Єдиний унікальний № 500/2499/15-к
Провадження № 1-кп/500/266/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
11 червня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000928, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого газоелектрозварювальником у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
11 квітня 2015 року, приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на кухні будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останній один удар кулаком правої руки в ліву частину голови в область лівого ока, від чого потерпіла впала на підлогу, спричинивши тим самим легке тілесне ушкодження у вигляді синця із садном повік лівого ока.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обинуаченні визнав частково та пояснив, що у нього з матір`ю склалися неприязні стосунки. Його мати постійно висловлює образи на адресу його теперішньої співмешканки, з якою він проживає в окремій кімнаті, у них своя кухня, а його мати проживає в своїй кімнаті і в тієї є своя кухня в іншій частині будинку. 11.04.2015 р. о 02:00 годині ночі приїхала його колишня співмешканка ОСОБА_6 , що проживає в м. Одеса, яка залишилася у них вдома, до ранку вони пили каву та спілкувалися. Вранці, близько 08:00 години, його колишня співмешканка ОСОБА_6 разом з його матір`ю потерпілою ОСОБА_5 почали пити горілку, і, випивши декілька стаканів, почали обговорювати його теперішню співмешканку, висловлюючи на її адресу осуд, що йому було неприємно, і він сказав їм піти в кімнату матері і продовжити своє спілкування там, проте ті продовжували. Вийшовши з себе він штовхнув мати, від чого та впала на підлогу, і він витягнув її в коридор, залишивши там. Повернувшись на кухню він підняв тапок, що належав його матері, відчинив двері і кинув в коридор навмання, не цілячись кудись, і тапок потрапив в область лівої скроні біля ока його матері, яка в цей момент встала. Таким чином тілесне ушкодження потерпілій він завдав неумисно. Показання потерпілої та свідка ОСОБА_6 не підтримує. Удар кулаком він потерпілій не завдавав, ногами не бив її та не погрожував ножем.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину в повному обсязі також підтверджується наступними доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що напередодні, 10 квітня 2015 року, після обіду між нею і співмешканкою обвинуваченого відбулася сварка, під час якої остання завдала їй тілесні ушкодження на руці в області зап`ястка. Наступного дня 11 квітня 2015 року, приблизно о 08:00 годині ранку, вона побачила, що приїхала колишня співмешканка її сина ОСОБА_6 , і вони почали розмовляти. Вона принесла настойку, яку вони зі ОСОБА_7 почали випивати, і вона розповідала ОСОБА_7 про складні стосунки з теперішньою співмешканкою сина. Вона сиділа на стільці, коли до неї підійшов син, і кулаком завдав удар в ліву скроню, від чого вона відчула сильний біль та впала. Потім ОСОБА_4 підхопив її і потягнув її в коридор, де бив її ногами. Коли вона ледве піднялася, той відчинив двері і кинув тапок, який попав їй в голову біля ока. В той же день вона звернулася до міліції, її відвезли до лікаря. Потерпіла також пояснила, що обвинувачений також приставляв їй до горла ніж і погрожував, казав, що переріже горло, і вона дуже злякалася.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 11.04.2015 р. вона приїхала до обвинуваченого додому приблизно о 03:00 годині ранку. Вона з ОСОБА_4 пили каву приблизно до 07:00 години ранку, коли прокинулася ОСОБА_5 , з якою вона почала випивати та спілкуватися. Однак потім, приблизно о 08:00 годині, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почалася сварка. Під час конфлікту лунали нецензурні лайки. ОСОБА_4 підійшов до потерпілої і, взявши ніж, приставив його до горла потерпілої та погрожував її вбити. Потім ОСОБА_4 поклав ніж в шухлядку, знову підійшов до потерпілої і вдарив її кулаком правої руки в ліве око, від чого потерпіла впала, після чого ОСОБА_4 взяв ту за одяг і потягнув в коридор. Побачивши, що на кухні залишився тапок потерпілої, він кинув його в напрямку потерпілої, не намагаючись попасти в неї, і захлопнув двері. Після цього у ОСОБА_5 на лівому оці була гематома та кров. Також свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 та потерпіла постійно сварилися.

Із заяви на ім`я начальника Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 вбачається, що 11.04.2015 р. вона просила вжити заходів до його сина ОСОБА_4 , який 11.04.2015 р., приблизно о 09:30 годині, побив її за місцем проживання та завдав тілесні ушкодження (а.с. 30).

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 171 від 24.04.2015 р. ОСОБА_5 були завдані синець із садном повік лівого ока та синець із садном лівого променево-зап`ясткового суглобу, які є результатом дії тупих предметів та утворилися у вказаний в постанові строк, тобто 11.04.2015 р. Вказані ушкодження мають незначні скороминущі наслідки тривалістю менше 6-ти діб і тому відносяться до категорії легких (а.с. 31 32).

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 , а також вищевикладені матеріали справи повністю співвідносяться між собою та відповідають один одному, та повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він не завдавав потерпілій ОСОБА_5 удар, та відповідно тілесні ушкодження завдав ненавмисно.

Так, із досліджених в судовому засіданні доказів випливає, що ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин зі своєю матір`ю потерпілою ОСОБА_5 , під час словесної сварки, що виникла між ними, підійшов до потерпілої та умисно завдав їй удар кулаком правої руки в область лівого ока, від чого потерпіла відчула біль та впала на підлогу, спричинивши їй тілесне ушкодження, яке згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 171 від 24.04.2015 р., відноситься до категорії легких.

Суд не може не прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_6 , оскільки не встановлено підстав для обмовляння нею ОСОБА_4 : як вона сама пояснила, вона перебуває в нормальних відносинах як з потерпілою, так і з обвинуваченим. Крім того, показання свідка ОСОБА_6 повністю співпадають з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , та вони є детальними і послідовними, в сукупності в повному обсязі співвідносяться як між собою так і з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Давання обвинуваченим ОСОБА_4 неправдивих показань суд пов`язує з обраною ним позицією захисту з метою ввести суд в оману та уникнути відповідальності за вчинене.

Суд не приймає до уваги дані висновку судово-медичної експертизи № 171 від 24.04.2015 р. в тій частині, що у ОСОБА_5 також були виявлені синець із садном лівого променево-зап`ясткового суглобу, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не обвинувачується в завданні цього тілесниого ушкодження.

Суд також не приймає до уваги показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про те, що під час конфлікту обвинувачений ОСОБА_4 приставляв до горла потерпілої ОСОБА_5 ніж і погрожував, казав, що переріже їй горло, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 також не обвинувачується у цьому.

В силу ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України суд обмежений судовим розглядом лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, та позбавлений права виходити за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це погіршує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а тому в цьому випадку не може вийти за межі висунутого обвинувачення.

Таким чином, аналіз усіх даних, покладених в основу обвинувального акту в сукупності з дослідженими в суді доказами, дозволяє суду прийти до висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, підробляє за наймом на території м. Одеса, спиртними напоями не зловживає, при цьому буває агресивним. З боку сусідів та знайомих осіб характеризується з позитивної сторони, стосунки з раніше судимими особами чи такими, що ведуть антигромадський спосіб життя, не підтримує.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт в межах максимального розміру. Разом з тим, суд приходить до висновку, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи в межах максимального розміру, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності для призначення більш суворого виду покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_4 громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1