АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/284/15 Справа № 184/2181/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року,

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе, громадянин України, зареєстрований і проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки.

Відповідно до вимог п. п. 3,4 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покладені відповідні обов`язки.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність

кваліфікації дій засудженого та доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним, таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначені покарання, оскільки суд, в порушення ст. 98 КК України, неправильно прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього йому належного майна, оскільки відповідно до положень зазначеної статті конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначено особі, яка вчинила злочин у віці до 18 років, навіть у тому разі, коли на час розгляду справи судом вона достигла повноліття. Крім того, конфіскація майна незалежно від віку особи не призначається в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з цим, в мотивувальній частині вироку суд з урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину належним чином мотивував можливість застосування ст. 69 КК України, при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі нижче нижчої межі передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, але в резолютивній частині вироку не послався на ч. 1 ст. 69 КК України.

Також, при визначенні випробувального терміну суд не врахував, що строк випробування встановлюється судом тривалістю від 1-го до 3-х років, а неповнолітньому від 1-го до 2-х років.

Просить вирок суду змінити. У резолютивній частині вироку зазначити, що за ч. 2 ст. 307 КК України призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, виключити з призначеного покарання конфіскацію майна, знизити строк випробування за ст. 75, 104 КК України до 2-х років.

Згідно вироку суду 24.04.2014 року о 15 годин 45 хвилин по вул. Шатохіна м. Орджонікідзе Дніпропетровської області неповнолітній ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, який він раніше незаконно придбав у невстановленої слідством особи при невстановлених обставинах і незаконно зберігаючи його з цією метою при собі, знаходився на сходовому майданчику між 1-м та 2-м поверхами 4-го під`їду будинку АДРЕСА_2 , де незаконно збув за 60 гривень громадянину ОСОБА_10 два паперових згортки, вмістом котрих була речовина рослинного походження масою 0,68 г. та 0,61 г., котра згідно висновку експерта № 32/10-49 від 28.04.2014 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено-«канабіс», маса сухої речовини особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс».

Крім того 19.05.2014 року о 12 годині 38 хвилин по вул. Шатохіна м. Орджонікідзе Дніпропетровської області неповнолітній ОСОБА_7 , маючи злочинний намір, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, який він раніше незаконно придбав у невстановленої слідством особи при невстановлених обставинах і незаконно зберігаючи його з цією метою при собі, знаходився на сходовому майданчику між АДРЕСА_3 , де незаконно збув громадянину ОСОБА_10 один паперовий згорток, вмістом котрого була речовина рослинного походження. Після чого, в цей же день, об 12 годині 40 хвилин ОСОБА_7 , незаконно збув громадянину під вигаданим прізвищем ОСОБА_10 ще один паперовий згорток, вмістом котрого була речовина рослинного походження, отримавши при цьому грошові кошти в сумі 60 гривень.

Згідно висновку експерта № 32/10-59 від 21.05.2014 року, надані на експертизу речовини рослинного походження, масою 0,56 г. та 0,77 г. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс».

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, який її подав, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 про зміну вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вирок в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначено, що за ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбуття покарання з випробуванням лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі.

Рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на ст. 75 КК України, щодо неповнолітньої особи - ще на ст. 104 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 КК України з урахуванням положень, передбачених цією статтею, а згідно ч.3 ст.104 КК України іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Про те, в порушення вказаних вимог закону суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_7 є неповнолітнім і призначаючи покарання із застосуванням ст.75 КК України, іспитовий строк встановив строком на 3 роки.

В порушення вимог ст.98 КК України суд неправильно прийшов до висновку, що додаткове покарання неповнолітньому ОСОБА_7 слід призначити у вигляді конфіскації всього йому належного майна. Крім того, конфіскація майна, незалежно від віку особи, не призначається в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, на думку колегії, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку,з урахуванням наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, належним чином мотивував можливість застосування ст.69 КК України при призначенні йому основного покарання у вигляді позбавлення волі нижче найнижчої межі, передбаченої ст.307 ч.2 КК України. Разом з тим в резолютивній частині вироку не послався на ч.1 ст.69 КК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а тому вирок щодо ОСОБА_7 підлягає зміні при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням із зменшенням іспитового строку до 2-х років, із зазначенням в резолютивній частині вироку ч.1 ст.69 КК України та виключенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Зазначити у резолютивній частині вироку, що за ст.307 ч.2 КК України призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, виключивши з призначеного покарання додаткове покарання у вигляді конфіскації майна та скоротити обвинуваченому ОСОБА_7 іспитовий строк до 2(двох) років.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4