У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого - судді

Верещак В.М.,

суддів

Пошви Б.М. і Гошовської Т.В.,

розглянула в судовому засіданні 19
квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Закарпатської області на вирок Воловецького
районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця АДРЕСА_1 Воловецького району Закарпатської області, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК
України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. від призначеного покарання звільнено
з іспитовим строком на 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано
винуватим і засуджено за те, що він 17 вересня 2005 року, приблизно о 23год., керуючи автомобілем
марки “Wolksvagen sharan” міжнародний номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1, рухаючись по
АДРЕСА_2, в порушення п. 11.2 Правил дорожнього руху
України, виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2.
Після чого ОСОБА_1. не повідомивши про дорожню транспортну пригоду, скрився з
місця події, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України. В результаті
ДТП потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких 21.09.2005р. померла
в лікарні.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1. скасувати,
справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на неправильне
застосування кримінального закону, оскільки на думку прокурора, суд
необґрунтовано звільнив ОСОБА_1. на підставі
ст. 75 КК України і від додаткового покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені у касаційному поданні, колегія суддів
вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

У поданні прокурора не оспорюються фактичні обставини справи, правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 286 КК України та рішення суду щодо
звільнення ОСОБА_1. на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання.

Що стосується доводів подання про неправильне застосування кримінального
закону, оскільки судом при звільненні ОСОБА_1. на підставі ст. 75 КК України
від призначеного покарання не зазначено в резолютивній частині, що додаткове
покарання підлягає реальному виконанню, є необґрунтованими. Суд у мотивувальній
частині вироку вказав, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, до ОСОБА_1.
слід обрати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати
транспортними засобами та при призначенні покарання у резолютивній частині
позбавив його права керувати транспортними засобами строком на один рік, а тому вважати, що суд у резолютивній частині
вироку звільнив ОСОБА_1. на підставі ст. 75 КК України від відбування як
основного, так і додаткового покарання підстав не має.

Тому вважати, що суд допустив неправильне застосування кримінального закону,
що вплинуло на правильність постановленого судового рішення, підстав не має.

З урахуванням наведеного, колегія судів не знаходить підстав для
призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим
повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів Судової палати Верховного
Суду України у кримінальних справах

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання першого заступника прокурора
Закарпатської області щодо ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Верещак В.М. Пошва Б.М. Гошовська
Т.В.