АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1287/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, згідно з яким, -

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Конотоп, Сумської області, громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, непрацююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 18.03.2014 року вироком Оболонського районного суду м.Києва за ч. 2 ст. 15 та ч. І ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) 23.07.2014 року вироком Голосіївського районного суду м.Києва за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

- визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання за цим кримінальним законом у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.07.2014 року та остаточно визначене покарання за сукупністю вироків у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно із вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна (крадіжки) за наступних обставин.
Так, 13.10.2014 року, приблизно о 12:20 год., ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «Бізон», розташованого по вул. Коперника, 16-А в м. Києві, діючи повторно, скориставшись, що за її діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшла до торгівельного ряду з одягом, де з метою обернення на свою корить та особистого збагачення, зняла з вішалки одну пухову куртку марки «Магmot Wms Моntreal Соаt», вартістю 4.000 гривень, яка належить ПП «Кожушко», після чого непомітно згорнула та поклала її до своєї сумки,тим самим таємно викравши чуже майно, після чого пройшла через засоби контролю та, не сплативши за товар, покинула приміщення магазину, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

18 листопада 2014 року, близько 17:00 год.,ОСОБА_8 повторно зайшла до магазину «Бізон», що розташований по вул. Коперника, 16-А в м. Києві, де була помічена та затримана продавцями- консультантами магазину.

В апеляційних скаргах, які є фактично аналогічними за змістом, захисник ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин вчинення останньою інкримінованого правопорушення та доведеність її винуватості, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої, просять вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його, а саме за ст. 185 ч. 2 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 місяців арешту, а на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вирок, остаточно визначивши до відбування 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Своє прохання апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції обвинуваченій було визначено покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі ОСОБА_8 , фактично не враховані обставина, що пом`якшує покарання, - щире каяття, а також інші дані, що характеризують її особу, позитивні характеристики та наявність тяжкого захворювання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченої, які просили задовольнити подані апеляційні скарги; пояснення прокурора, який заперечував проти їх задоволення, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у повторному таємному викраденню чужого майна за обставин, викладених у вироку, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими сторонами провадження, дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами, у тому числі показаннями потерпілого, свідка, даними, що містились у протоколах огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання по фотознімках, протоколі огляду відеозапису, а також показаннями ОСОБА_8 , яка повністю визнала пред`явлене їй обвинувачення, які будь-ким із учасників провадження не оспорюються та не оскаржуються.
А тому, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Крім того, призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке за ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_8 , яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння аналогічних злочинів, останнє кримінальне правопорушення скоїла під час іспитового строку за попередньою судимістю, суспільно-корисною працею не займалась, посередньо характеризується за місцем проживання, а також стан здоров`я обвинуваченої, яка страждає на тяжке захворювання та обставину, що пом`якшують покарання - її щире каяття, та обґрунтовано визначив вид та розмір покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а також, лише частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком, остаточно призначив до відбування покарання фактично у межах наближених до мінімально можливих, з огляду на положення ч. 4 ст. 71 КК України.

При цьому, в апеляційних скаргах обвинувачена та захисник, вказуючи лише на обставини, які були фактично враховані судом, будь-яких інших даних, які б безумовно свідчили про явну несправедливість внаслідок суворості та невідповідність покарання, не зазначають.

За таких обставин, саме таке покарання, призначене та визначене ОСОБА_8 для відбування, як за останній злочин, так і за сукупністю вироків, за своїм видом та розміром буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

А відтак, колегія суддів вважає, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року, яким засуджено ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не убачається.

Будь-яких інших передбачених законом підстав для зміни чи скасування постановленого по справі судового рішення відносно ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4