Рівненський міський суд Рівненської області
справа № 1-55
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Олексюк Г.Є.

при секретарі - Сахончик Т.В.

з участю прокурора - Цвіркуна A.C.

представника цивільного позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу по обвинуваченню - ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, військовозобов»язаного, приватного підприємця , проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4,

раніше не судимого

в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України, -

встановив:

ОСОБА_2 ,будучи суб'єктом підприємницької діяльності без створення юридичної особи, який діє на підставі свідоцтва про реєстрацію , виданого виконавчим комітетом

Рівненської міської Ради від 24.03.1998 року і будучи зобов'язаний, відповідно до ст.67 Конституції України, ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування в Україні" від 18.02.1997 року сплачувати податки і збори, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і своєчасно подавати декларації до державних податкових органів, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", протягом періоду з жовтня 2000 року по червень 2001 року, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в податкові декларації з податку на додану вартість вносив завідомо неправдиві дані, що призвело до завищення сум податкового кредиту та не сплати податку на додану вартість на загальну суму 7 657 4,09 гривень.

Так, ОСОБА_3, в рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2000 року зазначив суму податкового кредиту 7753 грн. Проведеною документальною перевіркою встановлено, що фактично сума податкового кредиту з податку на додану вартість становить 5162,43 грн. Різниця складає 2590,57 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від

сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4,

ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", неправомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 1160,59 грн. по податковій накладній № 4 від 18.10.2000 року на загальну суму

6963,53 грн. та ПДВ в розмірі 1429,98 грн. по податковій накладній №8 від 23.10.2000 року на загальну суму 8579, 47 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаних фінансово- господарських операцій із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2001 року ОСОБА_3 зазначив суму податкового кредиту 1189 грн. Проведеною документальною перевіркою встановлено, що

фактично сума податкового кредиту становить 105,88 грн. Різниця складає 1083,12 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України "Про

податок на додану вартість", неправомірно включив до складу

податкового кредиту ПДВ в розмірі 1083,12 грн. по податковій

накладній № 1 від 09.01.01 року на загальну суму 6598, 74 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаної фінансово- господарської операції із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2001 року ОСОБА_3 зазначив суму податкового кредиту 26278 грн. Проведеною документальною перевіркою встановлено, що

фактично сума податкового кредиту становить 18852,89 грн. Різниця складає 7425,11 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України "Про

податок на додану вартість", неправомірно включив до складу

податкового кредиту ПДВ в розмірі 1996,2 грн. по податковій накладній № 7 від 08.02.2001 року на загальну суму 11977, 2 грн.; ПДВ в розмірі 2773,51 грн. по податковій накладній № 12 від

15.02.2001 року на загальну суму 16641,07 грн.; ПДВ в розмірі 1472, 6 грн. по податковій накладні № 13 від 20.02.2001 року на

загальну суму 8835,6 грн.; ПДВ в розмірі 1182,8 грн. по податковій накладній № 14 від 23.02.2001 року на загальну суму 7096,8 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаних фінансово - господарських операцій із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2001 року ОСОБА_3 зазначив суму податкового кредиту 46409 грн. Проведеною документальною перевіркою

-Mf

встановлено, що фактично сума податкового кредиту з податку на додану вартість становить 21299,47 грн., різниця складає 25109,53 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2,

п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України "Про податок на додану

вартість", неправомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 1014,78 грн. по податковій накладній № 2 від 13.03.2001

року на загальну суму 6088, 68 грн.; ПДВ в розмірі 6023,69 грн. по податковій накладній № 15 від 18.03.2001 року на загальну суму

36142,13 грн.; ПДВ в розмірі 18071,06 грн. по податковій накладній

№ 25 від 29.03.2001 року на загальну суму 10846, 38 грн. по

придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаних фінансово - господарських операцій із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2001 року ОСОБА_3 зазначив суму податкового кредиту 30144 грн. Проведеною документальною перевіркою встановлено, що фактично сума податкового кредиту становить 14245,23 грн., різниця складає 15898,77 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України "Про

податок на додану вартість", неправомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 1555,08 грн. по податковій накладній № 5 від 03.04.2001 року на загальну суму 9330, 48 грн.; ПДВ в розмірі 616,2 грн. по податковій накладній № 9 від 06.04.2001 року на загальну суму 3657,2 грн.; ПДВ в розмірі 1472, 18 грн. по податковій накладній № 17 від 13.04.2001 року на загальну суму

