Дата документу Справа № 324/1469/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/3/15
Єдиний унікальний № 324/1469/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 115 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у провадженні, та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок колегії суддів Пологівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зоря, Чернігівського району Запорізької області, українець, громадянин України, не одружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк тримання під вартою з 15.12.2012 р. по 25.03.2013 р., включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 судом не обирався.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі НДКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області судові витрати пов`язані з проведенням судових експертиз у розмірі 2851 грн. 20 коп., а також на користь держави в особі Запорізького обласного бюро судово-медичних експертиз, судові витрати пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 20477 грн. 33 коп.

Згідно вироку, 14.12.2012 р. приблизно о 14 годині, ОСОБА_8 , прийшов до своєї тітки ОСОБА_10 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3 .

Коли обвинувачений перебував в літній кухні, між ним та тіткою ОСОБА_10 виникла сварка під час якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 схопив кухонний ніж, який лежав на кухонному столі та умисно наніс тітці один удар в область шиї зліва, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_10 на місці скоєння злочину.

Після вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 забрав ніж та пішов додому, де помив його від крові.

Згідно висновку судово-медичного експерта за № 342 віл 04.02.2013 року смерть ОСОБА_10 , 1938 року народження настала від проникаючого ножовою поранення шиї зліва, з пошкодженням лівої загальної сонної артерії у вигляді розсічення її на передньо-зовнішній стінці з розвитком гострої крововтрати. Про що свідчить наявна рана на боковій поверхні шиї зліва, з раневим каналом, що проникає у м`які тканини по ходу якого наявне пошкодження загальної сонної артерії, а також ознаки смерті, що швидко настала - зливні трупні плями, рідка темна кров у порожнині серця та великих судин, повнокров`я внутрішніх органів, вогнищеві інтраальвеолярні крововиливи, дістелектази в легенях, спазм та дистонія інтраміокаріальних артерій, вогнищеве венозне повнокров`я серця, нерівномірне кровонаповнення нирки, печінки, повнокров`я головною мозку. На тілі небіжчиці знайдено пошкодження у вигляді рани на боковій поверхні шиї зліва, яка подовжується у раневий канал з пошкодженням м`язів шиї та загальної сонної артерії, садна та синці па обличчі, садна на шиї, рани на правій кисті. Рана у ділянці шиї зліва утворилась від дії гострого предмету, що має властивості колюче ріжучого, яким міг бути і клинок ножа, про що свідчить переважання глибини рани (довжина раневого каналу 7.5 см) над її довжиною (2.5 см.).Тілесні пошкодження утворилися незадовго до настання смерті та є прижиттєвими. Виявлене у небіжчиці пошкодження на шиї, а саме розсічення загальної сонної артерії, зазвичай викликає смерть протягом декількох хвилин.

В апеляційних скаргах:
- прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання, тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. При цьому зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд не врахував, що останній вчинив особливо тяжкий злочин, відносно особи похилого віку, яка до того ж здійснювала над ним опіку до повноліття, а в подальшому утримувала його, ніде не працював, вчинив злочин на підґрунті незначного конфлікту, не вжив заходів щодо надання потерпілій допомоги, а навпаки намагався укрити сліди злочину. Між тим, необґрунтовано вказав про наявність у ОСОБА_8 двох пом`якшуючих обставин визнання вини та щире каяття, що нормами ст. 66 КК не передбачено, а також про особливий стан здоров`я обвинуваченого, без його конкретизації, щодо можливості застосування до останнього ст. 69 КК України, не врахувавши, що відповідно до висновків амбулаторних первинних комплексних експертиз останній визнаний осудним. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;

- захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилаючись на незаконність вироку через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам провадження, зазначає, що встановлені під час судового розгляду обставини провадження, зокрема щодо стану здоров`я обвинуваченого, а також чисельність питань щодо висновків судової комплексної психолого-психіатричної експертизи, потребували допиту в судовому засіданні експерта Новічкової. Між тим, заявивши клопотання про допит експерта в судовому засіданні, прокурор, участь експерта не забезпечив, хоча можливо після допиту експерта виникла б необхідність у проведенні додаткової експертизи з цього приводу. Вважає, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів у провадженні вказує на наявність в діях ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України. Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати, кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ст. 116 КК України, та враховуючи, що цей злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, щиросердно розкаявся у вчиненому, сприяв слідству і суду в установлені істини у провадженні, постійно проживає і фактично перебуває під опікою своєї тітки ОСОБА_11 , страждає на психічні захворювання, деякі з яких встановлені після звільнення з-під варти і проведення судової комплексної психолого-психіатрічної експертизи, позицію потерпілої ОСОБА_12 щодо відсутності претензій до ОСОБА_8 , на підставі ст. 48 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора; захисника, та обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, які просили вирок скасувати, а кримінальне провадження направити в районний суд, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги прокурора, який брав участь у провадженні, та захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
У кримінальному провадженні під час перегляду судового рішення в апеляційному порядку була призначена комплексна стаціонарна судова психолого-психіатрична експертиза відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , проведення якої було доручено Київському міському центру судової психіатричної експертизи.

Згідно висновків судової психолого-психіатричної експертизи № 50 від 12.03.2015 року ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого він обвинувачується, страждав на органічне ураження головного мозку перинатального ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним недорозвитком та вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом на той період, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_8 страждає на органічне ураження головного мозку перинатального ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним недорозвитком та вираженими емоційно-вольовими порушеннями. За своїм психічним станом на теперішній час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дане захворювання відзначалось у підекспертного з раннього дитячого віку. У період часу, до якого відноситься діяння, у скоєнні якого підекспертий на даний час обвинувачується, він якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_8 потребує призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом (т. 3 а.п. 2-5).
Відповідно до вимог ч 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно до ч 1 ст. 511 КПК України, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч 2 ст. 512 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або відмову в їх застосуванні.

Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право при скасуванні вироку - ухвалити новий вирок, призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити кримінальне провадження.

Враховуючи наведені вимоги законів, висновки судової психолого-психіатричної експертизи, відсутність клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а також те, що у апеляційного суду відсутні процесуальні повноваження, скасувати вирок суду та постановити ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, колегія суддів вважає необхідним скасувати обвинувальний вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, районний суд повинен був отримати не обвинувальний акт, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. За таких обставин, колегія суддів, не обговорює питання доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 таправильності кваліфікації його дій.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 511, 512 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги прокурора, який брав участь у провадженні, та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Пологівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до того ж районного суду на новий розгляд в іншому складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не застосовувати.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: