Справа № 11 -
197 / 07 р. Головуючий у 1 інстанції Квятковський М.С.
України Доповідач Хлапук Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 15 травня 2007
року

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого Хлапук Л.І.,

суддів
Силки Г.І., Матвієнко Н.В.,

з участю
прокурора Каразія В.А.,

засуджених:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисника
ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляційними скаргами засуджених
ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника -адвоката ОСОБА_4 та помічника
прокурора м. Луцька - В.А. Каразія на вирок Луцького міськрайонного суду від 19
січня 2007 року, яким ОСОБА_1, 28.01.1958 р.н, уродженець м. Кіровська
Луганської області, громадянин України, із вищою освітою, одружений, має на
утриманні неповнолітнього сина, працюючий генеральним директором ТзОВ
«Сакура-Агросервіс», мешканець м. Рівне,АДРЕСА_1, раніше не судимий,
засуджений:

·
за ст. 191 ч.5 КК України, на підставі ст. 69 КК України
до 5 ( п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
адміністративно-розпорядчі посади в сфері підприємницької діяльності на строк 2
(два) роки;

·
за ст. 190 ч.4 КК України, на підставі ст. 69 КК України
до 3 (трьох) років позбавлення волі;

·
за ст. 364 ч.2 КК України, на підставі ст. 69 КК України
до 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
адміністративно-розпорядчі посади в сфері підприємницької діяльності на строк 3
(три) роки;

·
за ст. 366 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в сфері
підприємницької діяльності на строк 2 роки;

·
за ст. 222 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі з
позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в сфері
підприємницької діяльності на строк 2 роки.

На
підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначено
покарання , на підставі ст. 69 КК України у вигляді 5 (п'яти) років позбавлення
волі з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі посади в сфері
підприємницької діяльності терміном на 3 (три) роки.

За
ст.ст. 209 ч.3, 222 ч.2 КК України ОСОБА_1 виправдано в зв'язку з недоведеністю
його вини у вчиненні даних злочинів;

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Кіровська Луганської області, громадянка України, із вищою
освітою, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина, не працююча, мешканка
м. Рівне, АДРЕСА_1, раніше

2 не судима,
засуджена:

· за ст. 364 ч.2 КК України до 5 (п'яти)
років позбавлення волі з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі Посади в сфері підприємницької
діяльності строком на 3 (три) роки;

· за ст. 366 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі
посади в сфері підприємницької діяльності на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 5 ( п'яти) років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати адміністративно-розпорядчі
посади в сфері підприємницької діяльності строком на 3 (три) роки.

За ст.ст. 209 ч.3, 222 ч.2, 190 ч.4 КК України ОСОБА_2 виправдано в зв'язку з недоведеністю її вини у вчиненні
даних злочинів;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Одеради Ківерцівського р-ну Волинської області, громадянин
України, із вищою освітою, пенсіонер, мешканець смт.
Олика,АДРЕСА_2, в порядку ст. 89 КК України не судимий, засуджений:

- за ст. 190 ч.4 КК України до 5 (п'яти) років
позбавлення волі.

За ст. 209 ч.3 КК України ОСОБА_3 виправдано в зв'язку з недоведеністю
його вини у вчиненні даного злочину.

На
підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 звільнено від відбування
основного покарання, якщо вони протягом іспитового строку, ОСОБА_1. - тривалістю 2 роки, а ОСОБА_2. та ОСОБА_3. - 1
рік не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов'язки:
повідомлятимуть органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та періодично з'являтимуться для реєстрації
в ці органи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. до
вступу вироку в законну силу залишено попередню - підписку про невиїзд.

Судом вирішено долю речових доказів, -

встановила:

За вироком суду ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. визнані винними в наступному.

В березні 2001 року ОСОБА_1. - директор ТзОВ «Сакура ЛТД» та ОСОБА_3. - директор ПП «Агросервіс плюс»,
який також обіймав посаду директора міжгосподарського
Ківерцівського комбікормового заводу, за попередньою змовою між собою,
переслідуючи мету заволодіння незаконним шляхом пайовими частками
сільськогосподарських підприємств - власників Міжгосподарського Ківерцівського комбікормового заводу, ввійшли в довіру до керівників цих
підприємств, та створивши у них оманливу впевненість в своїй
добросумлінності та чесності намірів, на засіданні ради цих керівників переконали їх прийняти рішення про передачу заводу в оренду
ТзОВ "Сакура"
ЛТД і ПП "Агросервіс плюс", з правом викупу
його на протязі трьох років.