8833,06 грн.; ПДВ в розмірі 2163,31 грн. по податковій накладній № 22 від 24.04.2001 року на загальну суму 12979,85 грн.; ПДВ в розмірі 10092 грн. по податковій накладній № 27 від 26.04.2001 року на загальну суму 60552 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаних фінансово - господарських операцій із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В рядку 17 податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2001 року ОСОБА_3 зазначив суму податкового кредиту 43091 грн. Проведеною документальною перевіркою встановлено, що фактично чиста сума податкового кредиту становить 18624,01 грн., різниця складає 24466,99 грн., та виникла в результаті того, що ОСОБА_3, умисно, з метою ухилення від сплати податків, в порушення п.п.7.2.4, п.7.2, п.п.7.4.5, п.7.4, ст.7 Закону України

"Про податок на додану вартість", неправомірно включив до складу податкового кредиту ПДВ в розмірі 961,7 грн. по податковій накладній №8 від 03.05.2 001 року на загальну суму 577 0,21 грн.; ПДВ в розмірі 10092,12 грн. по податковій накладній № 9 від 05.05.2001 року на загальну суму 60552,94 грн.; ПДВ в розмірі 11534,12 грн. по

-S3t>

податковій накладній № 10 від 07.05.2001 року на загальну суму

69204,71 грн.; ПДВ в розмірі 1879,05 грн. по податковій накладній № 12 від 10.05.2001 року на загальну суму 11274,28 грн. по придбанню товарно-матеріальних цінностей у приватного підприємця ОСОБА_4, достовірно знаючи що ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість і фактично вказаних фінансово господарських операцій із приватним підприємцем ОСОБА_4 не було.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в скоєні злочину ,передбаченому ч.2 ст. 212 КК України не визнав. Суду показав, що до вказаних злочинів не причетний, а покладені в основу його обвинувачення докази були штучно "сфабриковані" органами досудового слідства з метою незаконного притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків.

Зазначив,що обвинувачення базується на результатах позапланової документальної перевірки з питань правильності справляння та своєчасності сплати до бюджету сум прибуткового податку з громадян та податку на додану вартість за період з 01.10.2000 року по 31.12.2001 року.

В свою чергу за наслідками вказаної перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне №/26-2 від

02.07.2002 року про визначення податкових зобов'язань по прибутковому податку на доходи від-підприємницької діяльності в сумі 393472,68 грн.; №/26-2 від 02.07.2002 року про визначення податкових зобов'язань по податку на додану вартість в загальній сумі 299947,00 грн.; №/26-2 від 02.07.2002 року про визначення податкових зобов'язань по прибутковому податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 13239,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення ним були оскаржені до господарського суду Рівненської області.

Постановою господарького суду Рівненської області від 05.12.2007 року податкові повідомлення-рішення ДПІ у ОСОБА_6 №/26-2 від 02.07.2002 року про визначення податкових, зобов"язань по прибутковому податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 393472,68 грн.; №/26-2 від 02.07.2002 року про визначення податкових зобов"язань по податку на додану вартість в загальній сумі 299947,00 грн.; №/26-2 від

02.07.2002 року про визначення податкових зобов'язань по прибутковому податку на доходи від підприємницької діяльності в сумі 13239,00 грн. визнані не чинними з моменту їх прийняття.

Крім того відповідно до постанови господарського суду Рівненської області від 29.04.2009 року у справі №3/52 у позові ДПІ про стягнення з підприємця ОСОБА_3 про стягнення 706909,12 грн. податкового боргу - відмовлено.

Таким чином , у нього відсутні будь-які зобов»язання перед бюджетом.

-m

Також зазначає, що безпідставними є твердження про те, що у ОСОБА_4 було відсутнє свідоцтво платника ПДВ.

Особисто йому ОСОБА_5 показував свідоцтво платника ПДВ . Про те, що ОСОБА_5 не був платником ПДВ ,йому відомо не було.

