№1-486
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2007 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді Тютюн Т.М.

при секретарі Снісар Т.В.,

за участю прокурора Синицького О.В.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працюючого інженером-електроником у ТОВ "Нокіа Сіменс Нетворкс Україна", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

установив:

14 квітня 2007 року о 21 годині 5 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем "Фольксваген-Кадді" д/н НОМЕР_1, рухаючись по пл. Дружби Народів від вул. Малиновського в напрямку пр-ту Оболонського в м. Києві, грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), який регламентує, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення ОСОБА_4 вказаних вимог ПДР виявилось у тому, що він, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному "зеброю" та відповідними дорожніми знаками, на якому перебував ОСОБА_5, переходячи проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб пропустити пішохода. Внаслідок цього ОСОБА_4 скоїв наїзд на ОСОБА_5, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в області правого гомілковостопного суглоба, крововиливу в м'які тканини заднє-внутрішньої поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої її третини, закритих двокісточкового перелому правого гомілковостопного суглоба, переломів стегнових кісток справа та зліва в нижніх їх третинах, переломів переднього напівкільця тазу справа, саден на спиці та сідниці справа, забитої рани м'яких тканин голови, крововиливу в м'які тканини правої скроневої області, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, субарахноїдального крововиливу в проекції зовнішньої поверхні лівої скроневої, тім'яної та потиличної областей; вогнища розтрощення тканини мозку на зовнішній поверхні лівої скроневої долі, з яких згідно з висновком експерта № 65/262/3 від 29.05.2007 року відкрита черепно-мозкова травма у виді пошкодження м'яких покровів голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, що обумовили розвиток набряку та набухання тканини головного мозку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя, від якої ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть ОСОБА_5

У судовому засіданні підсудний вину у вчиненні злочину та цивільний позов визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив свої показання, які дав під час досудового слідства, а саме.

14 квітня 2007 року близько 21 години 5 хвилин він керував технічно справним автомобілем "Фольксваген-Кадді" д/н НОМЕР_1. В якості пасажира в автомобілі на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_6. Він рухався по пл. Дружби Народів від вул. Малиновського в напрямку пр-ту Оболонського в м. Києві посередині дороги, так як розмітка на смуги руху була відсутня, зі швидкістю близько 40 км/год. Дорожнє покриття було сухе, освітлення не працювало, горів один ліхтар перед нерегульованим пішохідним переходом з правої сторони. Під'їжджаючи до цього переходу, побачив пішохода, який переходив проїзну частину по краю розмітки пішохідного переходу в зоні дії відповідних дорожніх знаків зліва направо відносно його руху на маленькій відстані, але на якій саме, точно сказати не може. Він одразу застосував екстрене гальмування, вивернув кермо ліворуч, але уникнути наїзду на пішохода не зміг. Контакт стався між передньою частиною автомобіля посередині та правою боковою частиною пішохода. Після цього автомобіль вискочив на зелену зону, де відбулося зіткнення з металевим парканом (а.с. 76-77).

Крім цього, ОСОБА_4 показав, що приймав участь у витратах на лікування ОСОБА_5 протягом перебування того в лікарні і витрати, які мали місце в період з 14 квітня 2007 року по 3 травня 2007 року, повністю відшкодував у розмірі близько 18 000 гривень, а потім ще сплатив батькам померлого 3 900 гривень і в подальшому зобов'язується відшкодувати всі збитки.

Враховуючи те, що підсудний не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз'яснивши їм зміст та правові наслідки застосування ст. 299 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у частині фактичних обставин справи.

Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Потерпілими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі заявлено цивільний позов, в якому вони просять стягнути з ОСОБА_4 на їхню користь по 14 397 гривень 41 копійці кожному у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та по 125 000 гривень кожному у рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 загинув їхній син ОСОБА_5 Після ДТП син був доставлений в Київську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги і перебував там з 14.04.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

В період з 14.04.2007 року по 3.05.2007 року всі необхідні ліки та предмети догляду були оплачені підсудним. З 4.05.2007 року вони придбали за власні кошти ліки й предмети догляду на суму 11 429 гривень 99 копійок та продукти дієтичного харчування на суму 284 гривні 31 копійка. ОСОБА_4 сплатив їм ще 1 400 гривень і таким чином витрати на лікування та харчування сина склали 10 314 гривень 30 копійок, що підтверджується рекомендаціями лікарів та фіскальними чеками.

