Справа № 462/3109/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/331/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року
з участю представників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року задоволено клопотання ст. слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Залізничного району м. Львова ОСОБА_10 , про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру площею 30,2 кв. м. /реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01/, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , заборонивши розпоряджатись даною квартирою.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що не накладення арешту на квартиру загальною площею 30,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_6 , може призвести до її відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки останній має можливість реалізувати вказаний об`єкт нерухомого майна іншим особам.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 .

Вважає, рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, з огляду на наступні обставини.
16 січня 2015 року ним було придбано житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між апелянтом / ОСОБА_6 / та ОСОБА_11 . Жодних майнових претензій зі сторони ОСОБА_11 немає, про що свідчить наявні у матеріалах справи розписка від імені ОСОБА_11 від 16.01.2015р. та заява від 13.03.2013р., в якій остання просить закрити кримінальне провадження, що розпочате за заявою її сина ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, представників ОСОБА_6 , ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задоволити, посилаючись на обставини, наведені в ній, перевіривши провадження за клопотанням, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч.2, ч. 3 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 в судовому засіданні 23 квітня 2015 року та при оголошенні ухвали слідчого судді, присутнім не був. Копія ухвали слідчого судді від 23.04.2015р., отримав тільки 12.05.2015р., тобто скарга подана вчасно.

У контексті перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів звертає увагу на наступне.

Колегією суддів встановлено, що 06.02.2015р., внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000335 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

З матеріалів клопотання слідчого вбачається, що 16.01.2015р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що оригінали документів щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: витяг з реєстру прав на нерухоме майно від 19.07.2011р., свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 27.10.2004р., технічний паспорт № НОМЕР_2 на приватизовану кватиру /будинок/, довідка видана ОСОБА_14 № 3/13108 від 30.06.2011р., будинкова книга знаходилась у ОСОБА_15 , якій ОСОБА_12 з 2013 року передав їх на зберігання. Ці документи зберігалися у ОСОБА_15 до січня 2015 року, а в подальшому нею були повернуті ОСОБА_12 .
ОСОБА_12 є сином ОСОБА_11 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 до 2006 року та був виписаний на підставі рішення Господарського суду Львівської області № 2-2673 від 25.11.2006р.
Встановлено також, що у відділ приватизації житла Франківського району м. Львова 18.12.2014р. звернулась ОСОБА_11 для виготовлення дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 та подала при цьому виписку із газети «Ваш магазин», у якій розміщено оголошення про те, що свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру № НОМЕР_1 від 27.10.2004р. вважати недійсним.
Також, на підставі отриманих документів у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» щодо виготовлення дублікату копії техпаспорту на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , «Замовник» - ОСОБА_11 уклала угоду № 2/16484 від 25.11.2014р. та угоду № 2/18257 від 26.12.2014р. на яких підписи від імені ОСОБА_11 виконані різними особами від імені ОСОБА_11 .
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що слідчим доведено у клопотанні достатність підстав вважати, що не накладення арешту на квартиру загальною площею 30,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_6 , може призвести до її відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки останній має можливість реалізувати вказаний об`єкт нерухомого майна іншим особам.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, серед іншого, воно є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення та відноситься до майна, на яке може бути накладено арешт, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2015 року, якою задоволено клопотання ст. слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Залізничного району м. Львова, про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру площею 30,2 кв. м. /реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01/, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , заборонивши розпоряджатись даною квартирою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий :
Судді :