Крім того, при визнанні нечинними податкових повідомлень- рішень ДПІ у м.Рівне, в тому числі по правовідносинах з ОСОБА_4, господарський суд Рівненської області у своїй постанові врахував ту обставину, що податковий орган, визначаючі податкові зобов'язання не проводив зустрічних перевірок його контрагентів, зокрема ОСОБА_4

Також зазначає, що між ним та підприємцем ОСОБА_4

08 лютого 1999 року було укладено договір про співпрацю; в травні

1999 року договір купівлі-продажу. Вважає, що відповідальність за правдивість податкових документів несе особа, що їх складає та видає -а саме ОСОБА_5 .

При цьому відповідно до п.5.1 договору купівлі-продажу від травня 1999 року представляти інтереси Продавця, тобто ОСОБА_4, має право уповноважена особа з підтверджуючими документами, а саме: накладними, ордерами. Про те, що в період з жовтня 2000року по травень 2 001 року ОСОБА_5 перебував в СІЗО, йому відомо не було . ОСОБА_7 приходили уповноважені особи з накладними , ордерами і вони здійснювали господарські операції.

Чому ОСОБА_5 надає показання про те, що [_?iH знав, що останній не був платником ПДВ і що він просив ОСОБА_7 заповнити податкові накладні, накладні та прибуткові касові ордери під його

диктовку , йому не відомо.Вважає, що на ОСОБА_7 чинять тиск

працівники правоохоронних органів.

Про підтвердження фактів проведення ним господарських

операцій за період, який перевірявся свідчить і довідка Рівненської ОДПІ від 13.04.2005 року «Про результати позапланової перевірки

підприємця ОСОБА_3 з питань повноти оподаткування, згідно постанови Рівненського міського суду за період з 01.01.2000 року по 31.12.2001 року», яка була предметом дослідження у господарському суді по справі №12/63 і підтверджує фактичне відвантаження

продукції від постачальника, зокрема ОСОБА_4

Крім того, згідно висновку судово-бухгалтерської експертизи від

ЗО серпня 2005 року /акт №111/ на поставлене слідчим питання про

те, чи документально підтверджується визначене актом Рівненської ОДПІ від 25 червня 2002 року донарахування йому податків, дана

відповідь про те, що не представилося можливим визначити

правильність таких донарахувань.

Стосовно висновку № 4 64 судово-економічної експертизи від

08.06.2010 року, вважає,що вона проведена експертами в порушення п.2.3.2 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», оскільки ними вибрано вихідні дані для проведення експертизи, які в кримінальній справі були відображені неоднозначно, зокрема договір купівлі-продажу від травня 1999 року.

o qP

ckJ<3

У згаданій експертизі цей договір датується травнем 1998 року і виходячи з цього експерти зазначають, що договір купівлі-продажу, в якому ОСОБА_5 зазначений як приватний підприємець, укладено раніше, ніж здійснено його державну реєстрацію. При цьому експерти беруть до уваги копію вказаного договору купівлі-продажу, а не його оригінал, який був предметом дослідження в господарському суді Рівненської області і з якого вбачається, що договір купівлі- продажу укладений не в травні 1998 року, а в травні 1999 року.

Крім того ,доводи наведені в дослідницькій частині згаданої експертизи спростовуються матеріалами даної кримінальної справи, постановою господарського суду Рівненської області у справі № 12/63 від 05.12.2007 року, ухвалою колегії суддів апеляційного адміністративного суду у справі №22-а-4334/08/9104, постановою господарського суду Рівненської області від 29.04.2009 року у справі №3/52.

Вважає,що вказаною експертизою не заперечується правомірність віднесення ним до податкового кредиту ПДВ суму 76574,06 грн.

Оскільки судово-економічна експертиза від 08.06.2010 року містить неточні вихідні дані та суперечливі доводи,

вважає,що даний висновок не може слугувати доказом справі.

Під час досудового слідства вину визнав, для того,щоб справу скоріше передали до суду , де б і встановили його невинність .

Просить його у пред»явленому обвинуваченні виправдати за його недоведеністю і відмовити у задоволенні цивільного позову.

В судовому засіданні представник цивільного позивача позов підтримав, просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість перед бюджетом на суму 76574,09 гривень.

Хоча ОСОБА_3 своєї вини не визнав, однак вина підсудного у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю .'сіх доказів, зібраних по справі та досліджних судом.

