№
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня
2007 року місто
Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого -
генерал-майора юстиції КУЗЬМІНА А.С.
суддів - підполковника юстиції
ЛАШЕВІЧА В.М. ,

та полковника
юстиції ЗАГОРУЙКА В.В., при секретарі
ОСТАПОВОЇ І.В.,

за
участю військового прокурора Львівського гарнізону полковника юстиції КУЦАКА
В.П., начальника відділу військової
прокуратури Західного регіону України підполковника юстиції ЗУБАЧА А.Л., засудженого ОСОБА_1, захисника-адвоката ОСОБА_2, розглянувши скаргу захисника-адвоката ОСОБА_2
на вирок військового місцевого суду Львівського гарнізону від 23 квітня 2007
року, за яким військовослужбовець
військової частини 1494 прапорщик

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с Глиниці
Яворівського району Львівської області,
українець, громадянин
України, з середньою освітою, одружений,
маючий на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, раніше не судимий, на військовій службі з 2001 року,

засуджений
за ст.
419 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки. У
відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з
вироком, ОСОБА_1 визнано винним в
тому, що він 22 грудня 2005 року в
період з 8-ї до 20-ї години, будучи
особою, яка входить до складу наряду з
охорони державного кордону, тобто
перебуваючи на чергуванні в складі прикордонного наряду по огляду транспортних
засобів, які прямують на в'їзд в Україну
по смузі звичайного та спрощеного контролю в відділенні прикордонного контролю
"Краковець", відповідно до
Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний
кордон, затвердженої спільним наказом
Адміністрації Державної прикордонної служби України і Державної митної служби
України від 24 листопада 2003 № 297/793,
Інструкції з організації і здійснення прикордонного контролю, затвердженої наказом Голови Державної
прикордонної служби України № 711 та Технологічної схеми пропуску через
державний кордон осіб, транспортних
засобів, вантажів та іншого майна в
пункті пропуску „Краковець", яка
затверджена спільним наказом начальника Мостиського прикордонного загону та
начальника Яворівської митниці, був
зобов'язаний знати законодавчі,
нормативно-правові акти,
міжнародні угоди з питань пропуску осіб,
транспортних засобів, вантажів та
іншого майна, обов'язки всіх видів
нарядів, що призначаються в
контрольно-пропускному пункті, будову,

конструктивні
особливості, порядок огляду і пропуску
через державний кордон транспортних засобів та вантажів, уміти виявляти злочинні дії та наміри
осіб, що прямують через державний
кордон, добре розбиратися у психології
поведінки, хитрощах і прийомах, що застосовуються на шляхах міжнародного
сполучення правопорушниками, у будь-яких
умовах обстановки діяти чітко,
упевнено, у точній відповідності
до законів України, проводити звичайний
спільний огляд транспортних засобів, які
прямують по смузі спрощеного контролю, ретельно
оглядати транспортні засоби закордонного прямування та вантажі, що перевозяться на них, і під час огляду основну увагу звертати на
виявлення серед іншого і контрабанди. Незважаючи на це, ОСОБА_1 цього ж дня в 15-й годині 12 хвилин
порушив дані статутні правила несення прикордонної служби, що виразилося в тому, що він по прибутті на смугу спрощеного
контролю в напрямку в'їзду в Україну мікроавтобуса «Форд-транзит», реєстраційний НОМЕР_1, під керуванням громадянина Республіки Польща
ОСОБА_3 з вантажем мобільних телефонів в кількості 620 шт. та аксесуарів до них
на загальну суму 394539, 10 грн., який
був розміщений без приховування в багажному відділенні та салоні автомобіля та
при загальному (візуальному) огляді автомобіля міг бути виявлений, і який підлягав обов'язковому митному
оформленню, огляду зазначеного
автомобіля на предмет виявлення порушників кордону, зброї,
боєприпасів, наркотиків, в тому числі і контрабанди, не провів,
та не ініціював проведення поглибленого огляду даного транспортного
засобу, чим були створені умови для
контрабандного ввезення на територію України вищевказаної партії мобільних
телефонів та аксесуарів до них без їх митного оформлення.

В
подальшому на території пункту пропуску "Краковець" вищезазначений
товар з автомобіля "ФОРД-Транзит" був перевантажений в автомобіль ВАЗ
2109, однак при виїзді з пункту пропуску
автомобіль ВАЗ 2109 з вищевказаним вантажем був затриманий вартовим шлагбаума
біля тилових воріт на в'їзді в Україну.

Не
погоджуючись з вироком, адвокатом подано
апеляційну скаргу, в якої він просить
вирок суду скасувати, а справу стосовно
його підзахисного закрити на підставі
ст. 6, п. 2 КПК України. В обґрунтування цього він
вказує, що судом допущено неповноту та
однобічність судового слідства, висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, і,
крім того, допущено істотне
порушення кримінально-процесуального Закону. Так, огляд автомобілю „Форд-транзіт"
червоного кольору, в якому було
перевезено контрабанду, повинен був
проводити прапорщик ОСОБА_4, а не
ОСОБА_1. Експерт ОСОБА_5 в порушення вимог
ст. 311 КПК України був допитаний
як свідок, та до того ж, він не має жодної освіти по спеціальності у
галузі якої він проводив експертизу. Відеозапис спостереження, який долучений до матеріалів кримінальної
справи не можна розцінювати як доказ, а
сама кримінальна справа порушена не уповноваженою на те особою. Крім того, на думку апелянта, було грубо порушено право на захист його
підзахисного тим, що не було використане
його право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про
закриття кримінальної справи.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне скаргу залишити без
задоволення, виступи засудженого та
захисника-адвоката в підтримку доводів скарги,
військовий апеляційний суд регіону,
вивчивши матеріали справи, та
обговоривши доводи скарг, знаходить
вирок суду законним та обґрунтованим,
виходячи при цьому з наступного.

Висновки
суду 1-ї інстанції про доведеність вини засудженого ґрунтується на досліджених
в судовому засіданні доказах, яки повно
викладені у вироку та їм дана належна оцінка.

Так, в основу вироку судом покладені покази
свідків ОСОБА_6 - начальника групи інспекторів прикордонного контролю ВідПК
«Краковець», ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12- інспекторів прикордонного контролю, ОСОБА_13- колишнього начальника штабу
військової частини 1494, ОСОБА_14 -
начальника групи застосування технічних засобів відділу прикордонного контролю
і реєстрації штабу військової частини 1494,
ОСОБА_3- громадянина

Республіки
Польща, який через пункт пропуску
«Краковець» ввіз в Україну партію мобільних телефонів та аксесуарів до
них, а також свідків ОСОБА_15 та
ОСОБА_16. Крім того, судом досліджені в
повному обсязі та належним чином оцінені інші докази по справи - протоколи
огляду місця події, автомобілю, на якому була перевезена контрабанда, книги,
рапорти та накази.

При
цьому суд 1-ї інстанції, детально
проаналізувавши досліджені докази,
прийшов до вірного висновку про те,
що саме ОСОБА_1 22 грудня 2005 року біля 15-ї години під час проходження
прикордонно-митного оформлення автомобіля «Форд-транзит» з вантажем мобільних
телефонів по смузі спрощеного контролю відповідав за огляд транспортних засобів
на цій смузі, а ОСОБА_4 в цей час
підміняв ОСОБА_10 та виконував обов'язки по спостереженню за транспортними
засобами, і ОСОБА_4 не міг виконувати
обов'язки по огляду транспортних засобів,
зокрема, згаданого автомобіля.
Покази ОСОБА_1 про неможливість ним огляду автомобілю „Форд-транзит" суд
вірно розцінив неправдивими, даними для
того, щоб уникнути відповідальності за
скоєне, та відхилив їх, обґрунтувавши свій висновок.

11
вересня 2006 року старшим слідчим військової прокуратури Львівського гарнізону
капітаном юстиції НЕТУЖИЛОВИМ Є.В. було порушено кримінальну справу стосовно
ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_1 за
ознаками злочинів, передбачених ст.
201, ч.2; ч.5 ст.
27, ст. 201 та ч.3
ст. 367; ч, 5 ст.
27, ч.2 ст.
201 та ч. 2 ст. 419 КК України. 2 жовтня 2006 року цим же
слідчим було винесено постанову про виділення кримінальної справи стосовно
ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст. 419 КК України в окреме провадження, та про прийняття її до свого провадження. Всі
інші постанови про порушення кримінальної справи, на яки посилається апелянт у скарзі, були винесені лише за фактом контрабанди
мобільних телефонів 22 грудня 2005 року. У відповідності до вимог ст. 98
КПК України, слідчий прокуратури вправі
порушити кримінальну справу, а тому
порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1,
виділення її в окреме провадження,
та прийняття до свого провадження виконано старшим слідчим військової
прокуратури Львівського гарнізону капітаном юстиції НЕТУЖИЛОВИМ законно.

