Справа № 473/1284/15-к
ВИРОК
іменем України
"18" червня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську Миколаївської області колегіально кримінальне провадження №0000574 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Болдурешти Ніспоренського району республіки Молдова, громадянина України, українця, освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого фактично в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , судимого 03.12.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.125 КК України до громадських робіт строком 200 годин,

· у скоєні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна при таких обставинах.

09 березня 2015 року, приблизно о 12.00 годин, ОСОБА_5 , перебував на подвір`ї домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , розташованого в АДРЕСА_2 , де з її згоди вживав алкогольні напої разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які сп`янівши, пішли відпочивати. В цей час у ОСОБА_5 , який знаходився в стані сп`яніння і залишився сам на подвір`ї вказаного домоволодіння, виник корисливий умисел, направлений на викрадення чужим майном.

Реалізовуючи корисливий умисел, направлений на викрадення чужим майном, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до житлового приміщення будинку потерпілої ОСОБА_7 , який знаходиться за вказаною вище адресою, і усвідомлюючи, що він викрадає майно в присутності потерпілої, за допомогою рук вирвав металеву частину саморобної печі вартістю 400 гривень, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_7 з метою припинення злочинних дій, зробила ОСОБА_5 зауваження, на що останній, маючи умисел на відкрите викрадення майна потерпілої, застосував відносно неї фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, що виразилось в нанесенні декілька ударів руками потерпілої в область обличчя та в область лівої гомілки.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді саден в області обличчя та лівої гомілки, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна у потерпілої ОСОБА_7 визнав частково, та пояснив, що дійсно 09 березня 2015 року в обідній час з дозволу потерпілої на подвір`ї її житлового будинку разом з друзями вживали спиртні напої. Разом з ними знаходилась ОСОБА_7 , на обличчі якої було видно садни. Потім його знайомі пішли додому, а потерпіла пішла до себе в приміщення будинку. Після цього він зайшов до житлового приміщення потерпілої і звернувся до неї про повернення боргу, але остання йому відмовила і він забрав частину саморобної плити, яку в подальшому продали. Тілесні ушкодження потерпілої не спричиняв.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в ході судового засідання пояснила, що 09 березня 2015 року в обідній час ОСОБА_5 зі своїми знайомими на подвір`ї домоволодіння, де вона мешкає, з її дозволу розпивали спиртні напої. Потім вона зайшла до житлового приміщення свого будинку. Через деякий час до житлового приміщення будинку зайшов ОСОБА_5 , і нічого не пояснюючи, став забирати металеву частину саморобної печі. Коли вона йому зробила зауваження, то він декілька разів ударив руками по обличчю і інших частин тулубу. Після цього, забравши металу частину печі, ОСОБА_5 пішов з її будинку.

Показання потерпілої ОСОБА_11 в частині нанесення їй тілесних ушкоджень руками підтверджується висновком експерта №88 від 11.03.2015 року, відповідно до якого у потерпілої були виявлені ушкодження в вигляді саден в області обличчя і лівої гомілки, які виникли від дії тупих предметів, предмета; за давністю можуть відповідати 09 березня 2015 року і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується даними протоколу огляду від 17 березня 2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 видав металеву плиту потерпілої ОСОБА_7 , яку йому продав ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

Таким чином, з урахуванням зазначених доказів, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена і його дії кваліфікує за ст.186 ч.3 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднане з проникненням у житло.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, тобто розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Допитав обвинуваченого, потерпілу, дослідив висновок судово-медичної експертизи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України суд ухвалює рішення на підставі об`єктивно з"ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Із фактичних обставин справи встановлено, що ОСОБА_5 мав намір заволодіти майном потерпілої ОСОБА_7 . Коли зайшов в житлове приміщення будинку потерпілої, він відразу почав заволодівати металевою частиною саморобної печі, а коли потерпіла зробила йому зауваження, то застосував до неї фізичне насильство у вигляді нанесення ударів руками по обличчю і інших частин тулуба. Інших насильницьких дій не вчиняв. Спричинення зазначених тілесних ушкоджень само по собі не може спричинити тілесні ушкодження, небезпечні для життя чи здоров`я, і фактично не спричинило. Потерпіла знаходилась в умовах та обстановці, яка не загрожувала її життю.

Із показань обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що при відібранні майна у потерпілої він не погрожував ножем та не застосовував його.

Суд критично відноситься до показань потерпілої ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_5 погрожував їй ножем спричинив ним тілесні ушкодження в області лівої голені, оскільки спростовуються встановленими в суді доказами.

Так, відповідно до судово-медичної експертизи тілесні ушкодження спричинені тупими предметами, предметом і відносяться до легких тілесних ушкоджень, із висновків даної експертизи не вбачається даних, що тілесні ушкодження потерпілій спричинені колото-різаними предметами, а саме ножем. Потерпіла в судовому засіданні показала, що коли ОСОБА_5 без її дозволу зайшов в житлове приміщення, то нічого не пояснював, не висловлював погрози. При досудовому розслідуванні ніж як речовий доказ не був виявлений.

В показаннях потерпілої ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_5 є суттєві протиріччя в частині погрози застосування ножа та спричинення ним тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

В п.5 Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 листопада 2013 року по конкретній справі зазначено, що відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі слід шукати в природі самого насильства, його спрямованості та характері дій особи, яка його застосовує. Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою, спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування, і мають розцінюватись як розбій.

При розбої напад завжди пов`язаний із насильством або погрозою його застосування і зусилля нападника спрямовані насамперед проти особи(потерпілого, власника майна)

За відсутності цих ознак вчинене має кваліфікуватись як насильницький грабіж.

В даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 останній мав намір викрасти чуже майно і для цього застосував відкриту форму заволодіння ним і застосував насильство до потерпілої тільки тоді, коли перешкоджала йому завершити задумане.

Таким чином, при зазначених обставинах дії ОСОБА_13 підлягають перекваліфікації з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та проникненням у житло.

Суд не погоджується з твердженнями ОСОБА_5 в тій частині, що він не застосував відносно потерпілої фізичне насильство та зайшов у житло з метою забрати свій борг. Його показання спростовуються висновком судово-медичної експертизи, показаннями потерпілої, з яких вбачається, що обвинувачений без її дозволу проник у житло, ніякий борг не повинна була віддавати.

Також суд не погоджується з доводами обвинуваченого в тій частині, що до нього застосовувалося фізичне насильство під час досудового розслідування, оскільки в жодному доказі, які надані сторонами обвинувачення і захисту, і долучених до матеріалів кримінального провадження, відсутні дані про застосування насильства. Крім того, суд посилався у вироку на докази, які безпосередньо досліджував в судовому засіданні.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, які обтяжують його покарання.

Обставинами, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За місцем мешкання ОСОБА_5 характеризується негативно

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що перевиховання ОСОБА_5 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства.

ОСОБА_5 вчинив злочин в період відбуття покарання, яке йому призначено вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2014 року, невідбута частина покарання складає 128 годин громадських робіт. Тому остаточне покарання йому слід призначити у відповідності до вимог ч.1 ст71, ч.1 ст.72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2014 року і остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років і 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 25 березня 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Речові докази по кримінальному провадженню металева плита, яка знаходиться на зберіганні ОСОБА_7 , передати останній за належністю.

На вирок суду може бути подані апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд, а для обвинуваченого ОСОБА_5 з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя: підпис: ОСОБА_1

Судді: підпис: ОСОБА_2

підпис: ОСОБА_3

Згідно оригіналу: