ЄУН 331/6082/14-к
Провадження № 1-кп/331/40/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«26» лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 умисно завдав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_8 , при наступних обставинах.
Так, 15 грудня 2011 року, ОСОБА_9 , з метою вчинення образи ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_10 , підшукав, раніше йому знайомих і добре фізично розвинених ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також водія автомобілю ОСОБА_13 .
В цей же день, у післяобідній час, ОСОБА_9 , знаходячись в районі універмагу «Україна», що по проспекту Леніна, буд. 147 в м. Запоріжжі, зустрівся із ОСОБА_5 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , та біля кафе «Парк Авеню», що по проспекту Леніна в м. Запоріжжі зустрівся із ОСОБА_12 , де кожному окремо розповів, відведену їм роль та їхні дії під час вчинення образи ОСОБА_8 , проте, ОСОБА_13 , свій замисел ОСОБА_9 не доводив.
Таким чином, особи, які брали участь у замислі, не були поставлені до відома щодо дій один одного на місці.
Так, згідно відведених ролей, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 прибувають на автомобілі «ДЕО Ланос» під керуванням ОСОБА_13 до будинку № 21 по проспекту Леніна в м. Запоріжжі, де очікують сигналу ОСОБА_9 про прибуття ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . По прибуттю вказаних осіб, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , мають підійти до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , при цьому:
- ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 без застосування фізичної сили, шляхом нецензурних висловлювань, повинні образити ОСОБА_8 і, таким чином, принизити його честь та гідність в очах ОСОБА_10 ;
- ОСОБА_13 на автомобілі «ДЕО Ланос», під своїм керуванням, повинен доставити ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до зазначеного вище місця, а, безпосередньо, після вчинення ними обумовлених дій, відвести всіх звідти.
Досягнувши домовленості, всі учасники направились до будинку АДРЕСА_2 , де стали очікувати на прибуття ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Приблизно о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про те, що за декілька хвилин до будинку мають прибути ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а сам покинув місце по своїм справам.
Далі, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , перебуваючи біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , почали словесно ображати ОСОБА_8 , в результаті чого між ОСОБА_5 з одного боку, та ОСОБА_8 з іншого, зав`язалась бійка.
Під час бійки, яка проходила на внутрішньо-квартальній проїзній частині, навпроти четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , вийшовши за рамки домовленості з ОСОБА_9 , яка була спрямована лише на образу ОСОБА_8 , маючи намір на завдання умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння та, усвідомлюючи, що від його дій може настати смерть ОСОБА_8 , завдав йому не менше шести ударів ножем, що знаходився у нього в руці, два з яких в праву надключичну область, два у ліву сідницю, по одному в область правої клубової кістки та у верхню третину лівого стегна по задній поверхні, заподіявши ОСОБА_8 два сліпих колото-різаних поранення грудної клітини і лівого стегна з пошкодженням правої легені і крупної кровоносної судини лівої стегнової артерії, з крововиливом в плевральну порожнину, що призвело до гострої крововтрати. Зазначені ушкодження, як кожне окремо, так і в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . При цьому, поранення лівої стегнової артерії ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 в процесі боротьби в положенні лежачи ззаду потерпілого, а поранення грудної клітини, спричинив в положенні стоячи спиною до потерпілого та, наносячи удар правою рукою назад, зверху донизу.
