У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Таран Т.С. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_2, касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Франківського
районного суду м. Львова від 07 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 27 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Франківського районного суду
м. Львова від 07 грудня 2006 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Львова, громадянина України,

такого, що відповідно до вимог ст. 89 КК України

судимості не мав,

за ч.1
ст. 263 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком три роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених п.3 ч. 1 ст. 76 КК України.

За частинами 2, 4 ст. 187 КК України ОСОБА_1. за недоведеністю його участі
у вчиненні злочинів виправдано.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України у
Львівській області 188,30 грн. за проведення судово-балістичної експертизи.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 лютого 2007 року
зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він на початку весни 1997 року незаконно
придбав бойові патрони, які носив та зберігав без передбаченого законом дозволу
у квартирі АДРЕСА_1 до їх вилучення 03 квітня 2006 року працівниками міліції.

Крім того, ОСОБА_1 органами досудового слідства обвинувачувався у тому, що він 22 березня 2006 року о 21-й год. біля бару “Скорпіон”, що у м. Львові, за попередньою змовою групою осіб вчинив розбійні напади на ОСОБА_3 та ОСОБА_2, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_2,
посилаючись на однобічність, неповноту, необ'єктивність судового слідства, на
те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, на безпідставне виправдання ОСОБА_1. за частинами 2, 4 ст.
187 КК України, порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових
рішень з направленням справи на новий судовий розгляд. Крім того зазначає про
те, що йому не було належним чином повідомлено про дату розгляду справи щодо
ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, чим було порушено його право на захист.

У касаційному поданні прокурор, наводячи аналогічні доводи, просить вирок
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону. Крім того вважає, що суд,
призначаючи ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, безпідставно звільнив
останнього від його відбування з випробуванням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Сухарєва О.М., який підтримав касаційне подання та касаційну скаргу потерпілого, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційних скарг та подання, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 327 КПК України, виправдувальний вирок
постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні
підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у
вчиненні злочину. При цьому виправдувальний вирок повинен бути судом
мотивований.

Відповідно до ст. 334 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання підсудного із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Стаття 323 КПК України передбачає, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, та оцінює ці докази на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи та тексту вироку, виправдовуючи ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених частинами 2, 4 ст. 187 КК України, суд наведених вище вимог
кримінально-процесуального закону не дотримав, обставин, які мають істотне
значення для вирішення питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1
належним чином не з'ясував.

Так, на обґрунтування висновку про недоведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених злочинів, суд послався на показання
самого підсудного, який заперечив свою причетність до скоєння розбійних нападів,
показання свідків ОСОБА_5 - дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які підтвердили, що вони відпочивали в барі “Скорпіон”, але ніякого конфлікту із потерпілими ОСОБА_1 не мав, а також на відсутність очевидців вчинення даних злочинів,
відкидаючи при цьому
показання потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки, останні
перебували у стані алкогольного сп'яніння, а їх показання,
на думку суду, були суперечливими і непослідовними.

Як убачається з матеріалів справи, потерпілий
ОСОБА_2 як на досудовому слідстві, так і в суді давав послідовні
показання про те, що ОСОБА_1
бив його руками і ногами у різні частини тіла, а також викрав у нього годинник
“Орієнт” та гроші в сумі 420 грн. (ч. 1 а. с. 20 зв.-21, т. 2 а. с 136).

Ці показання повністю узгоджуються з даними висновку судово-медичної експертизи про заподіяння ОСОБА_2 тяжкого
тілесного ушкодження, які суд у вироку не проаналізував і не дав їм оцінки
(т. 1 а. с. 92).

Крім того, у вироку також відсутній аналіз показань свідка ОСОБА_6, надані
ним на досудовому слідстві і під час судового розгляду справи, про те що
увечері 22 березня 2006 року йому подзвонив ОСОБА_2, повідомив про побиття і
викрадення годинника і грошей. (т. 1 а. с.156 зв., т. 2 а. с. 149).

Зазначені показання ОСОБА_6 об'єктивно підтверджуються показаннями свідка
ОСОБА_7 про те, що він 22 березня 2006 року надавав ОСОБА_2 першу медичну
допомогу, так як останній був побитий. Від ОСОБА_2 свідку стало відомо, що його
побили біля бару “Скорпіон” і викрали гроші і годинник “Орієнт” (т. 1 а. с. 157 зв.,
т. 2 а. с. 166).

Із показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 убачається, що 22 березня 2006
року у вечірній час проходячи повз бар “Скорпіон” вони бачили, як четверо людей
завдавали ударів чоловіку, який лежав на землі (т. 1 а. с.176, т. 2 а с. 81
зв.).

Більше того, згідно із протоколом пред'явлення особи для впізнання, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вказали на
ОСОБА_1 як на особу, яка вчинила на них розбійні напади (т. 1 а .с. 29-30, 34).

Обґрунтування висновків суду про недоведеність винуватості ОСОБА_1. лише
тим, що потерпілі перебували у стані алкогольного сп'яніння і не пам'ятають
обставин справи, а також визнання впізнання ОСОБА_2 ОСОБА_1 та його дружини
непереконливим, оскільки невідомо скільки таких впізнань проводилось взагалі і
фотографія підсудного могла бути показана потерпілим, є недостатніми та
юридично неспроможними, оскільки вирок повинен ґрунтуватися на зібраних
органами досудового слідства та ретельно перевірених у судовому засіданні
доказах шляхом всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, як убачається з вироку, суд не допитав в судовому засіданні в
якості свідків осіб, які проводили впізнання, і не врахував даних висновку
службової перевірки УВБ УМВСУ у Львівській області, якими не було встановлено
порушень закону під час проведення впізнання ОСОБА_1.

Крім цього, суд обґрунтував свій вирок доказами, які не були розглянуті в
судовому засіданні, оскільки свідків - дільничних інспекторів міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не
допитував.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що вирок в частині
виправдання ОСОБА_1 за частинами 2, 4 ст. 187 КК України ґрунтується на
припущеннях, є передчасним, прийнятим з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону без повного, всебічного дослідження обставин
справи і зібраних слідством доказів, а тому підлягає скасуванню, а справа
- направленню на новий судовий розгляд.

Апеляційний суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 за апеляцією потерпілого ОСОБА_2 та прокурора, не звернув уваги на вказані порушення закону, не перевірив доводів цих учасників процесу і докладних мотивів прийнятого рішення не навів, а тому й ухвала апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2, касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2006 року в частині виправдання ОСОБА_1 за частинами 2, 4 ст. 187
КК України та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 лютого 2007 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С У
Д Д І :

Федченко О.С. Таран Т.С. Нікітін
Ю.І.