Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
31 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря : ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_5 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року у кримінальному провадженні №0000165 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого: 1) 14.03.2006 року Рівненським міським судом за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.ст.104,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 2) 13.03.2007 року Рівненським районним судом Рівненської області скасоване звільнення з випробуванням на підставі ч.2 ст.78 КК України; 3) 04.05.2007 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 , ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць; 4) 24.10.2007 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.186 , ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 05.05.2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ст.395,70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
____________________________________________________________________ Крим. пров. 11кп/787/95/2015 Голов. у 1 інстанції: ОСОБА_7 Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_1 з участю прокурора : ОСОБА_8 ,
обвинуваченого : ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
19 березня 2014 року близько 21 години в с.Крилів Корецького району Ріненської області, ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , повторно, викрав належну їй кредитну картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , з якої протягом 25-27 березня 2014 року отримав кошти в сумі 3776 гривень.

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді арешту строком 2 місяці.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у суді першої інстанції при розгляді кримінального провадження ОСОБА_5 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що судом першої інстанції без відповідного обгрунтування призначено покарання нижче від найнижчої межі , передбаченої в санкції ч.2 ст.185 КК України. Крім цього, на думку апелянта, судом не визнано та не враховано при призначенні покарання обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину повторно, щодо особи похилого віку, рецидив злочинів. Також апелянт покликається на те, що судом постановлено ухвалу від 23 грудня 2014 року про виправлення описок і очевидних арифметичних помилок, якою у вирок суду від 04 грудня 2014 року внесено покликання на призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, що є незаконним, оскільки це змінює суть судового рішення. Просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком 4 місяці.
Від інших учасників судового провадження апеляційні скарги не надходили.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, яким судом дана правильна юридична оцінка та не оспорюються в апеляційній скарзі прокурора.
Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, судом першої інстанції при його призначенні не дотримано вимоги ст.ст.50, 65 КК України.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду від 04 грудня 2014 року обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком два місяці.
Санкція частини 2 ст.185 КК України передбачає наступні покарання: арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість є обгрунтованими, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання нижче від найнижчої межі , встановленої ч.2 ст.185 КК України, що можливо лише у випадку мотивованого застосування ст.69 КК України.
Подальше застосування судом першої інстанції ст.69 КК України шляхом виправлення описок в резолютивній частині вироку суду від 04 грудня 2014 року (ухвала суду від 23 грудня 2014 року), на думку колегії суддів, не ґрунтуються на вимогах закону, вказані дії суду не є виправленням описок , оскільки змінюють суть ухваленого судового рішення.
Застосування ст.69 КК України має бути обґрунтоване в мотивувальній частині вироку з подальшою вказівкою на цю норму закону в резолютивній частині, що не зроблено судом першої інстанції у вироку суду.
Доводи прокурора щодо безпідставного невизнання судом першої інстанції обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого- вчинення злочину повторно, що особи похилого віку, рецидив злочинів не заслуговують на увагу із наступних підстав.
Згідно обвинувального акту (а.с. 2,3 ), яким прокурором висунуте обвинувачення, зазначено про те, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
За таких обставин, суд не може вийти за межі обвинувального акту, оскільки це погіршує становище обвинуваченого.
Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України- таємному викраденні чужого майна (крадіжка) , вчиненому повторно, а тому відповідно до ч.4 ст.67 КК України вказана обставина, яка впливає на кваліфікацію злочину, не може ще раз враховуватися при призначенні покарання.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставину, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, позицію потерпілої та дійшла висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що буде за своїм видом та розміром необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, відповідно до ч.2 ст.409 , п.2 ч.1 ст.420 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,414,420 КПК України, колегія суддів,
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за ч.2 ст.185 України до покарання у виді арешту строком 3( три ) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового розгляду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
С У Д Д І :

________________ ________________ _________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3