У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Філатова В.М., Таран Т.С.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 24 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок Дзержинського
районного суду м. Харкова від 24 квітня 2005 року, яким засуджено:

ОСОБА_1,

1986 року
народження, громадянина України, судимого у 2003 році за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.
186, ч. 2 ст. 190 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на
2 роки,

– за ч. 2 ст. 296
КК України на 4 роки позбавлення волі;

– за ч. 1 ст. 122 КК України на 3 роки
позбавлення волі;

-
за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.
70 КК України призначено 4 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК
України остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_2,

1988 року
народження, громадянина України, раніше не судимого,

– за ч. 2 ст. 296
КК України на 3 роки позбавлення волі;

-
за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.
70 КК України остаточно призначено 3 роки позбавлення волі, а на підстав ст.
75, ст. 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком
на 2 роки.

На
підставі п. “а” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року
ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання.

В апеляційному
порядку вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не переглядався.

За вироком ОСОБА_1
та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що вони групою осіб 19 квітня 2004 року приблизно о 22 годині 30 хвилин у саду ім. Шевченка, розташованому по
вул. Сумській, 37 у м. Харкові, грубо порушуючи громадський порядок, з
особливою зухвалістю вчинили хуліганські дії щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а
ОСОБА_1, крім цього, спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Після цього
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таємно викрали майно, що належало ОСОБА_5 на загальну суму
160 грн. та ОСОБА_6 - на суму
80 грн.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити:
закрити провадження у справі за ч. 2 ст.
185 КК України за відсутністю у їх діях складу злочину, мотивуючи тим, що судом
не враховано вартості викраденого майна.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав подання та просив вирок щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 змінити: закрити провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що
подання підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_1
та ОСОБА_2 у вчиненні хуліганських дій за обставин, викладених у вироку,
доведено зібраними у справі доказами, у
тому числі їх показаннями, показаннями потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8, даними протоколів огляду, вилучення, очних ставок,
відтворення обстановки і обставин події злочину та іншими матеріалами справи,
перевіреними судом у судовому засіданні, а їх злочинні дії правильно
кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, що не оспорюється у поданні прокурора.

Що стосується
кваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 185 КК України, то вирок у цій
частині підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до
Закону України “Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні
правопорушення” від 2 червня 2005 року, який набрав чинності 30 червня 2005
року, диспозицію ст. 51 КУпАП викладено
у новій редакції, згідно з якою дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки,
у тому числі і з проникненням у приміщення чи інше сховище, шахрайства,
привласнення чи розтрати тягне за собою адміністративну відповідальність, якщо
вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує трьох
неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з
положеннями Закону України “Про податок із доходів фізичних осіб” від 22 травня 2003 року, який набрав чинності
1 січня 2004 року, для кваліфікації злочинів або адміністративних правопорушень
сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної
пільги.

У період з 1
січня по 31 грудня 2004 року соціальна пільга складала 61 грн 30 коп., тому
дрібним в цей період вважалося викрадення чужого майна, вартість якого не
перевищувала 184 грн 50 коп.

Як увбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні 19 квітня 2004
року крадіжки майна, що належало
ОСОБА_3 (на загальну суму 160 грн) та ОСОБА_6 (на загальну суму 88 грн),
тобто вартість викраденого майна є меншою ніж три неоподатковані мінімуми
доходів громадян, з урахуванням соціальної пільги.

З урахуванням
наведеного з вироку щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
слід виключити обвинувачення у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_3, на
загальну суму 160 грн та ОСОБА_6, на загальну суму 88 грн і закрити провадження
за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційне
подання прокурора задовольнити.

Вирок
Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2005 року щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 змінити:

виключити
обвинувачення у вчиненні ними 19 квітня року крадіжки майна, що належало
ОСОБА_3 і ОСОБА_6, та закрити провадження за ч. 2 ст. 185 КК України за
відсутністю у їх діях складу злочину на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

У решті вказаний
вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.

СУДДІ:

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Таран Т.