Не
відповідає дійсності і посилання апелянта на,
нібито, незаконність проведення
експертизи експертом ОСОБА_5. Так, ЗО
червня 2006 року слідчим було призначено військово-статутну експертизу, виконання якої було доручено спеціалістам
Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.
Постановою слідчого від 4 липня 2006 року заступник начальника відділу
прикордонного контролю та реєстрації штабу Західного регіонального управління
Держприкордонслужби полковник ОСОБА_5 визнаний експертом, якому відповідним чином роз'яснені його
права, обов'язки, та він попереджений про кримінальну
відповідальність за ст. 384 КК України. Вказаний експерт має вищу
військову освіту та значний досвід роботи в прикордонному контролі, а тому посилання адвоката в скарзі на
те, що експерт ОСОБА_5 не має жодної
освіти по спеціальності не відповідає матеріалам справи. Що ж стосується допиту
ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу проведеної ним на досудовому слідстві експертизи, то даний допит дійсно проведений з порушенням
вимог ст. 310-311 КПК України, однак,
оскільки даний експерт в судовому засіданні лише підтвердив свої
попередні висновки, то суд регіону
вважає, що права підсудного, в тому числі і на захист, порушені в даному випадку не були.

Що
стосується відеоспостереження, то копія
відеозапису засобів об'єктивного контролю пункту пропуску „Краковець"
Яворівської митниці за 22 грудня 2005 року в установленому Законом порядку була
визнана речовим доказом, та приєднана до
матеріалів справи. До того ж, в основу
вироку даний речовий доказ судом не покладено.

При
ознайомленні з матеріалами справи при виконанні вимог ст.
218-222 КПК України захисником ОСОБА_2 січня 2007 року було заявлено
клопотання про закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 на підставі
п.2 ст.
213 КПК України - за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні
злочину. Вказане клопотання розглянуте

прокурором гарнізону 31
січня 2007 року, при цьому було винесено
відповідний процесуальний документ, яким
було відмовлено в задоволенні клопотання. В цей же день справу було направлено
до суду для розгляду по суті. Скаргу на вказану постанову адвокатом було
складено 2 лютого 2007 року, і до
військового прокурора Західного регіону вона надійшла 5 лютого 2007 року, тобто в день надходження кримінальної справи
до суду. В зв'язку з цим, заявнику
прокуратурою регіону була надана мотивована відповідь, сама скарга була направлена до суду, приєднана до матеріалів справи та в повному
обсязі була досліджена в судовому засіданні. Таким чином, право на захист ОСОБА_1 порушено не було.

Кваліфікація дій
винного дана судом вірно.

При
призначенні покарання суд 1-ї інстанції в повній мірі врахував, що він до кримінальної відповідальності
притягується вперше, як до служби в
армії так і по службі характеризується виключно позитивно. Суд прийняв до уваги
і сімейний стан підсудного, і те, що скоєнню ОСОБА_1 даного злочину в значній
мірі сприяла відсутність належного контролю за проходженням військової служби
та виконанням своїх службових обов'язків військовослужбовцями та неналежна
організація прикордонного контролю в пункті пропуску «Краковець» з боку
командування військової частини та безпосередніх командирів.

З
урахуванням обставин, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_1 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого
підсудним злочину, позитивних даних про
його особу та конкретних обставин справи,
суд прийшов до переконання, що
виправлення ОСОБА_1 може бути досягнуто без відбування покарання, та знайшов можливим застосувати до нього ст. 75
КК України, на підставі якої звільнив
його від відбування покарання з випробуванням.
Дане покарання суд регіону вважає справедливим.

Разом з
тим, суд регіону зазначає, що до ОСОБА_1 міг би бути застосований п.
„б" ст. 1 Закону України „Про амністію" від 19
квітня 2007 року, оскільки він
засуджений за умисний злочин, за якій
передбачено покарання менш суворе, ніж
позбавлення волі на строк не більше 5 років,
і він на день набрання чинності вказаним вище Законом має дитину, якої не виповнилося 18 років, але сам засуджений категорично відмовився від
застосування до нього вказаного вище Закону.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365-366 КПК України, військовий апеляційний суд регіону

УХВАЛИВ:

Вирок
військового місцевого суду Львівського гарнізону від 23 квітня 2007 року
стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - без задоволення.