Після цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на автомобілі «ДЕО Ланос» під керуванням ОСОБА_13 , залишили місце події.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, повністю визнав у скоєному розкаявся та пояснив суду, що 15.12.2011 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_9 та звернувся з проханням зустрітися біля універмагу «Україна» в м. Запоріжжі. Ввечері цього ж дня, в обумовленому місці він зустрівся з ОСОБА_9 , де в ході бесіди останній повідомив, що дзвонила його знайома ОСОБА_14 , з якою той підтримував близькі стосунки, та скаржилася на свого хлопця ОСОБА_15 . Далі ОСОБА_9 зазначив, що зі слів ОСОБА_16 , саме сьогодні можна провчити ОСОБА_8 за його образи по відношенню до неї. Так, ОСОБА_9 запропонував йому розібратися з ОСОБА_8 шляхом образ та приниження людської гідності останнього в присутності ОСОБА_10 . При чому, ОСОБА_9 пояснив, що з метою запобігання непередбачуваній ситуації, разом з ним до ОСОБА_8 підуть ще два фізично розвинених хлопця. За задумом ОСОБА_9 , їм втрьох треба було підійти до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яка має в цей момент знаходитися поруч з останнім, та почати за допомогою образ словесно принижувати людську гідність ОСОБА_8 . Оскільки він особисто був знайомий з ОСОБА_10 та неодноразово чув від ОСОБА_9 про образливе ставлення до неї ОСОБА_15 , тому погодився на пропозицію ОСОБА_9 . Після цієї розмови, до них приєдналися раніше незнайомі йому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Від універмагу вони вчотирьох направилися в бік кафе «Парк Авеню» в м. Запоріжжі, звідки поїхали в район Автовокзалу, де знаходилися більше години. Весь цей час ОСОБА_9 спілкувався по мобільному телефону з ОСОБА_10 , яка, як він зрозумів пізніше, координувала його де вони з ОСОБА_8 знаходяться. Після того, як ОСОБА_10 в черговий раз зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що вони з ОСОБА_8 скоро будуть на місці, ОСОБА_9 показав йому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під`їзд будинку, біля якого треба чекати на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_17 направився по особистим справам, а вони пішли до вказаного під`їзду. Так, він трохи відійшов від хлопців у бік з метою з`ясування де саме припаркується автомобіль ОСОБА_10 . В цей момент під`їхав очікуваний автомобіль, з салону якого вийшли ОСОБА_10 з ОСОБА_8 . Тоді, одночасно з хлопцями він направився до прибувших. Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 йшли назустріч ОСОБА_8 , а він підійшов до нього ззаду та штовхнувши долонею, образливо звернувся на адресу останнього. На що, ОСОБА_8 розвернувся та почав наносити йому удари по голові. Не очікуючи, що ОСОБА_8 таким чином відреагує на його образливі дії та, розуміючи, що останній фізично краще розвинений ніж він, в тому числі переважає його на зріст та міць, він почав чинити опір ОСОБА_8 . Так, між ними зав`язалася бійка, в ході якої він впав спиною на землю, а ОСОБА_8 опинився зверху, заважаючи йому встати. В момент падіння на спину, він помітив, що з карману його куртки випав якийсь предмет. Лежачи на землі, та намагаючись звільнитися від ОСОБА_8 , він намацав вказаний предмет, яким виявився його ніж. Цей ніж залишився після пікніку в кишені його куртки, яку він випадково в цей день одягнув. Не маючи змоги скинути з себе ОСОБА_8 , він декілька разів вдарив даним ножем останнього в область сідниць, від чого той відсторонився від нього. Він став вставати на ноги, опинившись, таким чином, спиною до ОСОБА_8 . В цей момент ОСОБА_8 вхопив його ззаду за шию та став міцно тримати. Не маючи змоги визволитися, він сліпо наодмаш через спину декілька разів вдарив ножем ОСОБА_8 . Куди саме прийшлися удари та чи поранив він взагалі ножем ОСОБА_8 він не зрозумів, проте останній одразу ж його відпустив. Повернувшись до ОСОБА_8 , він побачив, що той стоїть на ногах та нібито з ним все гаразд. Оскільки події розвивалися не за їх планом, він, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дуже злякалися та побігли у бік автомобіля, який чекав на них неподалік. Наближаючись до автомобіля, в якому на них чекав водій ОСОБА_13 , вони призупинили ходу та спокійно сіли до салону авто, оскільки останній не був обізнаний куди та навіщо вони їздили. Після цього вони приїхали до ігротеки, розташованої в районі вулиці Сталеварів в м. Запоріжжі, де зустрілися з ОСОБА_9 , який став питати подробиці їх зустрічі з ОСОБА_8 , після чого шокував його повідомленням, що останній помер. Далі ОСОБА_9 посадив його в своє авто та повіз в бік проспекту Металургів. На проспекті Металургів він пересів до маршрутного таксі, на якому направився додому, в район Правого берега. Опинившись в своєму районі, він згадав, що ніж, яким він наносив удари ОСОБА_8 досі знаходиться при ньому, тому він направився до Хортицького мосту, де викинув вищевказаний ніж.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що очевидцем даного кримінального правопорушення він не був. Вбитий ОСОБА_8 є його сином. До вказаних подій він знав ОСОБА_10 приблизно 2 роки як дівчину свого сина, яку може охарактеризувати з позитивного боку. Зазначив, що вона та його син планували створити сім`ю, тому особисто він має сумніви щодо її причетності до провокації даного злочину. Так, 15.12.2011 року його син ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 перебували у них з дружиною в гостях. Після вечері, приблизно о 21-00 годині, ОСОБА_18 з ОСОБА_16 поїхали додому. Наступного дня, приблизно о 06-30 годині, через домофон зателефонував незнайомий чоловік, який назвався представником ритуальної служби та запропонував свої послуги з поховання їх сина. Дана інформація їх з дружиною сильно схвилювала, але в її достовірність вини одразу не повірили. Проте, через деякий час їм стало відомо, що їх сина ОСОБА_8 , дійсно, напередодні ввечері було вбито. Разом з цим зазначив, що не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за статтею КК України, що передбачає відповідальність за більш тяжке кримінальне правопорушення.