А

Зокрема , в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 /Крамарський / І.Б. пояснив, що як приватний підприємець був зареєстрований з 28 жовтня 1998 року . Проте, платником податку на додану вартість ьін не реєструвався , розрахункових рахунків у банку не відкривав, о Тіолош/птаи -boww познайомитись приблизно в 1998 - 1999

роках, відносини були нормальними. З підсудним ОСОБА_3 він уклав близько одного-двох договорів. ОСОБА_7 виписував накладні для ОСОБА_3. Розрахунки між ними відбувались готівкою.

Проте , що він знаходився з липня 2000 р. по жовтень 2000 р. та з листопада 2000 р. по травень 2001 року в СІЗО знав ОСОБА_8. Вважає,що про це знав і ОСОБА_3.

Підтвердив свої показання , оголошені в судовому засіданні (т.4, а.с. 42-44, 89-90 , 172-173Х . Відповідно до даних показань

про те, що він знаходився під вартою, знав і ОСОБА_3, оскільки до ОСОБА_3 зверталася за допомогою матеріального характеру мати його співмешканки.

В травні 2001 року його було звільнено з під варти Після виходу з слідчого ізолятора він нічим не займався, а в зв'язку з

скрутним матеріальним становищем, в кінці літа 2001 року він

звернувся до ОСОБА_3, з проханням надання можливості заробити гроші. Останній йому відповів, що такої можливості не має, товари відсутні, і що як тільки щось появиться, то він йому повідомить. Після цього, він заходив до ОСОБА_3 ще декілька разів і довідався, що у нього неприємності матеріального характеру. Потім ОСОБА_3 попросив його проставити на бланках податкових накладних, накладних та прибуткових касових ордерах свої печатки і підписи та заповнити їх, про те, що він з ним проводили фінансово-господарські операції по купівлі-продажу товарів. ОСОБА_3 обіцяв йому, що

вказані документи не будуть проводитись по бухгалтерському та податковому обліках. Вони потрібні йому лише для того, щоб показати кредиторам, що у нього є в наявності товари на закупку яких він потратився, а при реалізації буде мати гроші. На прохання ОСОБА_3 він поставив свої печатки та підписи на чистих бланках, після чого власноручно вніс в ці документи завідомо неправдиві данні, а саме реалізації для ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей, яких конкретно не пам'ятає. Відомості до вказаних документів надав йому ОСОБА_3. За те, що він проставив свої печатки та підписи на документах та заповнив їх, ніякої винагороди та оплати від ОСОБА_3 не отримував. Товарів, які зазначені в податкових накладних та

накладних, він підприємцю ОСОБА_3 не продавав і від нього не отримував, а також грошей, згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів, які він заповнив, від ОСОБА_3 не отримував. Надані йому для огляду бухгалтерські та податкові документи про здійснення фінансово-господарських операцій з підприємцем ОСОБА_3, він заповнив власноручно, на прохання ОСОБА_3

Про те, що він не являється платником податку на додану вартість і не має права виписувати податкові накладні, ОСОБА_3 знав, оскільки неодноразово запитував у нього, на що він йому відповів, що не зареєструвався платником податку на додану вартість і свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість не отримував. Про те, що він підробив вищевказані документи усвідомлював, але не мав гадки, що ОСОБА_3 включить ці документи до свого бухгалтерського та податкового обліків. ОСОБА_7 був впевнений що ОСОБА_3 тільки покаже ці документи своїм кредиторам, яким він винен гроші. Попередньої змови на умисне ухилення від сплати податків, у нього з ОСОБА_3 не було.

'Ьоо

Відповідно до протоколу очної ставки між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердив свої показання, дані ним в якості свідка.

( т.4 а. с. 97-99 )

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_3 знає більше 10 ОСОБА_3 сам здійснював бухгалтерську звітність . їй відомо , що ОСОБА_3 продавав запчастини. Вона заповнювала накладні зі слів

ОСОБА_3, але їх не підписувала , асортимент товару бачила на

складі. Вона бачила, як ОСОБА_5 приходив до ОСОБА_3 , приймав у ОСОБА_3 товарно - матеріальні цінності . Були випадки ,коли вона заповнювала документи ОСОБА_7, але нічого не підписувала. ОСОБА_5 надавав свідоцтво платника ПДВ. Але чи був це оригінал свідоцтва чи його копія , сказати не може.

