Провадження № 1-кп/734/37/15 Справа № 734/342/15-к
В И Р О К

іменем України

24 лютого 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці Срібнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водій-електрик військової частини польова пошта НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту 14.11.2014 у військову частину польова пошта НОМЕР_1 телеграмою № 186/9/1/4 надійшло бойове розпорядження командуючого Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 . У відповідності до розпорядження командуючого Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № БРНР056 особовий склад військової частини польова пошта НОМЕР_1 у повному складі мав вибути в район проведення антитерористичної операції для виконання завдань за призначенням. 15.11.2014 під час ранкового шикування військової частини польова пошта НОМЕР_1 на плацу навпроти казарми № НОМЕР_3 військового містечка № 1 Деснянського гарнізону командиром частини підполковником ОСОБА_5 було оголошено бойове розпорядження командуючого Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № БРНР056 про вибуття в район проведення антитерористичної операції для виконання завдань за призначенням у визначений телеграмою термін. Солдат ОСОБА_4 не бажаючи виконувати наказ начальника, 17.11.2014 близько 10 години 00 хвилин, будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність, відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати розпорядження командуючого Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 та в район проведення антитерористичної операції для виконання завдань за призначенням не вибув, про що склав письмовий рапорт. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії частини НОМЕР_4 № 19 від 05.02.2015 солдат ОСОБА_4 признаний придатним до проходження військової служби. Таким чином, солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 17.11.2014 о 10 годині 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV, діючи умисно, розуміючи наслідки свої дій, відкрито відмовився виконувати розпорядження начальника командуючого Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № НОМЕР_2 про вибуття особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 в район проведення антитерористичної операції для виконання завдань шляхом подання рапорту про відмову убувати в район проведення антитерористичної операції для виконання завдань за призначенням, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

10 лютого 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України.

Сторони узгодили покарання, з урахування обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих покарання обставин, за ч.1 ст. 402 КК України призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання із випробування терміном на 1 (один) рік, з обов`язками не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, щоквартально з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Обвинувачений, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

В статті 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.

Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 10.02.2015 року, зазначивши, що наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до ст. ст. 473, 474 КПК України їм зрозумілі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного, обвинувальний акт, угода про визнання винуватості відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, обвинувачений розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, яке полягає у відкритій відмові виконати наказ начальника, за викладених у вироку обставин, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 1 ст. 402 КК України, з урахування обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 26.11.2014 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном в один рік не вчинить нового злочину.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угод; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі відсутності апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 .