У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, однак суд визнав за доцільне дослідити докази, на які посилаються сторони кримінального провадження.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , доведеність його винуватості у вчиненні вказаного злочину, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що не зважаючи на те, що він одружений, з 2007 року він підтримував близькі стосунки з ОСОБА_10 . Приблизно у 2008 році ОСОБА_10 повідомила йому, що буде зустрічатися з хлопцем на ім`я ОСОБА_19 . Ще через два роки він дізнався, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 проживають однією сім`єю. На протязі цього часу вони з ОСОБА_10 не припиняли свій зв`язок, періодично зустрічаючись. Такий стан речей його влаштовував, оскільки, проживаючи з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 не вимагала від нього залишити свою дружину. Так, приблизно за місяць до вказаних подій, під час сумісного відпочинку з ОСОБА_10 , остання поскаржилася йому на систематичні суперечки з її хлопцем ОСОБА_8 з приводу відсутності у останнього роботи та його перебуванням на її утриманні. Крім того, ОСОБА_10 вказала йому на своє бажання провчити ОСОБА_8 за допомогою образ та приниження його гідності в її присутності. Тоді, вони склали план, згідно якого, він повинен був запропонувати своїм товаришам словесно образити ОСОБА_8 , а ОСОБА_16 , яка на той момент має бути поруч з останнім, мала передати його хлопцям сумку з метою відведення від себе підозри у причетності до цих дій. Так, 15.12.2011 року йому зателефонувала ОСОБА_10 та в черговий раз стала скаржитися на ОСОБА_8 . В цей момент вона нагадала про їх план проучити того, вказавши, що саме сьогодні це зручно буде зробити. Цього ж дня, знаходячись в районі універмагу «Україна» в м. Запоріжжі, на зустрічі з ОСОБА_13 , він зателефонував своїм товаришам ОСОБА_5 та ОСОБА_11 та запропонував зустрітися. Коли хлопці прибули на місце зустрічі, він поговорив з кожним окремо, розповівши про дзвінок ОСОБА_10 та план провчити ОСОБА_8 , звернувшись з проханням взяти в цьому безпосередню участь. При чому, ОСОБА_5 він вказав на те, що спочатку треба якось словесно образити ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 він дав завдання під час образ ОСОБА_8 підійти до ОСОБА_10 та непомітно взяти сумку, яку вона передасть, після чого залишити їх. Не вбачаючи в цьому нічого кримінального та, будучи особисто знайомими з ОСОБА_10 , хлопці надали свою згоду на участь в цих діях. Після розмов він звернувся до ОСОБА_13 , який не відав про їх план, відвести їх до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де він домовився зустрітися з ОСОБА_20 . Крім того, до даного кафе він запросив на зустріч ОСОБА_12 . Так, під час зустрічі з ОСОБА_12 він розповів останньому ситуацію з ОСОБА_10 та звернувся з проханням піти разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , та доки хлопці будуть робити кожен свою справу, просто бути присутнім поруч, з метою запобігання бійки, а якщо бійка все ж таки станеться розборонити її. ОСОБА_12 також відповів згодою. Після цього, обговоривши інші справи з ОСОБА_20 , він звернувся до його брата ОСОБА_21 , що також був присутнім в кафе, з проханням підвезти його до ЗГТ «Анголенко». Крім того, він звернувся до ОСОБА_13 з проханням відвезти ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у певне місце, де, якщо він не поспішає, дочекатися, коли ті повернуться. Отже, він сів в автомобіль до ОСОБА_21 . Хлопці сіли в автомобіль до ОСОБА_13 , після чого автомобілі направилися один за одним. Так, він показав ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 будинок, біля якого необхідно чекати на ОСОБА_10 з ОСОБА_8 . На протязі всього цього часу він періодично по телефону спілкувався з ОСОБА_10 . Під час чергового дзвінку, ОСОБА_16 повідомила, що вони з ОСОБА_8 затримуються на 20-30 хвилин на вечері у його батьків. Він доручив хлопцям чекати на них, а сам пішов по своїх справах на площу Радянську, де мав зустрітися в кафе «Експрес» з товаришем. Після відвідування кафе, він направився в бік ЗГТ «Універмаг Україна». В той момент, коли він прибув до універмагу, йому зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що сталася непередбачувана ситуація, ОСОБА_8 дуже погано себе почуває та звернулася до нього з проханням негайно приїхати на місце подій. По приїзду на місце, він побачив автомобіль швидкої медичної допомоги і в цей момент зі слів лікаря йому стало відомо, що ОСОБА_8 помер. Він був шокований, оскільки ніхто не передбачав такий результат подій. Під надуманим приводом він залишив місце події та направився до кафе «Галактика», розташованого в районі вулиці Сталеварів в м. Запоріжжі, де на нього мали чекати ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Дорогою він зателефонував ОСОБА_11 та вказав на необхідність позбавитися сумки, яку останній мав взяти у ОСОБА_10 та передати йому, для подальшого повернення ОСОБА_10 . Крім того, він поцікавився, що сталося під час зустрічі з ОСОБА_8 . ОСОБА_11 відповів, що коли вони залишили місце події все було добре, ОСОБА_8 був живий. Прибувши до кафе, він став вимагати розповіді про перебіг подій, на що ОСОБА_5 розповів, що під час зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вони діяли згідно обумовленого плану, але останній став чинити опір, між ними двома зав`язалася бійка, в ході якої він завдав ОСОБА_8 декілька ударів ножем, який випадково опинився при ньому. Після розповіді він повідомив хлопцям, що ОСОБА_8 помер. Від таких новин ОСОБА_5 впав у шоковий стан, тому він наказав йому сідати в його автомобіль. Так, він відвіз ОСОБА_22 до ЗГТ «проспект Металургів», а сам направився додому. Наступного дня він на домашній телефон подзвонив ОСОБА_10 . В ході бесіди ОСОБА_16 вибачалася та повідомила, що розповіла співробітникам міліції всі обставини справи, вказавши, що організатором злочину був він. Через деякий час він був затриманий співробітниками правоохоронних органів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 15.12.2011 року йому зателефонував його товариш ОСОБА_9 та звернувся з проханням приїхати на зустріч до універмагу «Україна» в м. Запоріжжі. Прибувши на місце, він побачив ще одного свого товариша - ОСОБА_5 . Після розмови вони поїхали на ЗГТ «Малий ринок», де зустрілися з раніше незнайомим йому ОСОБА_12 . Отже, від ОСОБА_9 вони дізналися, що їх спільна знайома ОСОБА_14 , яку вони знають як коханку останнього, просила провчити свого хлопця ОСОБА_15 за її чисельні образи. Так, згідно задуму, необхідно було розібратися з ОСОБА_8 шляхом морального приниження його людської гідності в присутності ОСОБА_10 . Разом з тим, під час вказаних дій особисто йому, ОСОБА_16 повинна була передати сумку, яку він мав потім передати ОСОБА_9 з метою її подальшого повернення ОСОБА_10 . Оскільки він колись особисто чув розмову між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про образливе ставлення до неї ОСОБА_8 , тому надав свою згоду на участь у вказаних діях. Так, на автомобілі під керуванням ОСОБА_13 , марку якого він не пам`ятає, він, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 прибули до будинку ОСОБА_10 , де стали чекати на її приїзд разом з ОСОБА_8 . Через деякий час зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що ОСОБА_10 з ОСОБА_8 незабаром приїдуть. Коли вони нарешті з`явилися, він, згідно їх плану, направився до ОСОБА_16 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_12 - до ОСОБА_8 . Знаходячись від хлопців на відстані, приблизно 5-10 м, вони з ОСОБА_16 присіли і вона передала йому сумку. В цей момент у нього за спиною зав`язалася бійка. Проте, хто саме й кому наносив тілесні ушкодження він не бачив, оскільки знаходився спиною до того, що відбувалося, але чітко чув шум боротьби, що супроводжувалася нецензурною лексикою. Раптово все стихло, він розвернувся та побачив, що товариші бігли у бік, де на них мав чекати в автомобілі ОСОБА_13 . Він також побіг за ними, утримуючи при собі сумку, яку йому передала ОСОБА_10 . В автомобілі ОСОБА_13 вони нічого не обговорювали, оскільки останній не був обізнаний куди та навіщо вони їздили. Далі його відвезли додому. Дорогою йому зателефонував ОСОБА_9 та вказав, що за вказівкою ОСОБА_16 треба викинути сумку, яку вона йому передала. Він так і зробив, навіть не заглянувши всередину сумки, тому він не знає, що в ній містилося.