Справа № 183/298/15
№ 1-кп/183/173/15
В И Р О К
іменем України
30.01.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000034 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ, Запорізької області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, не судимого, солдата військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою та фактично мешкаючого у військовій частині НОМЕР_1 (яка дислокується у АДРЕСА_1 ).

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК України, -

встановив:

06 березня 2013 р. наказом № 47 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_1 ) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду - гранатометника 2 парашутно-десантного взводу 6 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону. У подальшому 28 січня 2014 року наказом № 5-ПМ контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України було розірвано та наказом № 19 від 30.01.2014 р. було направлено для подальшого проходження військової служби на посаду механіка-водія З парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону. Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку. 30 грудня 2014 р. так і в подальшому солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд у АДРЕСА_2 , про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 12 січня 2015 р. солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе. Таким чином, у період з ЗО грудня 2014 року по 12 січня 2015 року, солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад три доби, але не більше місяця.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 20 січня 2015 р. та призначення узгодженого між ним та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, але не більше місяця.

При призначенні покарання, суд, вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 407 КК України арешт строком на два місяці.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 січня 2015 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровської гарнізону Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 407 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України арешт строком два місяці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя