд суду у
вирішенні клопотання потерпілого.

Вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши обвинувальний акт,
дослідивши доводи клопотань сторін
кримінального провадження, суд
приходить до таких висновків.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України
обвинувальний акт має містити, окрім
іншого, виклад фактичних обставин
кримінального правопорушення, які
прокурор вважає встановленими, правову
кваліфікацію кримінального
правопорушення з посиланням на
положення закону і статті (частини
статті) закону України про кримінальну
відповідальність та формулювання
обвинувачення.

В той же час, в обвинувальному акті не
конкретизовано суб'єктивну сторону
інкримінованого ОСОБА_5 та ОСОБА_6
злочину за ч.2 ст.186 КК України, а саме -
мотиву застосування насильства до
потерпілого, яке, у свою, чергу, є
необхідним елементом об'єктивної
сторони злочину.

Крім того, виклад фактичних обставин за
цим епізодом є незрозумілим. Так, в
обвинувальному акті зазначено, що
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за попередньою
змовою між собою вчиняли дії,
направлені на відкрите заволодіння
майном потерпілого. При цьому, як
вказано у обвинувальному акті, ОСОБА_7
та ОСОБА_6, продовжуючи злочинні дії
ОСОБА_5, направлені на відкрите
заволодіння чужим майном, притримували
руки потерпілого з метою чинення опору
діям ОСОБА_5

Тобто обставини інкримінованого
обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочину
за ч.2 ст.186 КК України за епізодом від
15.06.2014р. біля магазину «Баскет»
викладені в обвинувальному акті
неконкретно, що порушує вимоги п.5 ч.2
ст.291 КПК України та право на захист, а
також унеможливлює виконання судом
вимог ч.1 ст.348 КПК України в частині
роз'яснення судом суті обвинувачення
обвинуваченому.

Крім того, в обвинувальному акті
відсутнє зазначення правової
кваліфікації злочину з посиланням на
положення статті (частину статті)
закону України про кримінальну
відповідальність, - в частині
обвинувачення ОСОБА_6 за епізодом від
15.06.2014р. у магазині «Продукти-24», що
розташований за адресою: м.Харків,
пр..Московський, 45.

Окрім цього, в обвинувальному акті у
цій частині обвинувачення,
пред'явленого ОСОБА_6 не конкретизовано
суб'єктивну та об'єктивну сторону
суспільно небезпечного діяння,
інкримінованого ОСОБА_6

Так, в обвинувальному акті зазначено,
що ОСОБА_6, реалізовуючи злочинний
намір, направлений на відкрите
заволодіння чужим майном,
скориставшись відсутністю уваги з боку
потерпілого ОСОБА_4, дістав з правого
бокового карману брюк ОСОБА_4 мобільний
телефон та чохол, сховавши до карманів
своїх брюк.

Також у обвинувальному акті не
зазначено часу вчинення даного злочину
ОСОБА_6 у магазині «Продукти-24», а лише
вказано на час виникнення «корисного
наміру, спрямованого на заволодіння
майном потерпілого ОСОБА_4» біля
магазину «Продукти-24».

Тобто обставини інкримінованого
обвинуваченому ОСОБА_6 злочину за
вказаним епізодом від 15.06.2014р. в
магазині «Продукти-24» не містять
правової кваліфікації з посиланням на
положення статті (частину статті) КК
України, викладені в обвинувальному
акті неконкретно, що порушує вимоги п.5
ч.2 ст.291 КПК України та право на захист,
а також унеможливлює виконання судом
вимог ч.1 ст.348 КПК України в частині
роз'яснення судом суті обвинувачення
обвинуваченому.

Згідно ст.314 КПК України за
результатами підготовчого судового
засідання обвинувальний акт підлягає
поверненню органу досудового
розслідування у разі його
невідповідності вимогам закону.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку про
необхідність повернення
обвинувального акту прокурору для
приведення його у відповідність з
вимогами закону. При цьому суд виходить
також з того, що відповідно до ст.338 КПК
України прокурор наділений правом, а не
обов'язком зміни обвинувачення в суді,
у разі невикористання якого суд буде
позбавлений можливості прийняти
остаточне рішення по справі в рамках
неконкретно пред'явленого
обвинувачення.