Продовжуючи свої злочинні дії, і не маючи наміру
розраховуватись з його власниками, ОСОБА_1. надав ОСОБА_3.
виготовлені ним договори поступки пайових часток в Міжгосподарському Ківерцівському
комбікормовому заводі, виконані як

3

договори
купівлі-продажу, а не як договори оренди і згідно яких, при підписанні даного
договору, власниками кожної частки паю ставали покупці: ПП "Агросервіс
плюс" в особі ОСОБА_3 в кількості 20% від їх вартості і ТзОВ "Сакура" ЛТД в особі
ОСОБА_1 в кількості
80%. ОСОБА_3., використовуючи довір'я зі сторони керівників
сільськогосподарських підприємств, яке ґрунтувалось на особистих та юридичних
стосунках, шляхом обману та зловживаючи їх довірою, особисто на протязі липня
-серпня 2001 надав 3 6-й керівникам сільськогосподарських підприємств для
підпису ці договори поступки пайових часток, пояснюючи при цьому, що вони
виконані згідно з рішенням, прийнятим на раді керівників сільськогосподарських
підприємств району про передачу пайових
часток господарств в оренду з правом їх викупу на протязі трьох років, і їх
зміст перевірений юристами управління сільського господарства та продовольства
і райдержадміністрації Ківерцівського району.

В результаті даних злочинних дій, ОСОБА_1. і ОСОБА_3. незаконно

заволоділи пайовими частками в
міжгосподарському

Ківерцівському
комбікормовому заводі сільськогосподарських підприємств в наступних розмірах: СГВК "Маяк" - 14976
грн. 31 коп., СГВК "Оберіг" - 9967 грн. 84 коп., СГВК
"Нива" - 22832 грн. 74 коп., СГВК "Промінь" - 19248 грн. 24
коп., СГВК "Відродження" - 19935 грн. 68 коп., СГВК "Весна"
- 16302 грн. 08 коп., СГВК "Прометей"
9575 грн. 02 коп., СГВК "Мир" - 15025 грн. 41 коп., СГВК
"Світанок" - 12245 грн. 67 коп., СГВК "Слава" - 21163 грн.
25 коп., СГВК "Калина" 16596 грн. 70 коп., СГВК "Зоря"
-10164 грн. 25 коп., СГВК "Гремячинський" - 17185 грн. 93 коп., СГВК
"Скреготівський" -5106 грн. 68 коп., СГПП "Довіра" - 6383
грн. 35 коп., СГПП "Правда" - 2946 грн. 16 коп., ТзОВ
"Злагода" - 1915 грн., СГВК "Батьківщина" - 5892 грн. 32
коп., СГПП "Дружба" -17529 грн. 65 коп., СГВК "Україна" -
19150 грн. 04 коп., СГВК "Озеро" - 17578 грн. 75 коп., СГПП "Холоневичівське" - 20770
грн. 43 коп., СГВК "Меридіан" - 17235 грн. 03 коп., СГВК
"Полісся" - 15516 грн. 44 коп., СГВК "Надія" - 11048 грн.
10 коп., ТзОВ "Деметра" -5941 грн. 42 коп., СГВК
"Шевченка" - 11833 грн. 74 коп., СГВК "Урожай" - 10409 грн.
76 коп., СГВК "Пролісок" - 982 грн. 02 коп., СГВК "Світоч"
- 2651 грн. 54 коп., СГВК "Прилуцький" - 15025 грн. 41 коп., СГВК
"Мрія" - 22881 грн. 84 коп., СГВК "Колос" -26908 грн. 26
коп., СГПП "Завітне" - 13257 грн. 72 коп., КСП ім. академіка Кравчука
-8101 грн. 94 коп., ДГ Олицьке - 26711 грн. 85 коп., а всього майном в особливо
великих розмірах на загальну суму 491026 грн. 60 коп.

Крім
цього, в березні 2002 року ОСОБА_1.,
перебуваючи на посаді генерального директора ТзОВ «Сакура Агросервіс»,
діючи з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем,
переслідуючи мету отримати в ВАТ «Державний ощадний банк України»
Ківерцівського відділення № 6508 кредит в сумі 110 000 грн., надав в кредитний
відділ банку завідомо неправдивий документ - витяг з протоколу № 4 від 30
квітня 2001 року співвласників майнових паїв членів СГВК «Світанок», яке під
час реорганізації ввійшло в склад ТзОВ «Сакура
Агросервіс», про виключення з пайового фонду господарства ліквідного майна
- худоби основного стада і молодняка на відгодівлі, та заставив його під кредит
в банку, привласнивши такими діями майно в особливо великих розмірах вартістю
289936 грн. 46 коп., яке підлягало розпаюванню
між членами колишнього СГВК «Світанок», що спричинило тяжкі наслідки.

Крім
цього, 25 квітня 2002 року ОСОБА_1. в с
Дерне, перебуваючи на посаді генерального директора ТзОВ "Сакура Агросервіс",
з метою заволодіння земельною ділянкою площею 4,266 га Дернівської сільської
ради Ківерцівського району, на якій розташований міжгосподарський Ківерцівській
комбікормовий завод, вартість якої 88412 грн., використовуючи довір'я до нього
зі сторони голови Дернівської сільської ради, яке грунтувалось на особистих та
юридичних стосунках, уклав договір купівлі продажу даної земельної ділянки, не
маючи наміру розраховуватись з її власниками. Після цього, не провівши оплати
її вартості, та не маючи відповідного документа на право нею розпоряджатись -
Державного акту про право власності на землю, надав її ОСОБА_2

4

. у
заставу як заставодавець для отримання кредитних коштів

позичальником ТзОВ "Сакура" ЛТД по
кредиту ЗАТ КБ "Приватбанк"
м. Рівне № 988 від ЗО квітня 2002 року в
сумі 68 600 доларів США, та повторно включив у заставу по
кредиту цього ж банку № 1193 від 24 квітня 2003 року, отримавши
на ТзОВ "Сакура Агросервіс"
кредит в сумі 90500 доларів США.

Таким
чином, ОСОБА_1., шляхом
шахрайства, заволодів земельною ділянкою площею 4,266 га, належною Дернівській
сільській раді, вартістю 88412 грн., що являється особливо великим розміром.

Крім
цього, ОСОБА_1., перебуваючи
на посаді генерального директора ТзОВ "Сакура
Агросервіс", умисно зловживаючи службовим становищем і діючи з
корисливих мотивів в особистих інтересах виготовив, спричинивши тяжкі наслідки,
завідомо неправдивий документ - накладну № 45 від 24 квітня 2003 року, згідно
якої ТзОВ "Сакура"
ЛТД нібито отримало від ТзОВ "Сакура
Агросервіс" борошно в кількості 400 т на загальну суму 481641 грн. 89
коп., провівши цим безтоварну операцію, в результаті якої на ТзОВ "Сакура" ЛТД поступили
грошові кошти по кредитному договору ТзОВ "Сакура
Агросервіс" № 1193 від 24 квітня 2003 року в сумі 481641 грн. 89 коп.,
які ТзОВ "Сакура"
ЛТД були використані для погашення 24 квітня 2003 року кредиту по кредитному
договору № 988 від 30 квітня 2002 року в сумі 48 641 грн. 89 коп. Підсудна
ОСОБА_2., перебуваючи
на посаді директора ТзОВ "Сакура"
ЛТД, умисно, зловживаючи службовим становищем і діючи з корисливих мотивів в
особистих інтересах виготовила, спричинивши тяжкі наслідки, завідомо
неправдивий документ - накладну № 9 від 24 квітня 2003 року, згідно якої ТзОВ "Сакура Агросервіс"
отримала від ТзОВ "Сакура"
ЛТД борошно в кількості 400 т на загальну суму 481641 грн. 90 коп. провівши цим
безтоварну операцію, в результаті якої на ТзОВ "Сакура" ЛТД поступили
грошові кошти по кредитному договору ТзОВ "Сакура
Агросервіс" № 1193 від 24 квітня 2003 року в сумі 481641 грн. 89 коп.,
які ТзОВ "Сакура"
ЛТД були використані для погашення 24 квітня 2003 року кредиту по кредитному
договору № 988 від 30 квітня 2002 року в сумі 481641 грн. 89 коп.

