Справа № 357/6133/15-к
1-кп/357/477/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква обвинувальний акт та угоду про примирення від 27.04.2015 р. у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001481 від 11.04.2015 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин Білоцерківського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2005 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3(трьох) р.п/волі; 08.04.2008 р. тим же судом за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 71 КК України до 3(трьох) р. 6(шести) міс. п/ волі, 22.12.2010 р. звільнений умовно достроково, не відбута частина покарання 9(дев`ять) міс. 21 день, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акта обвинувачується в тому, що маючи непогашену судимість за скоєння корисливих злочинів, 08.04.2015 р. близько опівночі повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_4 , таємно викрав 7 залізних ґрат: шість з яких зірвав руками з віконних пройм та одну, яка знаходилась на землі біля стіни нежитлової будівлі, вартість кожної з яких складає 450 грн., загальною вартістю - 3150 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на вказану суму.

Викрадений майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна( крадіжка), вчинене повторно .

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження №0001481 від 11.04.2015 р. просили затвердити угоду про примирення, укладену 27.04.2015 р. між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди потерпіла та обвинувачений за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст.468,469,471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність цивільного позову, а також узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілій та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, зокрема найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання дата її укладення та підписи сторін.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілою та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, сторони примирилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 27.04.2015 р., укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001481 від 11.04.2015 р. між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1