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 15.12.2011 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_9 та звернувся з проханням зустрітися в кафе «Парк Авеню», розташованого в районі ЗГТ «Малий ринок» в м. Запоріжжі. В кафе ОСОБА_9 попросив його побути присутнім під час розмови двох його товаришів з певним молодим чоловіком. Товаришами ОСОБА_9 виявилися раніше незнайомі йому ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Він надав свою згоду, після чого він, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на автомобілі під керуванням водія на ім`я ОСОБА_23 направилися від кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в район ЗГТ «Автовокзал» в м. Запоріжжі. Далі, він з хлопцями направився на подвір`я якогось багатоповерхового будинку, а ОСОБА_23 залишився в автомобілі. У дворі вони стали чекати на появу невідомого йому молодого чоловіка, який мав з`явитися разом з певною дівчиною. Коли вони нарешті з`явилися на подвір`ї, ОСОБА_5 звернувся на адресу молодого чоловіка, яким виявився ОСОБА_8 , з образою, на що останній одразу ж розвернувся та почав наносити обвинуваченому удари. Таким чином, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зав`язалася бійка. Він став їх розбороняти. В ході бійки ОСОБА_8 вхопив ОСОБА_5 за шию та став міцно тримати, не даючи змоги звільнитися від захвату. Тоді, намагаючись відірвати даного молодого чоловіка від ОСОБА_5 , він міцно смикнув ОСОБА_8 , від чого той впав на сідниці. В цей момент хтось з хлопців сказав, що треба йти. Так, вони направилися до того місця, де їх висадив ОСОБА_13 , після чого останній відвіз їх в район вулиці Сталеварів в м. Запоріжжі, де вони зустрілися з ОСОБА_9 . ОСОБА_24 став кричати на ОСОБА_5 . Він, в свою чергу, був розлюченим, що події відбулися не так, як він домовлявся з ОСОБА_9 , тому він залишив хлопців з`ясовувати стосунки, а сам направився додому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що обвинуваченого ОСОБА_5 він декілька разів бачив разом зі своїм другом ОСОБА_9 . Так, 15.12.2011 року йому зателефонував ОСОБА_17 та звернувся з проханням відвезти його товаришів у певне місце та за можливості через деякий час зібрати звідти. Він погодився й вони домовилися, що він одразу ж під`їде до універмагу «Україна». Дорогою він забрав ОСОБА_11 , який знаходився в Заводському районі м. Запоріжжя, після чого вони приїхали до ЗГТ «Універмаг Україна» в м. Запоріжжі. Біля універмагу на них чекали ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Далі, вони вчотирьох направилися до кафе «Парк Авеню», що розташоване по проспекту Леніна в м. Запоріжжі, де до їх компанії приєднався ОСОБА_12 . Так, біля вказаного кафе до його автомобіля сіли ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , після чого він відвіз їх у вказане ними місце, де вони покинули салон його авто та пішли по своїх справах, характер яких, особисто йому, був не відомий. Він же, в свою чергу, направився по своїм справам. Після спливу деякого проміжку часу, йому зателефонував ОСОБА_9 та попросив забрати хлопців з того місця, де він їх залишив. Він під`їхав, хлопці у тому ж складі сіли до його автомобіля, після чого він відвіз їх у центр міста. В його присутності чоловіки нічого не обговорювали, тому йому не відомо куди та з якою метою вони їздили.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що ввечері 15.12.2011 року, він разом зі своїм братом ОСОБА_21 спільно проводили дозвілля, коли на мобільний телефон поступив дзвінок від його знайомого ОСОБА_25 . ОСОБА_9 звернувся до них з проханням забрати його від кафе «Парк Авеню» та підвезти в район Автовокзалу. Оскільки у них був вільний час, вони погодилися. Так, на автомобілі ОСОБА_21 вони під`їхали до вказаного кафе. В цей же час з`явився ОСОБА_9 , сів до них в автомобіль, після чого вони відвезли його в район ЗГТ «Автовокзал» в м. Запоріжжі, де той вийшов з авто та розпрощався з ними. Куди та навіщо ОСОБА_9 направляється, вони не знали, оскільки останній їм нічого з цього приводу не розповідав. В той день, він з братом більше ОСОБА_24 не бачили, та взагалі з ним не спілкувалися. Крім того, зазначив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_8 він раніше знайомий не був.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 надав суду пояснення аналогічні поясненням свідка ОСОБА_20 .
