А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/507/2014 щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, судимого та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, не судимого обвинувачених у злочині, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2014, якою обвинувальний акт повернуто прокуророві через його невідповідність вимогам КПК України.
В обвинувальному акті вказується, що 21.03.2014 на терасі магазину «Кредо плюс» в с. Концові ОСОБА_10 вчинив сварку з ОСОБА_11 , вдарив його рукою по обличчю, а ОСОБА_12 , роз`єднуючи їх, також наніс ОСОБА_11 один удар рукою в обличчя, яким спричинив йому тілесні ушкодження.
З огляду на те, що під час судово-медичного обстеження 14.04.2014 на тілі ОСОБА_11 було виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму та по механізму здавлення і по давності виникнення вкладаються в час події 21.03.2014, зазначеним особам повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Підставами для повернення обвинувального акта прокуророві в ухвалі суду зазначено порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України: відсутність належного формулювання обвинувачень, невідповідність указаних в обвинувальному акті фактичних обставин події правовій кваліфікації дій підозрюваних, які, в свою чергу, потягли за собою порушення права підозрюваних на захист.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Зазначає, що суд перекрутив зміст обвинувального акту та вийшов за межі кола питань, які досліджуються і вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника, який погодився з доводами прокурора, перевірив обвинувальний акт і додані до нього матеріали, обговорив доводи суду першої інстанції, прокурора та вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
В ухвалі суд зазначив, у чому саме полягає невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, до оцінки доказів, перевірки правильності правової кваліфікації дій підозрюваних, які прокурор вважає встановленими, не вдався і не вийшов за межі кола питань, які досліджуються у підготовчому судовому засіданні, іншим чином.
Частина 2 ст. 125 КК України визначає злочинним умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до пунктів 5 і 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Цім приписам обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_12 відповідає не в повній мірі: фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені у ньому двічі, а формулювання обвинувачень, даних про форму вини, про мотив і мету діянь кожного з підозрюваних, відомостей про обставини, які характеризують особи підозрюваних він не містить.
Тому зміст обвинувального акту не дає можливості визначитись у питаннях про те, яке обвинувачення висунуто проти ОСОБА_10 , яке проти ОСОБА_12 , чи відповідають ці обвинувачення вказаній правовій кваліфікації, і, відповідно, обмежує право кожного з них знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють.
Твердження прокурора про належне формулювання в акті обвинувачень обох підозрюваних, відсутність суперечностей між ними, перекручення судом першої інстанції його змісту та перевищення ним своїх повноважень не відповідає дійсності.
В решті апеляційна скарга доводів на спростування ухвали суду першої інстанції не містить.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2014, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , підозрюваних у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, повернуто прокуророві, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.
Судді