Витрати на поховання становлять 1 765 гривень 52 копійки згідно договору-замовлення № 1.7277.3 від &24 травня 2007 року. Пробіг автомобіля на поїздки в лікарню склав 1 500 км, у зв'язку з чим на пальне було витрачено 4 500 гривень, під час такої поїздки автомобіль потрапив у ДТП і вартість відновлювального ремонту складає 5 000 гривень. ОСОБА_2 доглядала за сином і не працювала, втративши заробіток у розмірі 2 250 гривень. За ремонт комп'ютера сина, пошкодженого під час наїзду, витрачено 800 гривень, замовлення та отримання продуктів харчування з Франції коштувало 1 340 гривень. Додаткові витрати, пов'язані з похованням, склали 5 025 гривень. Ці витрати підсудний частково відшкодував, сплативши 2 500 гривень. Таким чином додаткові витрати склали 16 415 гривень. За складання позовної заяви було сплачено 300 гривень, що підтверджується квитанцією.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_4, складає 28 794 гривні 82 копійки.

Смерть сина призвела до моральних та фізичних страждань, оскільки вони втратили надію на майбутнє, вимушені приймати заспокійливі та підтримуючі ліки. ОСОБА_2 втратила роботу, оскільки доглядала за сином. Тому завдану їм моральну шкоду вони оцінюють у 250 000 гривень.

У судовому засіданні, будучи допитаними щодо цивільного позову, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю його підтримали.

Потерпілий ОСОБА_1, крім цього, зазначив, що їздив у лікарню власним автомобілем "ВАЗ-2107" д/н НОМЕР_2 і пошкодив його, коли повертався звідти. Якщо б син не перебував у лікарні, ДТП не сталося б. Розмір витрат на пальне - 4 500 гривень він підрахував, виходячи з тарифів на вантажні перевезення, які складають 60 центів за кілометр. Документів, що підтверджують сплату коштів за ремонт комп'ютера, харчування з Франції, поховання немає. Всі витрати несли він та ОСОБА_2 разом.

Потерпіла ОСОБА_1 додатково показала, що працювала сторожем у приватного підприємця і оскільки необхідно було доглядати за сином, вона втратила заробіток і, взагалі, роботу. Всі витрати несли вона та ОСОБА_1 разом.

Суд задовольняє позов потерпілих частково з наступних підстав.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю і підсудний позов визнав.

Розмір витрат, понесених позивачами на лікування ОСОБА_5, його догляд та поховання, а також юридичну допомогу, підтверджується відповідними документами, а саме, квитанцією, договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 1.7277.3 від 2&4.05.2007 року та додатком до нього, фіскальними чеками та рекомендаціями лікарів на суму 13 798 гривень 24 копійки (а.с. 108, 109, ПО, 111, 112-132). Також підсудний не заперечує і у суду не виникає сумнівів щодо збитків, завданих потерпілим у зв'язку з купівлею продуктів та похованням ОСОБА_5, на суму 6 365 гривень. Таким чином загальний розмір матеріальної шкоди складає 20 154 гривні 24 копійки і стягненню з підсудного на користь кожного з позивачів підлягає по 10 077 гривень 12 копійок.

Суд вважає доведеним втрачений ОСОБА_2 заробіток в розмірі 1 125 гривень, оскільки вона доглядала за сином протягом 1 місяця 10 днів. Тому з урахуванням викладеного вище суд стягує на

користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, остаточну суму в розмірі 11 202 гривні 12 копійок.

Що стосується позовних вимог у частині стягнення коштів на ремонт автомобіля, належного ОСОБА_1, в сумі 5 000 гривень, то між вчиненням ОСОБА_4 злочину та ДТП за участю потерпілого та іншої особи відсутній причинний зв'язок. Потерпшим не підтверджені витрати на пальне в сумі 4 500 гривень у зв'язку з поїздками до лікарні і він сам не заперечує, що фактично, цих витрат не поніс, оскільки відвідував сина на власному автомобілі і нікому за перевезення коштів не сплачував. Позивачі не надали жодних доказів на підтвердження вартості ремонту комп'ютера, який ніби то було пошкоджено внаслідок наїзду на ОСОБА_5 Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і тривалість страждань позивачів, порушення родинних зв'язків, які виразились у втраті рідного сина, а також непоправність суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті. Проте розмір моральної шкоди потерпілими завищений і суд задовольняє ці позовні вимоги частково - в сумі 25 000 гривень на кожного потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин з необережності внаслідок грубого порушення вимог ПДР України, суспільно небезпечним наслідком якого є смерть іншої людини, особу підсудного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, позитивно характеризується за місцем роботи.

Обставинами, що пом'якшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, оскільки підсудний сплатив значні суми потерпілим, що підтверджується копіями фіскальних чеків і чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечують.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, але з урахуванням особи винного вважає, що до нього слід застосувати ст. 75 КК України і звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 321, 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 /три/ роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10 077 /десять тисяч сімдесят сім/ гривень 12 /дванадцять/ копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25 000 /п'ять тисяч/ гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього 35 077 /тридцять п'ять тисяч сімдесят сім/ гривень 12 /дванадцять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 11 202 /одинадцять тисяч двісті дві/ гривні 12 /дванадцять/ копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25 000 /п'ять тисяч/ гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього 36 202 /тридцять шість тисяч двісті дві/ гривні 12 /дванадцять/ копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без зміни -підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.