Справа № 755/2796/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0014300 від 20 жовтня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого охоронцем у ТОВ Скат центр, одруженого, на утриманні має малолітню дитина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Під час досудового розслідування, на підставі положень ст. 468 КПК України, 28.01.2015 року між ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим прокурором, на виконання вимог ч. 1 ст. 474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою.

Ухвалою суду, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316, 474 КПК Українита безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про примиренняі призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК Українив повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст. 476 КПК України.

Представник потерпілого, розуміючи наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 ч.1 п. 2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, вважала за необхідне угоду затвердити.

Прокурор, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК Українита КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені заходи.

Суд, заслухавши думку сторін угоди та прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК України) та закону приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК Українивизнаючи, шляхом її укладення доведеним, що останній 20.10.2014 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, проходячи біля дошкільного навчального закладу № 617 по вул. Микільсько-Слобідська, 2-А в м. Києві, побачив на території зазначеного закладу сім девятисекційних батарей та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання вказані батареї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , на території дошкільного навчального закладу № 617 по вул. Микільсько-Слобідська, 2-А в м. Києві, підійшов до місця, де знаходились батареї, та спробував підняти одну з них, однак, в силу своїх фізичних можливостей, зробити цього не зміг, тож, з метою реалізації свого злочинного умислу, останній зателефонував ОСОБА_6 та попросив допомогти винести і завантажити батареї з території вказаного дошкільного закладу, видавши їх за свої. ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_5 , погодився та прибув в обумовлене місце зустрічі.

Після чого ОСОБА_5 , за допомогою ОСОБА_6 , намагався винести сім девятисекційних батарей, вартість однієї секції складає 40 гривень, а всього загальною вартістю 2520 грн., що належить управлінню освіти Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з викраденим майном направилися в напрямку дороги та частину батарей в кількості 4 штуки перенесли за територію дошкільного навчального закладу № 617 і повернулися за рештою, а саме 3 останніми батареям, однак не виконавши усіх дії, які вважали за необхідне, були затримані працівниками міліції.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), не виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 КПК України та порушень норм останньої, у підготовчому судовому засіданні, судом не встановлено.

Безпосередньо в самій угоді про примиреннявикладено усі імперативні реквізити останньої, визначені ст. 471 КПК України, та доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження, регламентовані ст. 473 КПК України, наслідки не виконання, визначені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступіня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують останнє.

Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмовити у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.

Таким чином, судом, у підготовчому судовому засіданні, встановлено, що умови даної угоди в повній мірі відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу Українита закону.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 та ч. 1 ст. 475 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примиренняміж сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення укладену 28.01.2015 року між ОСОБА_5 та представником потерпілого ОСОБА_4 у рамках кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0014300 від 20 жовтня 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК Українита призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень на користь держави.

Речові докази: сім батарей - залишити у власності управління освіти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 1 ст. 473 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

С у д д я : ОСОБА_1