Оголошеними в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 16.12.2011 року з фототаблицями, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , та вилучено мікрочастки з долоней рук трупа ОСОБА_8 ; РБК на марлеві тампони в кількості 9 шт.; два сліди підошви взуття (гіпсові зліпки); скляну пляшку ємкістю 0,5 л. «Чернігівське» зі слідами РБК; полімерну пляшку ємкістю 1,5 л.; чотири полімерних пакети з продуктами харчування; також вилучено з кишень одягу трупа ОСОБА_8 його особисті речі, а саме: грошові кошти в сумі 195 гривень, чохол для мобільного телефону, пачку цигарок «Парламент», ніж, візитницю, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , гаманець та дозвіл на носіння та зберігання зброї (т. 1, а.п. 158-178);
- висновком судово-медичної експертизи № 4451 від 16.12.2011 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_8 стало два сліпих колото-різаних поранення грудної клітини та лівого стегна з ушкодженнями правої легені та крупної кровоносної судини лівої стегнової артерії, з виливом крові в плевральну порожнину, що призвело до гострої крововтрати. Проникаюче колото-різане поранення, яке розташоване в правій надключичній області з ушкодженням правої легені, можливо, утворилося незадовго до смерті в перші 10 хвилин, від одноразової травматичної дії плоским колото-різаним предметом, яким міг бути клинок ножа; напрямок ранового каналу спереду назад, зверху вниз, справа наліво. Сліпе колото-різане поранення лівого стегна у верхній третині по задній поверхні, можливо, утворилось незадовго до смерті в перші 10 хвилин, від одноразової травматичної дії плоским колото-різаним предметом, яким міг бути клинок ножа; напрямок ранового каналу ззаду наперед, трохи справа наліво, майже перпендикулярно вісі стегна. Вказані ушкодження як кожне окремо, так і в сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т. 1, а.п. 180-186);
- висновком судово-медичної експертизи № 38 від 23.02.2012 року, відповідно до якого, можливість спричинення ран потерпілому ОСОБА_8 ножем, макет якого виготовлений зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 , не виключається, за умови, що він мав обушок товщиною близько 2 мм з добре вираженими ребрами, достатньо гостре лезо та добре виражене загострення; всі ушкодження мають ознаки дії клинка одного ножа (т. 1, а.п. 188-190);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 63/к від 01.08.2013 року, відповідно до змісту якого, група експертів підтвердила висновки судово-медичних експертиз № 4451 від 16.12.2011 року та № 38 від 23.02.2012 року, звернувши, безпосередньо увагу на те, що не виключається утворення ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_8 від дії декількох предметів за умови, що вони мають ідентичні розмірні характеристики; об`єктивних судово-медичних даних, які дозволяли б судити про дію декількох предметів в досліджених рана немає; всі вони в цілому мають подібні характеристики. Травмуючий предмет конструкційно мав плоский односторонньо гострий клинок шириною близько16-20 см, обушок шириною близько 2 мм з достатньо ярко вираженими ребрами, довжина клинка з урахуванням допусків мала не менше 100 мм; будь-яких індивідуальних властивостей травмуючого предмета в ранах не відобразилося. Можливість утворення ушкоджень на тілі ОСОБА_8 по механізму, вказаному ОСОБА_5 не виключається за умови доступності травмованих областей безпосередньому травматичному впливу (т. 1, а.п. 196-210);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 87/к від 30.07.2014 року, відповідно до якої ушкодження, які локалізувалися в ділянці грудної клітки потерпілого, що супроводжувалися пораненням правої легені, навіть ізольовано (без урахування інших ушкоджень на його тілі), з судово-медичної точки зору відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як загрозливі для життя, так само як і поранення грудної клітки, які проникли в плевральну порожнину. При своєчасному наданні медичної допомоги в повному обсязі (на рівні кваліфікованої) потерпілому стосовно цих пошкоджень (розглядаючи їх ізольовано), можливість збереження його життя існувала, за умови направлення основних медичних заходів на усунення негативних проявів ушкодження: на до госпітальному етапі необхідне знеболення, накладення оклюзивної пов`язки на грудну клітку, введення засобів, що підвищують активність системи згортання крові, та відновлення об`єму крові, що циркулює. На госпітальному етапі, крім продовження вищевказаних заходів, необхідне