Що стосується заявленого потерпілим
клопотання про закриття кримінального
провадження стосовно ОСОБА_5, то
відповідно до п.3 ч.1 ст.477 КПК України
кримінальним провадженням у формі
приватного обвинувачення є
провадження, яке може бути розпочате
слідчим, прокурором лише на підставі
заяви потерпілого щодо кримінальних
правопорушень, передбачених, у тому
числі, статтею 186 КК України (грабіж,
крім грабежу, вчиненого організованою
групою), - якщо вони вчинені чоловіком
(дружиною) потерпілого, іншим близьким
родичем чи членом сім'ї потерпілого,
або якщо вони вчинені особою, яка щодо
потерпілого була найманим працівником
і завдала шкоду виключно власності
потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні
потерпілий та обвинувачений ОСОБА_5
пояснили, що вони не є близькими
родичами та членами однієї сім'ї, а
обвинувачений ОСОБА_5 не був найманим
працівником потерпілого.

За таких обставин дане кримінальне
провадження щодо обвинуваченого
ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України не
відноситься до приватного
обвинувачення.

Тому на дане кримінальне провадження
не розповсюджується дія п.7 ч.1 ст.284 КПК
України, якою передбачено, що
кримінальне провадження закривається
у разі, якщо потерпілий відмовився від
обвинувачення у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення.

Щодо клопотання прокурора про
продовження строку запобіжних заходів,
то суд вважає доведеними передбачені
ст.177 КПК України ризики стосовно
обвинувачених, а тому вважає за
доцільне продовжити строк запобіжних
заходів, обраних обвинуваченим, в
межах, передбачених діючим
кримінально-процесуальним
законодавством. Так, під час розгляду
клопотання прокурора судом
встановлено наявність обґрунтованої
підозри у вчиненні обвинуваченими
інкримінованих їм злочинів,
наявність достатніх підстав вважати,
що існують ризики, передбачені ст.177 КПК
України, а саме: можливість
переховування від суду, вчинення нових
злочинів, а дані про їх особу свідчать
про недостатність застосування більш
м'яких запобіжних заходів для
запобігання ризиків. У зв'язку з чим суд
вважає клопотання про продовження
строку запобіжних заходів
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню. Також судом враховано
ступінь тяжкості інкримінованого
обвинуваченим злочину, передбаченого
ч.2 ст.186 КК України, який згідно зі ст.12
КК України є тяжким злочином та за який
санкцією статті передбачено покарання
у вигляді позбавлення волі строком від
чотирьох до шести років.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.110, 291, 314 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному
провадженні №0001500 від 15.06.2014р.,
відносно ОСОБА_5, 1985р.н., за ч.2 ст.186 КК
України, та ОСОБА_6, 1988р.н., за ч.2 ст.186 КК
України, - повернути прокурору.

Продовжити строк тримання ОСОБА_6 під
вартою до 10 жовтня 2014 року.

Продовжити строк домашнього арешту
ОСОБА_5 до 10 жовтня 2014 року та покласти
на нього такі обов'язки:

1) прибувати до Червонозаводського
районного суду м.Харкова, слідчого,
прокурора за першою вимогою;

2) з 21.00 години до 7.00 годин наступного
дня не залишати житло за адресою:
АДРЕСА_1, без дозволу суду, слідчого,
прокурора;

3) не виїжджати за межі м.Харкова без
дозволу суду, слідчого, прокурора,

4) повідомляти суд, слідчого, прокурора
про зміну свого місця проживання,
роботи.

Ухвалу в частині продовження строку
домашнього арешту обвинуваченому
ОСОБА_5 передати на виконання до
Київського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській
області за місцем проживання ОСОБА_5

Відмовити у задоволенні клопотання
потерпілого ОСОБА_4 про закриття
кримінального провадження відносно
ОСОБА_5

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через
Червонозаводський районний суд
м.Харкова протягом семи днів з дня її
проголошення.

Суддя
І.С.Блага