В апеляціях:

· прокурор,
який приймав участь у розгляді справи, посилається на незаконність вироку через
виключення з нього обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочинів
засудженими у складі організованої групи, без наведення будь-яких мотивів
такого рішення, безпідставне виправдання за недоведеністю вини засуджених у
злочинах: ОСОБА_1 - за ст. 209 ч. З, ст. 222 ч. 2 КК України, ОСОБА_2 - за ст.
209 ч. З, ст. 222 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, ОСОБА_3 - за ст. 209 ч. З КК
України та призначення засудженим надто м'якого покарання, без врахування
тяжкості і характеру вчинених ними злочинів. Просить вирок скасувати,
постановити новий, обравши покарання засудженим у вигляді позбавлення волі;

· засуджений
ОСОБА_1. посилається на безпідставність свого засудження, не зібрання і не
наведення судом у вироку доказів його винуватості в злочинах, не взяття до
уваги і не перевірку судом його показань про не вчинення ним злочину, побудову
обвинувачення на показаннях свідка ОСОБА_5, яка в судовому засіданні не
допитувалась і покази якої не оголошувались;

· засуджена
ОСОБА_2. посилається на не зібрання судом і не наведення у вироку доказів в
обгрунтування обвинувачення в проведенні нею шляхом зловживання службовим
станом безтоварної операції з борошном з метою отримання кредиту і службовому
підробленні фінансових документів - накладних;

захисник ОСОБА_4
в інтересах засудженого ОСОБА_1 вказує на однобокість судового слідства, не
перевірку показань даного засудженого про не вчинення ним вмінених злочинів,
безпідставне не задоволення клопотань засудженого щодо проведення ревізій та
інвентаризацій належного комбікормовому заводу майна та

5

Дернівській сільській раді,
які б підтверджували не привласнення

ОСОБА_1 пайових внесків членів СГПП,
СГК Ківерцівського району і майна Дернівської сільської ради.

Засуджені ОСОБА_2., ОСОБА_1. та в його інтересах захисник ОСОБА_4 просять вирок скасувати, постановивши новий, яким
виправдати засуджених за відсутністю в їх діях складу злочину.

Засуджений ОСОБА_3. вирок не
оскаржував.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку, виклав основні доводи
апеляцій, засуджених ОСОБА_2., ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_4, які підтримали свої апеляції і
заперечили проти апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_3, який погодився з вироком, міркування прокурора Каразія В.А., який
підтримав свою апеляцію, прохаючи апеляції
засуджених і адвоката залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що подані по даній
справі апеляції підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на досліджених у судовому засіданні
доказах. Суд повинен оцінювати їх за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. При цьому відповідно до ст.
334 КПК України, п. 1-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
29.06.1990 року №5 „Про виконання судами України законодавства і Постанов
Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду
і постановленні вироку", обвинувальний вирок повинен містити не лише обвинувачення, визнане судом доведеним, а й аналіз
усіх зібраних по справі доказів, які стверджують
обвинувачення не лише по кожному з засуджених, а
й по кожному епізоду обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд повинен вказати, чому покладає в основу вироку одні
докази і не бере до уваги інші, провести аналіз і оцінку не лише
зібраних на попередньому слідстві доказів, а й поданих у ході судового слідства. Зазначити у вироку мотиви, з яких не бере до уваги
ті чи інші докази, в тім числі представлені
засудженими. Зробити вмотивовані висновки про наявність, чи відсутність в діях засуджених, того чи іншого складу злочину.