проведення оперативного втручання з метою відновлення цілості легеневої тканини. Ушкодження в ділянці лівого стегна, з ушкодженням стегнової артерії потерпілого, навіть ізольовано (без урахування інших ушкоджень на тілі), з судово-медичної точки зору, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як загрозливі для життя. Головним моментом надання медичної допомоги з пошкодженою стегновою артерією є зупинка кровотечі, що виконується на до госпітальному етапі шляхом накладення джгута на ділянку стегна вище рівня ушкодження. Потім, медична допомога можлива, лише в умовах стаціонару у відділенні судинної хірургії. Порятунок життя потерпілого з пошкодженням стегнової артерії такого рівня можливий лише нетривалий період часу, що зазвичай складає від кількох десятків секунд до кількох хвилин. Вказані вище розлади здоров`я у потерпілого, взаємно обтяжували один одного, що в свою чергу, ще більше скорочувало період часу, протягом якого можливо було усунути розлади здоров`я. В даному випадку індивідуалізуючі ознаки травмуючого предмета (предметів) в ушкодженнях не відобразилися. Характер їх загально групових ознак не дозволяє достовірно та науково-обгрунтовано стверджувати, що травмуючих предметів було кілька.
Відповідно до висновку амбулаторної, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 108 від 13.02.2012 року, встановлено, що ОСОБА_5 хронічними психічними захворюваннями не страждав та не страждає на даний час. В період вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.
Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 носили умисний характер, були спрямовані на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, проте його ставлення до настання смерті потерпілого характеризується необережністю.
Разом з тим, про наявність умислу обвинуваченого на вчинення даного кримінального правопорушення вказує сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень, причини припинення злочинних дій, його поведінка і поведінка потерпілого, що передувала події кримінального правопорушення. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій.
Як встановлено в судовому засіданні із показань обвинуваченого та свідків, які є послідовними, не суперечливими та узгоджуються з іншими доказами, домовленість між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , обмежувалась лише його діями, направленими на висловлювання словесних образ в бік потерпілого ОСОБА_8 з метою приниження його гідності в присутності ОСОБА_10 . Під час розвитку вищевказаних подій, ОСОБА_5 вийшов за межі домовленості, оскільки, не очікував на те, що потерпілий ОСОБА_8 виявиться добре фізично розвиненим та дасть собі раду з метою недопущення зухвалого ставлення до себе, так само, як і вчинення будь-яких образливих дій на свій адрес.
За таких обставин, ОСОБА_5 опинився в ситуації, обумовленої впливом на нього певних неочікуваних факторів, тому його протиправні дії стали наслідком раптово виниклого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ножем, оскільки між наміром використати проти останнього даний предмет та його безпосередньою реалізацією пройшов малий проміжок часу, тобто обвинувачений заздалегідь не готував ніж для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а скористався вказаним предметом, який випадково опинився в кишені його одежі, застосувавши його проти потерпілого.
Даний факт об`єктивно узгоджується з показаннями свідків, допитаних в ході судового розгляду, які показали, що під час вказаних подій ніяких сторонніх предметів в руках у жодного з них не було.
Таким чином, суд дійшов висновку, що умисел ОСОБА_5 на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень був невизначений (неконкретизований), тобто у нього не було чіткого уявлення про характер та тяжкість можливих наслідків злочину, він передбачав їх лише у загальному вигляді, оскільки наносив сліпі (випадкові) удари ножем по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_8 та не передбачав, якого ступеня тяжкості тілесні ушкодження спричинить останньому та якими будуть їх наслідки.
Такий висновок суду, окрім вищевказаного, ґрунтується на показах обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно яких, про те, що тілесні ушкодження, які він спричинив ОСОБА_8 потягли за собою смерть останнього, він дізнався через деякий час після вказаних подій. Тобто в той момент, коли ОСОБА_5 залишив потерпілого ОСОБА_8 на місці події, він був впевнений, що той живий і істотно його життю нічого не загрожує.
