Провадження № 274/1512/15-к
УХВАЛА Провадження № 1-в/0274/284/15

І м е н е м У к р а ї н и
10.04.2015 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
представника адміністрації . . ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скоморохи Житомирського району Житомирської області, громадянина України, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 , до засудження раніше судимого: 1) 08.11.07 за ст.ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, постановою суду від 06.08.09 перебіг іспитового строку скасовано, направлено для відбування призначеного покарання -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений 08 грудня 2011 року Житомирським районним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.11.14 відповідно до ст. 82 КК України невідбуту частину покарання замінено на 08 місяців обмеження волі.

Початок строку відбування покарання: 03.07.11 - для позбавлення волі; для обмеження волі - 13.11.14, кінець строку: 29.06.15, 2/3 строку покарання відбув 03.03.14.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовою заявою про умовно-дострокове звільнення. Від ОСОБА_5 надійшла письмова заява про здійснення розгляду без його участі. У заяві вказав, що вину визнає, у скоєному кається, просить звільнити його умовно-достроково.
Неявка в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом не визнано участь ОСОБА_5 та представника спостережної комісії обов`язковою.
Представник адміністрації виправного центру та прокурор заяву засудженого не підтримали, вказавши на недотримання положень ч. 8 ст. 154 КВК України.
Відповідно до досліджених матеріалів, засуджений ОСОБА_5 в Бердичівському виправному центрі (№ 108) відбуває покарання з 13.11.14. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає. Працевлаштований за межами установи на контрагентському об`єкті, до праці ставиться добре. Заохочень не має.

Заслухавши представника адміністрації виправного центру, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 не підлягає звільненню умовно-достроково.
Так, згідно з ч. 5 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин. Роз`ясненнями, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26.04.02 передбачено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
Відповідно до ст. 1 КК України Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Згідно з ч. 1 ст. 1 КВК України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими. Таким чином, при регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції норм загальних та спеціальних застосовуються спеціальні норми.
Як передбачено у ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.Отже, законодавцем встановлено спеціальну норму щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким і при цьому 2) була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

ОСОБА_5 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі покаранням у виді обмеження волі, тобто підпадає під перший критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Також ОСОБА_5 є особою, яка була направлена у місця обмеження волі у випадках, передбачених законом, а саме був направлений до Бердичівського виправного центру (№ 108) у випадку, передбаченому ст. 82 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, тобто підпадає і під другий критерій обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_5 у місця обмеження волі була винесена 03.11.14, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, засуджений ОСОБА_5 не може бути звільнений умовно-достроково. При цьому право засудженого на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за особою залишається таке право при настанні строків, передбачених у Законі.

Крім того, ОСОБА_5 прибув до Бердичівського виправного центру (№ 108) для відбування покарання лише 13.11.14, а з заявою про умовно-дострокове звільнення звернувся вже в березні 2014 року, тобто відбувши у місцях обмеження волі лише 4 місяці, при цьому за час відбування покарання заохочень не має, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, статтями 376, 372, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, без виклику якого постановлено ухвалу, в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.
Головуючий - суддя ОСОБА_1