Справа №639/4093/15-к
Провадження №1-кп/639/268/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000359 від 17.02.2015 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джезказган, Карагандинської області, Республіки Казахстан, росіянина, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, до арешту офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: 1) 26.09.2013 року Перевальським районним судом Луганської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 10.12.2013 року Перевальським районним судом Луганської області за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі, на даний момент відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії №18,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
10.12.2013 року Перевальським районним судом Луганської області ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.115, ст.71 КК України до 10 років позбавлення волі. З 27.09.2013 року ОСОБА_6 знаходиться в місцях позбавлення волі, а з 09.10.2014 року відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18, яка знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Рубанівська, 4. По прибуттю до установи засудженому ОСОБА_6 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбуття покарання.

Під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбування покарання, став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи, у зв`язку з чим на нього накладено 10 (десять) дисциплінарних стягнень за різні порушення режиму відбуття покарання, а саме: 4 рази поміщався в дисциплінарний ізолятор, 1 раз переводився до приміщення камерного типу, має 4 догани та 1 попередження.

При цьому, 17 лютого 2015 року після відбуття дисциплінарного покарання в ПКТ, засуджений ОСОБА_6 був виведений на дільницю посиленого контролю, де продовжив допускати порушення режиму утримання та не виконувати законні вимоги представників адміністрації ХВК №18. Того ж дня об 11 годині в.о.начальника відділення СПС №12 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 , згідно затвердженого графіка чергувань, з яким засуджений ОСОБА_6 був заздалегідь ознайомлений, пред`явив останньому законну вимогу виконати роботи з благоустрою території колонії і провести прибирання у локальному секторі №3 ХВК №18, а саме: підмести сміття і помити підлоги в зазначеному приміщенні. При цьому, необхідним господарським інвентарем (віник, совок, швабра, ганчірка, відро) засуджений ОСОБА_6 був забезпечений, нагодований, одягнений і взутий по сезону, скарг на стан здоров`я він не висловлював.

Після цього, у присутності чергового помічника начальника колонії капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , лікаря ХВК №18 ОСОБА_9 , засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_6 , діючи з умислом, направленим на злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання законної вимоги в.о.начальника СПС №12 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , а саме: приступити до прибирання приміщення локального сектору №3. При цьому, ОСОБА_6 демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації та своєю поведінкою надавав негативний вплив на інших засуджених. Виконуючим обов`язки начальника відділення СПС №12 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 засудженому ОСОБА_6 додатково були роз`яснені положення ст.ст.107, 118, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України.

Далі, 17 лютого 2015 року о 12 год. 00 хв. в.о.начальника відділення СПС №12 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 пред`явив ОСОБА_6 законну вимогу виконати роботи із благоустрою території колонії і провести прибирання у локальному секторі №3 Холодногірської виправної колонії №18. Однак, у присутності чергового помічника начальника колонії капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , лікаря ХВК № 18 ОСОБА_9 , засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою злісної непокори вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, повторно відмовився від виконання законної вимоги в.о. начальника СПС №12 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , а саме: приступити до прибирання приміщення локального сектору №3 ХВК № 18.

17 лютого 2015 року о 13 год. 00 хв. в.о.начальника відділення СПС №12 старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_7 пред`явив ОСОБА_6 законну вимогу виконати роботи з благоустрою території колонії і провести прибирання у локальному секторі №3 ХВК № 18. Однак, у присутності чергового помічника начальника колонії капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , лікаря ХВК №18 ОСОБА_9 , засуджених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи, демонстративно, в категоричній формі, відкрито, вживаючи жаргонні слова, втретє відмовився від виконання законної вимоги в.о.начальника відділення СПС №12 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 , а саме: приступити до прибирання приміщення локального сектору №3 ХВК №18.

Свою відмову засуджений ОСОБА_6 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом утримання в колонії, а також тим, що вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою, що принижує його людську гідність. При цьому, він поводився гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся виконувати законні вимоги представника адміністрації і своєю поведінкою надавав негативний вплив на інших засуджених.

Засудженому ОСОБА_6 в період відбування покарання в Холодногірській ВК №18 неодноразово раніше доводились норми режиму відбування покарання, правила поведінки засуджених, правила внутрішнього розпорядку колонії, норми дисциплінарної та кримінальної відповідальності, зокрема, норми кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, що підпадають під ознаки ст.391 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованому злочині за ст.391 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що з 09.10.2014 року він дійсно відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії №18. З показань обвинуваченого, 17 лютого 2015 року представники колонії дійсно декілька разів пропонували йому приступити до прибирання приміщення локального сектору №3, однак він відмовився від цього за особистими переконаннями, оскільки не погоджується із режимом утримання в колонії, вважає дану роботу для себе неприйнятною та такою, що принижує його людську гідність.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх пропозицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини, його вина підтверджується наступними доказами дослідженими та перевіреними судом, а саме: 1) медичними довідками ХВК №18 за 17.02.2015 року, згідно яких ОСОБА_6 за станом здоров`я протипоказань до виконання робіт з благоустрою території колонії не має (к/п а.с.20, 36, 52); 2) постановою про переведення засудженого ОСОБА_6 до приміщення камерного типу (ПКТ) від 14.11.2014 року (к/п а.с.53); 3) постановами про застосування до засудженого ОСОБА_6 стягнення у вигляді поміщення до ДІЗО (к/п а.с.112, 122, 131, 141); 4) висновком експерта ХОБСМЕ №1139-ая/15 від 15.04.2015 року, згідно якого підтверджується можливість виконання ОСОБА_6 робіт за станом здоров`я (к/п а.с.175); 5) документами, складеними 17 лютого 2015 року, за фактом відмови ОСОБА_6 від виконання робіт (к/п а.с.5-52).

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він тяжких хронічних захворювань не має, розлучений, до арешту офіційно не працевлаштований, раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, за час відбування покарання характеризується як злісний порушник режиму тримання (к/п а.с.68-85).

Згідно акту судово-наркологічної експертизи №184 від 23.04.2015 року у ОСОБА_6 встановлено діагноз: «синдром залежності від алкоголю» (к/п а.с.181).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №336 від 10.04.2015 року, ОСОБА_6 на даний час ознак психозу чи слабоумства не виявляє, встановлено синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносить правопорушення, ОСОБА_6 знаходився поза яким-небудь тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом, на даний час ОСОБА_6 у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (к/п а.с.177-179).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття у вчиненому злочині.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкції ст.391 КК України у вигляді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив інкримінований злочин під час відбування покарання за вироком Перевальського районного суду Луганської області від 10.12.2013 року, станом на 21.05.2015 року не відбута частина покарання складає 8 років 4 місяці 6 днів, тому суд на підставі вимог ст.71 КК України остаточно призначає йому покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання, не відбутої частини покарання за вироком Перевальського районного суду Луганської області від 10.12.2013 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено, речових доказів та судових витрат по справі немає.

До набрання вироком законної сили застосований запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою в дисциплінарному ізоляторі Холодногірської виправної колонії №18 необхідно залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Перевальського районного суду Луганської області від 10.12.2013 року, та остаточно визначити ОСОБА_6 до відбування покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 21.05.2015 року.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в дисциплінарному ізоляторі Холодногірської виправної колонії №18 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1