З огляду на викладене, доводи потерпілого та його представника на те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за статтею КК України, що передбачає відповідальність за більш тяжке кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки вони не підтверджені доказами та ґрунтуються лише на припущеннях.
Разом з цим, посилання представника потерпілого на виключення ОСОБА_10 з фабули обвинувачення є безпідставними, оскільки на її присутність на місці вчинення злочину безпосередньо вказали як обвинувачений, так і свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Державним обвинувачем ОСОБА_10 не була заявлена як особа, яка підлягає допиту в судовому засіданні, проте, суд, забезпечуючи реалізацію принципу рівності та змагальності сторін в поданні суду своїх доказів, задовольнив клопотання представника потерпілого про виклик ОСОБА_10 в судове засідання в якості свідка. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд неодноразово вживав передбачених законом заходів для забезпечення явки в судове засідання свідка ОСОБА_10 шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом, які остання отримувала, проте в судові засідання не з`являлася, у зв`язку з чим пояснень стосовно розвитку подій, що мали місце 15.12.2011 року суду не надала. (т. 1, а.п. 142-143, 146, 157, т. 2, а.п. 34-36). Заходи застосування примусового приводу свідка ОСОБА_10 судом не вирішувались, оскільки сторони кримінального провадження не звертались до суду з таким клопотанням.
Крім того, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання, закінчив 2 курси факультету будівництва та водних ресурсів Запорізької державної інженерної академії, після смерті батька у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем покинув навчання, за місцем проживання та місцем навчання характеризується з позитивного боку, не одружений, проживає однією сім`єю з матір`ю, яка страждає на онкологічне захворювання, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі, прийняв участь у частковому відшкодуванні потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди, має намір відшкодувати решту заподіяної шкоди в обсязі визнаних ним позовних вимог, приніс потерпілому вибачення.
Обставин, які обтяжують вину обвинуваченому суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння потягло тяжкі та незворотні наслідки, що, безумовно, завдало моральних страждань потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого щодо стягнення на його користь з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 200 000 гривень, суд приходить до наступного.
В ході судового розгляду встановлено, що потерпілий зазнав моральних страждань, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого, які виразилися в перенесених душевних стражданнях, пов`язаних з непоправною втратою близької людини, що негативно відобразилося на стані його здоров`я та життя в цілому, проте, враховуючи принцип розумності та достатності, беручи до уваги майновий стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 100 000 гривень.
Разом з цим, в ході досудового розслідування, з метою забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, постановою слідчого від 17.01.2012 року накладено арешт на кв. АДРЕСА_3 . Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого. Як вбачається з документів, наданих стороною захисту, ? частки квартири АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_5 , інша ? частки зазначеного майна належить на праві власності матері обвинуваченого ОСОБА_27 (т. 2, а.п. 90-94). За таких підстав, суд вважає за необхідне, частково скасувати арешт майна, а саме, ? частки квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_27 .
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання, а саме з 26 грудня 2011 року (т. 2, а.п. 8-9).
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 32 171 гривню 43 копійки та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, а всього стягнути 132 171 (сто тридцять дві тисячі сто сімдесят одну) гривню 43 копійки.
Речові докази:
- макет ножа, виготовлений за показаннями ОСОБА_5 , який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 2, а.п. 38-39);
- два гіпсових зліпки, три ножі, шапка, телескопічна палка, паперовий згорток з насінням рослини, мікрочастки з місця події, зразки підногтевого вмісту, фрагмент гумової палиці, взуття, одежа, сім змивів, два листки рослинності, дві пляшки, три пакети, які передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відповідно до квитанції № 013433 від 26.02.2012 року підлягають знищенню (т.2, а.п. 49-50);
- складний ніж, вилучений з кишені куртки ОСОБА_8 , який відповідно до висновку експерта № 1 від 03.01.2012 року не є холодною зброєю, переданий на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відповідно до квитанції № 013433 від 26.02.2012 року, пістолет ПГШ-790 № НОМЕР_1 , калібру 9 мм, вилучений в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , який відповідно до висновку експерта № 61/ЗТ від 28.02.2012 року не є вогнепальною зброєю, переданий на відповідальне зберігання до дозвільної системи Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відповідно до квитанції № 11 від 09.03.2012 року передати ОСОБА_4 , як спадкоємцю за законом (т.2, а.п. 50-53, 82-89).
Зняти арешт з ? частки квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_27 , який накладений постановою слідчого від 17.01.2012 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1