Справа № 11- 186/07 Головуючий в 1 інстанції
ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 30 березня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого - судді Бешти
Г.Б.,

суддів Матата
О.В., Олексюка Я.М.,

з участю
прокурора Смолюка Б.С,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженої ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2007 року , яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1, працююча
ІНФОРМАЦІЯ_2 в ПП «Мета», з середньою спеціальною освітою, одружена, на
утриманні має неповнолітню дитину, раніше судима:

1) 12.01.2006 року Луцьким міськрайонним судом за ст. ст. 309 ч. 1,

75, 76 КК України до 1
року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

- засуджена за ч. 2
ст. 309 КК
України до 1 (одного)
року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків, шляхом-приєднання
до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за
вироком Луцького міськрайонного суду від 12.01.2006
року - 2 (два)
дні обмеження волі, з розрахунку, -
два дні обмеження волі, що відповідає одному дню позбавлення волі згідно
ст. 72 КК
України остаточно до відбування визначити -
1 (один) рік 1 (один)
день позбавлення волі.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили змінено з підписки про невиїзд на
взяття під варту, взявши її під варту із зали суду.

Вирішено долю
речових доказів.

Стягнуто з
ОСОБА_1 в доход держави судові витрати по справі в сумі 347 (триста сорок
сім) гривень 16 коп. за
проведення фізико-хімічної експертизи, -

2

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за те, що, будучи судимою за вчинення
злочину, пов'язаного з незаконним обігом наркотиків, за який судимість не знята
і не погашена, на шлях виправлення не стала, а 11 листопада 2006
року, знаходячись біля кафе «Сніжинка» по пр. Волі м. Луцька, незаконно,
для власного вживання, без мети збуту, придбала у невстановленої особи
наркотичний засіб - опій
ацетильований, вагою 0,45
гр., який зберігаючи при собі, перенесла до будинку НОМЕР_1 цього ж
проспекту, де була затримана працівниками міліції.

В апеляції
засуджена ОСОБА_1, не
оспорюючи доведеності винності і правильності кваліфікації дій, просить
пом'якшити призначене покарання. Посилається на те, що у вчиненому розкаялась,
пройшла курс лікування, влаштувалась на роботу.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції щодо пом'якшення
призначеного покарання, міркування прокурора про необхідність залишення вироку
без зміни, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція до
задоволення не підлягає.

Вчинення ОСОБА_1
умисних дій, спрямованих на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу
без мети збуту, вчинене повторно, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 309 КК України,
стверджено дослідженими судом доказами.

Згідно ст. 65 КК України, суд
призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи
винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка
вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні
ОСОБА_1 покарання судом враховано дані про її особу, а також наведені в
апеляції пом'якшуючі обставини, до яких суд відніс визнання вини, щире каяття у
вчиненому, а також те, що засуджена пройшла курс протинаркоманійного лікування,
працює, має на утриманні малолітню дитину. З врахуванням даних обставин при
призначенні ОСОБА_1 покарання судом застосовано ст. 69 КК України і
призначено їй покарання нижче нижчої межі, передбаченої ст. 309 ч. 2 КК України.

Разом з тим,
судом враховано те, що ОСОБА_1 вчинила злочин, який відноситься до категорії
середньої тяжкості, раніше судима за вчинення аналогічного злочину, за який
судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не стала та вчинила
злочин в період іспитового строку. Згідно ч. З ст. 78 КК України суд,
у разі вчинення засудженим протягом іспитового

3

строку нового
злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. ст. 71, 72 цього кодексу.
При зазначених обставинах суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що її
виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи
вищенаведене, підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 24 січня 2007 року щодо неї - без зміни.