Справа № 11 - 426/07 Головуючий
по 1 інстанції Каліновська B.C.
України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 20
липня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого-судді: Пазюка
О.С.

суддів: Лозовського
А.О., Матата О.В.

за участю
прокурора: Скучинського Є.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією помічника
прокурора м. Луцька на постанову
Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2007 року, якою кримінальна справа про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця та жителя м. Луцька,
українця, громадянина
України, який не працює, з середньою освітою, не одружений,
раніше не судимий за ч. 2
ст. 296 КК України та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця м.
Луцька, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не судимого за ч. 1 ст.
122, ч. 2 ст.
296 КК України направлена на додаткове розслідування.

Розглянувши
справу в апеляційному порядку колегія суддів,
-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Луцького міськрайонного суду кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 296 КК України та ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст.
122 та ч. 2 ст. 296 КК України повернута прокурору м. Луцька на додаткове розслідування.

На
вказану постанову помічником прокурора м.
Луцька подано апеляцію, в якій
ставиться питання про її скасування та направлення справи на новий судовий
розгляд. Апеляцію обґрунтовує тим, що
зазначена у постанові суду неповнота та однобічність досудового слідства може
бути усунута в судовому засіданні шляхом надання судових доручень та призначення
судово-медичної експертизи.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть постанови
та доводи апеляції, прокурора, який апеляцію підтримав і просив її
задовольнити, перевіривши матеріали
справи, судова колегія встановила, що апеляція до задоволення не підлягає.

Постанова
місцевого суду про направлення кримінальної справи для її додаткового
розслідування є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляції щодо можливості усунути неповноту

досудового
слідства шляхом давання судових доручень,
проведення додаткових чи повторних експертиз та зміни обвинувачення у
судовому засіданні, -спростовується
наступним.

Під час
розгляду справи суд не вправі з власної ініціативи давати судові доручення для
здобуття нових доказів обвинувачення.

За
змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів, давання судових доручень в порядку, передбаченому
ст. 315і КПК України на
підтвердження чи спростування позицій сторін допускається тільки за
клопотаннями сторін. При цьому судові доручення суд дає лише з метою перевірки
й уточнення фактичних даних, одержаних у
ході судового слідства.

Прокурор
Саковська Л.В., яка брала участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
не заявляла клопотання про давання судового доручення або про зміну
обвинувачення вбік збільшення його обсягу,
хоча у своїй апеляції допускає таку необхідність.

З
приводу визначення ступеню тяжкості спричинених потерпілому ОСОБА_3. тілесних
ушкоджень - на досудовому слідстві проведено дві експертизи (а.с. 13-15, 66-70).

В обох
експертних висновках не враховано ушкодження хворобливо зміненого органу зору
потерпілого.

У
протокольній частині експертних висновків досліджена та обставина, що ОСОБА_3 після отриманої 17.12.1998 року
травми лівого ока проходив з цього приводу лікування, а після отримання ним 02.10.2005 року
черепно-мозкової травми це лікування визнано безперспективним.

Під час
судового слідства до справи долучено направлення ОСОБА_3 до Інституту очних
хвороб і тканинної терапії ім. В.П.
Філатова в м. Одеса.

З цього
можна зробити висновок про можливість вилікування ОСОБА_3 від хвороби ока, яка виникла в нього раніше (а.с. 234).

Проте, згідно висновку лікарів цього Інституту, після травми,
яка є предметом розгляду кримінальної справи, таке лікування є безперспективним і щодо
цього потерпілого рекомендована інвалідність (а.с. 235).

Це не
було предметом розгляду справи, а під
час її судового розгляду виникло питання про кваліфікацію діяння особи, яку притягнуто до відповідальності за
заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як більш тяжкий злочин.

При
наявності клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 про перегляд кваліфікації
дій підсудного ОСОБА_2. місцевий суд правильно прийняв рішення про скерування
справи на додаткове розслідування.

Це
питання не вирішено в ході досудового слідства і воно є актуальним у цій
частині.

Допитаний
у судовому засіданні судово-медичний експерт Савченко A.M.
пояснив, що для проведення
експертизи матеріали справи експертам не надавались (а.с. 285) і експерти не врахували тієї
інформації, яку необхідно врахувати
відповідно до висновку спеціаліста-окуліста.

Отже, необхідність проведення нової
експертизи є очевидною,

незалежно від
того буде вона додатковою чи повторною.

З
матеріалів справи вбачається, що
лікуванням потерпілого ОСОБА_3 займалися лікарі Інституту очних хвороб і
тканинної терапії ім. Філатова В.П. (м. Одеса) та лікар очного відділення обласної
дитячої лікарні.

Цих осіб
необхідно встановити і допитати для з'ясування,
чи була в ОСОБА_3 можливість поновити зір на око до отримання 02.10.2005
року травми і чи не сама ця травма була причиною безперспективності його
подальшого лікування.

Після
цього, з наведенням нових вихідних даних
необхідно експертним шляхом визначити ступінь ступень тяжкості спричинених
потерпілому тілесних ушкоджень.

При
цьому необхідно врахувати те, що 17
січня 1995 року наказом Міністерства охорони здоров'я України за № 6
зареєстровані "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень" де згідно п. 4.7. зазначено: "Ушкодження
хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем ушкодження
як ушкодження здорових, якщо між цим
ушкодженням і несприятливим кінцем є причинний зв'язок.

Щодо
останнього - необхідний висновок з урахуванням дійсних обставин справи.

Посилання
апелянта на вимоги ч. 2 ст. 277 КПК України і на відповідні роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України щодо підстав для направлення справи на
додаткове розслідування з метою збільшення обсягу обвинувачення не впливають на
законність судового рішення, оскільки
останнє спрямовано на всебічне і повне з'ясування обставин справи, здобуття нових доказів для законного і
справедливого вирішення справи.

Підстав
для скасування постанови суду та направлення справи на новий судовий розгляд по
обставинах, викладених в апеляції, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

Постанову
Луцького міськрайонного суду від 18 травня 2007 року залишити без змін, а апеляцію помічника прокурора м. Луцька - без задоволення.