Відповідно до протоколу очної ставки між ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_9, ОСОБА_5 підтвердив свої покання, які

давав в якості свідка, а ОСОБА_9 підтвердила, що заповнювала документи по розрахункам між приватним підприємцем ОСОБА_4 та приватним підприємцем ОСОБА_3 на прохання ОСОБА_3

( т. 4 а. с. 93-94 )

Відповідно до протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_9, ОСОБА_9 підтвердила, що

вона власноручно від імені підприємця ОСОБА_4, заповнила податкову накладну без номера від 28.03.2001 року, накладну без номера від 28.03.2001 року, квитанції до прибуткових касових ордерів №71 від 18.03.2000 року, №75 від 26.10.2000 року, №77 від 27.10.2000 року, №79 від 30.10.2000 року, №73 від 24.10.2000 року, №74 від 25.10.2000 року про здійснення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фінансово-господарських операцій по купівлі-продажу товарів, вказівку на їх заповнення давав ОСОБА_3 при цьому він вказав які необхідно товари вписати в накладні, їх кількість та суму.

( т. 4 а. с. 91-92 )

Свідок ОСОБА_10 суду показав , що підсудного ОСОБА_3 він знає з 1993 - 1994 років, разом працювали на

стадіоні на ринку. ОСОБА_7 неофіційно працював у ОСОБА_3 з 1994 по квітень 2002 року , мив йому автомобіль, варив каву. За свою роботу отримував заробітну платню .

ОСОБА_7 бачив, як ОСОБА_5 приходив до ОСОБА_3 на ринок, іноді один, іноді з хлопцями . По яким питанням хлопці приходили до ОСОБА_3 , йому не відомо, він його про це не запитував. Чим займаються ОСОБА_5 з ОСОБА_3, йому не відомо.

-bo\

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що разом з ОСОБА_3 він сидів в одному офісі. Йому відомо,що ОСОБА_3 співпрацював з ОСОБА_4. Вони щось купували- ОСОБА_7 особисто бачив , що ОСОБА_5 привозив товар для ОСОБА_3 , самого товару не бачив, але як його відвантажували бачив. Коли ОСОБА_5 привозив товар, то ОСОБА_3 консультувався з ним скільки він коштує, чи його купувати.

Особисто він ніякої господарської діяльності з ОСОБА_4 не здійснював. До нього приходила мати ОСОБА_4 , розповідала, що син сидить в СІЗО , він дав їй 400-500 гривень. Коли приходила мати ОСОБА_4, ОСОБА_3 в офісі не було.

ОСОБА_5 показував йому копії свідоцтва платника ПДВ, свідоцтва про зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки хотів з ним працювати.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що йому відомо, що в кінці 2000 року ОСОБА_4 арештували за скоєння крадіжки, та під вартою він пробув більше півроку. До нього, а також до підприємця ОСОБА_3 приходили співмешканка ОСОБА_3 з матір'ю та просили гроші. Про те, що ОСОБА_5 знаходиться під вартою, знав і ОСОБА_3.

(т. З а.с.62-63 )

Відповідно до оглошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_11 вбачається , що в липні 1999 року вона познайомилась з ОСОБА_4 з яким у неї і по цей час дружні відносини. З його розмов вона дізналась, що він знайомий з підприємцем ОСОБА_3, з яким вона також знайома. Восени 2000 року, ОСОБА_7 заарештували за скоєння крадіжки, і він знаходився в слідчому ізоляторі. З метою надання матеріальної допомоги, вона пішла на стадіон "Авангард", де орендував офіс ОСОБА_3, щоб попросити у нього гроші. Вона повідомила ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 знаходиться в слідчому ізоляторі під вартою та попросила надати допомогу, на що він їй відмовив.

(т. З а. с. 56-57)

Свідок ОСОБА_12 суду показала,що довідку від 06 вересня 2010 року вона видала на підставі письмової заяви ОСОБА_3 Довідку вона видала перевіривши картку платника ПДВ,де зазначено, що у ОСОБА_3 заборгованості перед бюджетом не має. В даній картці не зазначено, що проти ОСОБА_3 порушена кримінальна справа. Проте зазначено, що наявні рішення судів на користь ОСОБА_3 .

-Ш

З ОСОБА_10 № 165/д/26-2/118-78 від 25 червня 2002 року

документальної перевірки правильності справляння та своєчасності сплати до бюджету сум прибуткового податку з громадян та податку на додану вартість приватним підприємцем ОСОБА_2 за період з 01.10.2000 р. по 31.12.2001 р. вбачається, що виявлено ухилення від сплати податків на загальну суму 608 115,4 8 грн.

(т.1, а.с.36-59)

Вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується речовими доказами й документами, дослідженими в судовому засіданні:

протоколом виїмки в ДПІ у м. Рівне декларацій з податку на додану вартість за період з 01.10.2000 року по 31.12.2001 року, в які приватний підприємець ОСОБА_3 вносив завідомо неправдиві данні та подавав в ДПІ у м. Рівне.

т. 1 а.с.127-172

довідками з Рівненського слідчого ізолятора, про час перебування в ньому ОСОБА_4 в періоди з 10.07.2000 року по

19.10.2000 року та з 30.11.2000 року по 08.05.2001 року, надання передач і відвідування громадян.

т.1 а.с.188,190

- довідкою ДПІ у м. Рівне, про те, що приватний підприємець ОСОБА_5 не являється платником податку на додану вартість.

т.1 а. с. 174,191

- матеріалами проведених в 2000 та 2001 роках документальних перевірок здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3, в ході яких були виявлені аналогічні порушення податкового законодавства .

т. З а. с. 27-41

*

оглянутими та прилученими в якості речових доказів податковими та бухгалтерськими документами :

податковими накладними: №1 від 04.01.2001 p., №15 від

18.05.2001 p., №12 від 10.05.2001 p., №10 від 07.05.2001 p., №9 від

05.05.2001 p., №27 від 26.04.2001 p., №22 від 24.04.2001 p., №17

від 13.04.2001 p., №9 від 06.04.2001 p., №25 від 29.03.2001 p., №14 від 23.02.2001 p., №2 від 13.03.2001 p., №13 від 20.02.2001 p., №7 від 08.02.2001 p., №12 від 15.02.2001 p., №8 від 23.10.2000 p., №5 від 03.04.2001 р. ,