Всупереч даним вимогам, винісши обвинувальний вирок щодо засуджених, суд не
дослідив і не спростував у ньому показань засуджених про не вчинення ними
злочинів. Обвинувачуючи ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в заволодінні шляхом шахрайства пайовими частками СГВК, СГПП, КСП в Ківерцівському
комбікормовому заводі на 491026 грн. 60 коп., не навів у
вироку доказів того, що саме дані засуджені виготовили та подали керівникам вищевказаних юридичних осіб договори переуступки пайових часток, не спростував
твердження ОСОБА_1 про те, що проекти даних договорів виготовлялися з ініціативи Ківерцівської райдержадміністрації і
розроблялися її спеціалістами. Крім цього,
визнаючи, що підсудні, вчинили вищевказані дії, виступаючи як службові особи: директор ТзОВ „Сакура
ЛТД" і директор ПП „Агросервіс плюс"
, суд всупереч вимогам ст. 364 ч. 2, ст. 190 ч. 4 КК України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.04. 2005 року №
5 „Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів,
одержаних злочинним шляхом" без
наведення мотивів виключив як зайве їх обвинувачення за ч. 2 ст. 354 КК
України по даних епізодах.

Обвинувачуючи ОСОБА_1 у шахрайстві з фінансовими ресурсами, не сформулював у вироку даного обвинувачення, не навів
переконливих доказів перекваліфікації його дій з ч. 2
ст. 222 на ч. 1 даної статті КК України. Всупереч ст. 334-335 КПК України, вимог вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29.06.1990 року №5 одночасно з такою
перекваліфікацією виправдав ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 222 КК України за недоведеністю
його вини у даному злочині. Не навів у вироку мотивів виправдання за ч. 2 ст. 222 КК України ОСОБА_2 Так само без
наведення

6

будь-яких
мотивів прийнятого рішення виправдав засуджених в легалізації
доходів, одержаних злочинним шляхом.

Визнаючи
ОСОБА_2., ОСОБА_1 винними в тому, що вони, зловживаючи своїм службовим
становищем, виготовили з корисливих мотивів завідомо неправдиві документи -
накладні №9 і №45, провівши безтоварні операції з борошном, які були
використані для погашення кредиту по кредитному договору на 481 641 грн. 89
коп., суд не спростував їх показання про те, що дані документи не були
фіктивними і не прикривали незаконну операцію. Крім того, не вияснив: хто саме
виготовляв дані накладні, хто їх підписував. Не наведено у вироку жодних
доказів винуватості ОСОБА_2 у вищевказаних діях.

Всупереч вимогам
ст. 323 КПК України, як на доказ винуватості засуджених суд послався у вироку
на показання свідка ОСОБА_5 Г.М., що не викликалась у судове засідання ні з
ініціативи обвинувачення, ні з ініціативи суду і покази якої, дані на
досудовому слідстві, в судовому засіданні не оголошувались.

Вищевказана
неповнота судового слідства істотно вплинула на законність і обгрунтованність
вироку.

Крім того, після
скасування попереднього вироку Ківерцівського районного суду від 21.03.2006
року за апеляціями засуджених, суд, всупереч вимогам ч. 2 ст. 375 КПК України,
посилив покарання ОСОБА_2, ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 364 КК України, а ОСОБА_3. - за
ч. 4 ст. 190 КК України, одночасно без посилання на ст. 69 КК України не
застосував до останнього додаткове покарання - конфіскацію майна, яке є
обов'язковим для даної статті КК України.

Враховуючи
вищевказані порушення норм матеріального і процесуального права, допущені судом
першої інстанції при розгляді кримінальної справи і обранні засудженим
покарання, даний вирок підлягає до скасування, а справа - направленню на новий
судовий розгляд.

При ньому слід
детально дослідити всі обставини справи, перевірити як докази, представлені
обвинуваченням, так і твердження ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про їх невинуватість,
в тім числі висловлені в апеляціях. І, в залежності від встановленого, вирішити
питання про винуватість чи невинуватість даних осіб у інкримінованих їм
злочинах та призначити покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, ст. 375
КПК України.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
судової палати, -

ухвалила:

Апеляції засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 та в його інтересах
захисника ОСОБА_4., прокурора,
який приймав участь
у розглядав справи, задовольнити частково.

Вирок Луцького
міськрайонного суду від 19 січня 2007 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі суддів.