Ухвала

іменем україни

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9.,

суддів: ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_12.

за участю прокурора ОСОБА_1.,

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000270 касаційні скарги засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_5, захисників ОСОБА_2, ОСОБА_6 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Куликівки Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, неодноразово судимого, востаннє - за вироком від 29 жовтня 2013 року за частинами 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 389 КК із застосуванням положень статей 70, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки сімнадцять днів,

за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно - до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Іванівки Чернігівського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_2, громадянина України, такого, що не має судимості,

за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2500 грн.

Вірішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винуватими у тому, що вони 15 жовтня 2013 року в період із 13.00 по 14.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'янніня, за попередньою змовою прибули до домогосподарства ОСОБА_8, розташованого по АДРЕСА_3, де у них на грунті виниклих неприязних стосунків під час конфлікту виник умисел на вбивство потерпілого. Реалізуючи цей намір, засуджені почергово завдали ОСОБА_8 не менше 20 ударів руками та ногами по голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, чим заподіяли останьому тяжких тілесних ушкоджень, від яких той помер на місці події.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного через надмірну суворість призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання, яке просить пом'якшити до десяти років одного місця позбавлення волі. Стверджує, що суди не звернули уваги на те, що смертельного удару потерпілому завдав ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_2 у своїй скарзі просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку захисника, суд надав перевагу показанням одних свідків за наявності показань інших. Крім того, як вважає захисник, було прорушено принцип допустимості й достовірності доказів і не доведено мети та мотиву вчинення засудженими злочину. До того ж, стверджує скаржник, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої або апеляційної інстанції, оскільки, на його думку, судові рішення постановлено щодо нього з порушенням закону, зокрема апеляційний суд не дослідив усіх доводів, які він та його захисник навели в апеляційних скаргах, у зв'язку з чим ухвала цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

У скарзі засудженого ОСОБА_5 викладено прохання про скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Скаржник зазначає, що не мав умислу на вбивство потерпілого, місцевий суд не надав належної оцінки наявним доказам про це. Вважає, що під час судового слідства було порушено його право на захист, він обмовив себе несвідомо, оскільки сподівався, що буде призначено менш суворе покарання. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та засуджених на підтримання касаційних скарг (крім скарги захисника ОСОБА_6.), думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу суд касаційної інстанції скасовує вирок і повертає справу на новий судовий розгляд, коли під час розгляду кримінального провадження було допущено такі істотні порушення кримінального процесуального закону, що виключали можливість постановлення вироку.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що районний суд під час постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК не дотримався вимог ст. 374 КПК, якою передбачено, що мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів кримінального правопорушення.

Цей суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили умисне вбивство ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб і кваліфікував такі дії за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК.

Проте у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено конкретного мотиву та мети вбивства потерпілого засудженими, що має підтверджуватися дослідженими доказами, зміст яких викладається у вироку. А вказуючи, що мотивом вбивства був конфлікт, суд не навів конкретних доказів його наявності й предмету цього конфлікту (яким чином та стосовно чого він виник).

Між тим, саме виходячи з встановлених мотиву та мети, можна відрізнити умисне вбивство від інших видів убивств, що у свою чергу допомагає правильному визначенню ступеня суспільної небезпечності вчиненого вбивства та індивідуалізації покарання.

Такий недолік вироку свідчить про істотне порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону та порушення права засуджених на захист (тим більше, що вони своєї винуватості у вчиненні умисного вбивства не визнають), адже останні у силу ст. 42 КПК мають право знати, у чому їх обвинувачують.

Крім того, конфлікт на ґрунті неприязних стосунків між засудженими та потерпілим, зазначений у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не підтверджується викладеними у мотивувальній частині вироку доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 28 КК злочин вважається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб, які зазделегіть, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Проте з формулювання обвинувачення убачається, що умисел на вбивство потерпілого у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник лише під час конфлікту з ОСОБА_8, коли вони прийшли до його домоволодіння. Тобто у вироку не наведено конкретних доказів на користь того, що засуджені заздалегідь домовилися між собою про вбивство потерпілого.

Таким чином, зазначені порушення перешкодили суду повно й усебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Отже, у вироку не визначено того, які остаточні обставини злочину, за який засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_4, встановлено районним судом, і не наведено доказів, якими спростовуються доводи засуджених про відсутність між ними попередньої змови на вбивство потерпілого і умислу навчинення цього злочину.

З огляду на вищевикладене вирок місцевого суду й ухвала апеляційного (оскільки цей суд не виправив помилки суду нижчої ланки) не можуть залишатися в силі і підлягають на підставі ст. 438 КПК скасуванню, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд в суді першої інстанції.

Під час цього розгляду суду, дотримуючись вимог кримінального та кримінального процесуального закону, належить ретельно перевірити докази, надані сторонами, й ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Керуючись статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисників та засуджених задовольнити частково.

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 04 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11