накладними : №7 від 8.02.2001 p., №1 від 4.01.2001 p., №13 від

20.02.2001 p., №14 від 23.02.2001 p., №2 від 13.03.2001 p., №25 від

29.03.2001 p., №5 від 03.04.2001 p., №9 від 06.04.2001 p., №17 від

13.04.2001 p., №22 від 24.04.2001 p., №27 від 26.04.2001 p., №8 від

03.05.2001 p., №9 від 03.05.2001 p., №10 від 07.05.2001 p., №12 від

10.05.2001 p., №15 від 18.05.2001 p., №19 від 15.02.2001 p., №4 від

18.10.2000 p.,

квитанціями до прибуткових касових ордерів : №24 від

30.05.2001p., №25 від 31.05.2001 p., №23 від 28.05.2001 p., №19

від 22.05.2001 p., №20 від 25.05.2001 p., №18 від 21.05.2001 p.,

№15 від 15.05.2001 p., №17 від 16.05.2001 p., №14 від 14.05.2001

p., №12 від 10.05.2001 p., №13 від 11.05.2001 p., №10 від

08.05.2001p., №2 від 06.05.2001 p., №3 від 07.05.2001 p., №1 від

26.01.2001p., №8 від 03.05.2001 p., №9 від 04.05.2001 p., №26 від

28.04.2001p., №24 від 27.04.2001 p., №25 від 27.04.2001 p., №23

від 25.04.2001 p., №16 від 20.04.2001 p., №22 від 27.04.2001 p.,

№15 від 19.04.2001 p., №19 від 17.04.2001 p., №14 від 18.04.2001

p., №18 від 16.04.2001 p., №13 від 12.04.2001 p., №17 від

13.04.2001 p., №12 від 11.04.2001 p., №10 від 09.04.2001 p., №9 від

06.04.2001p., №7 від 05.04.2001 p., №11 від 10.04.2001 p., №6 від

04.04.2001p., №5 від 09.04.2001 p., №3 від 02.04.2001 p., №22 від

30.03.2001p., №21 від 29.03.2001 p., №20 від 28.03.2001 p., №19

від 27.03.2001 p., №18 від 26.03.2001 p., №17 від 23.03.2001 p.,

№16 від 22.03.2001 p., №15 від 21.03.2001 p., №14 від 20.03.2001

p., №13 від 19.03.2001 p., №12 від 16.03.2001 p., №11 від

15.03.2001p., №3 від 14.03.2001 p., №2 від 13.03.2001 p., №10 від

13.03.2001p., №9 від 09.03.2001 p., №5 від 05.03.2001 p., №6 від

06.03.2001p., №7 від 07.03.2001 p., №8 від 08.03.2001 p., №17 від

01.03.2001p., №18 від 02.03.2001 p., №12 від 15.10.2001 p., №13

від 16.02.2001 p., №13 від 26.02.2001 p., №14 від 19.02.2001 p.,

№15 від 20.02.2001 p., №16 від 21.02.2001 p., №17 від 22.02.2001

p., №14 від 23.02.2001 p., №15 від 27.02.2001 p., №16 від

28.02.2001p., №8 від 09.02.2001 p., №9 від 12.02.2001 p., №1 від

05.05.2001p., №2 від 30.01.2001 p., №3 від 31.01.2001 p., №7 від

08.02.2001p., №10 від 13.02.2001 p., №118 від 22.11.2000 p.,

довіреністю серії КАЕ№363288 від 20.03.2001 р.

( т.4 а.с.1-7 )

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №60/468 від 17 жовтня 2002 року підтверджено підроблення бухгалтерських документів по реалізації приватним підприємцем ОСОБА_5 товарно-матеріальних цінностей для приватного підприємця ОСОБА_3 по фіктивним розрахункам в період з жовтня 2000 року по червень 2001 року.

т.З а. с. 169-196 )

Відповідно до висновку № 4 64 судово-економічної експертизи від 08 червня 2010 року нормативно та документально підтверджується висновок акту перевірки приватного підприємця ОСОБА_3 від 25 червня 2002 року щодо допущених порушень податкового законодавства по взаємовідносинах з приватним

підприємцем ОСОБА_4 та про донарахування по

вказаних операціях СПД ОСОБА_3 ПДВ на суму 76547 грн.Об коп.

Суд вважає, що даний висновок експертизи є мотивований, науково обґрунтований , узгоджується з матеріалами справи і

сумнівів у суду не викликає.

Оцінюючи перевірені по справі і викладені в цьому вироку докази, в результаті їх всебічного, повного і об'єктивного

дослідження, суд приходить до висновку , що пред'явлене органом

досудового слідства обвинувачення підсудному знайшло своє

підтвердження в судовому засіданні .

Крім того, відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків , зборів,інших обов»язкових платежів» при розгляді справ про злочини, які пов'язані з ухиленням від сплати податків, зборів, інших обов'язкових платежів, судам слід мати на увазі, що фактичні дані, підтверджуючі наявність або відсутність складу такого злочину, можуть бути встановлені висновком експерта або за допомогою актів документальної перевірки виконання податкового законодавства і ревізії фінансово-господарської діяльності.

Висновок № 4 64 судово-економічної експертизи від 08

червня 2010 року нормативно та документально підтверджує висновок акту перевірки приватного підприємця ОСОБА_3 від 25 червня 2002 року щодо допущених порушень податкового

законодавства по взаємовідносинах з приватним підприємцем ОСОБА_4 та про донарахування по вказаних операціях СПД ОСОБА_3 ПДВ на суму 76547 грн.Об коп.

Посилання підсудного на те,що експертами досліджувалась копія договору від травня 1998 року, а не оригінал, який знаходився у ОСОБА_3 і датований травнем 1999 року суд не може взяти до уваги, оскільки весь час в судовому засідання ОСОБА_3 надавав копію зазначеного договору.

Поряд з тим, експертами досліджувався і договір від 08 лютого 1999 року про співпрацю між ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Крім того, в розпорядження експертів були надані постанова господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2007 року та ухвала колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2009 року.

Даний висновок судово-економічної експертизи свідчить про те, що станом на 2002 рік у ОСОБА_2.А. була заборгованість перед бюджетом на суму 7 657 4 грн. 06 коп. і було порушення податкового законодавства по взаємовідносинах з підприємцем ОСОБА_4 на зазначену суму.

Крім того, суд не може взяти до уваги довідку № 1514 від Об вересня 2010року , видану ДПІ у м.Рівне , відповідно до якої у ОСОБА_3 заборгованості по платі платежів, що

пред»являються до сплати податковими органами , до бюджету не має. Як пояснила допитана в якості свідка ГДПІ ОСОБА_12 дану довідку вона видала на підставі письмової заяви ОСОБА_3 та дослідивши картку платника ПДВ , де зазначено, що наявні рішення судів на користь ОСОБА_3 . Про наявність порушеної кримінальної справи за ухилення від сплати податків дана картка ніякої інформації не містила.

Критично відноситься суд до показань ОСОБА_3 щодо його обізнаності про наявність у ОСОБА_4 свідоцтва платника ПДВ, щодо співпраці з підприємцем ОСОБА_4 і проведення між ними господарських операцій в період з жовтня 2000 року по травень 2001 року. Сам ОСОБА_5 будучи допитаним в якості свідка , як під час досудового , так і під час судового слідства неодноразово вказував, що повідомляв ОСОБА_3 про відсутність у нього свідоцтва платника ПДВ, що податкові накладні виписував на прохання ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі і про те, що провів з ОСОБА_3 лише 1-2 господарських операції.

Відповідно до довідки Рівненського слідчого ізолятора в період з 10.07.2000 року по 19.10.2000 року та з 30.11.2000 року по 08.05.2001 року ОСОБА_5 перебував у Рівненському слідчому ізоляторі.

Крім того, на даний час на постанову господарського суду Рівненської області від 05 грудня 2007 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2009 року за позовом підприємця ОСОБА_3 до ДПІ в м.Рівне про визнання нечинним податкових повідомлень рішень подано касаційну скаргу і справу 03 серпня 2009 року направлено до Вищого адміністративного суду України для розгляду.

Дослідивши показання підсудного , цивільного позивача , свідків , оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку , що вина підсудного ОСОБА_3 доведена повністю. Злочинні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь - якою іншою особою, яка зобов'язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах.

При обранні виду і міри покарання суд враховує ступінь

¦

тяжкості скоєного, а також особу підсудного. Так, ОСОБА_3 скоїв злочин невеликої тяжкості , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання

характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують або пом»якшують покарання ,судом не

встановлено .

У відповідності до ст.12 КК України, злочин , вчинений ОСОБА_3 відноситься до злочинів невеликої тяжкості,а

відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від

кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно із ч.б ст. 7 КПК України особа може бути за вироком суду звільнена від відповідальності чи покарання на підставах, передбачених статтями 49,74 КК України.

Відповідно до ч.5 ст. 7 4 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно п.З ч.І ст. 49 КК України особа звільняється від

кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

Звільнення особи від покарання в зв»язку із спливом строків давності можливе лише тоді , коли суд не може звільнити від відповідальності у зв»язку із спливом строків давності /ст. 49 КК УкраїниХ.Так,якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючими підставами і вимагає закрити справу у зв»язку з відсутністю події чи складу злочину , суд,за наявності підстав, визнає особу винною , виносить обвинувальний вирок і звільняє його від покарання.

У відповідності до ч.2 ст. 80 КК України строки давності

щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, який був вчинений у 2000-2001 роках, а відтак з моменту вчинення ним злочину минуло більше трьох років , тому строк давності минув, а тому він підлягає звільненню від основного та додаткових покарань.

Судових витрат по справі не має.

Речові докази підлягають залишенню в матеріалах справи.

Цивільний позов Державної податкової інспекції у м.Рівне /т.4, а.с.142), підлягає залишенню без розгляду, оскільки він не відповідає вимогам ст.ст.119, 120 Цивільного-процесуального кодексу

^3 о'р

України, позов є неналежно оформленим та, відповідно, не пред'явленим у встановленому законом порядку (ст.28 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 212 КК України і призначити йому міру покарання у вигляді трьох років обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 4 9 КК України ОСОБА_2 звільнити від призначеного основного та додаткового покарання у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній-підписку про невиїзд.

Речові докази: податкові накладні, накладні, квитанції до

прибуткових касових ордерів, довіреності, податкові декларації, книги обліку продажу та придбання товарів, книги обліку доходів та витрат - зберігати при матеріалах кримінальної справи.

Цивільний позов Державної податкової інспекції у м.Рівне залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту проголошення .