Справа № 11-а-1812/07 р.
Головуючий в 1 інстанції Гончарук В. П.
Категорія ст.ст. 187 ч.2 КК України
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого
Приндюк М.В.,

суддів:
Лук"янець Л.Ф., Кузьміна М.Л.,

за участю
прокурора Рабінчук Т.І.,

засудженого
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в м. Києві, проживає в АДРЕСА_1, раніше
судимий: 1.09.1995 р. Харківським районним судом м. Києва за ст.. 141 ч. 2 КК
України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 12.02.1998 р.
Харківським районним судом м. Києва за ст..ст. 117 ч. 3, 102 КК України на 6
років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 21.02.2002 р. на 1 рік 6
місяців 6 днів; засуджений за ст..
187 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна, за ст..
190 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 70 КК України
остаточно призначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна.

2

За
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що він 31.03.2006 року, з метою
скоєння розбійного нападу, вступив у злочинну змову з невстановленими слідством
особами. Діючи згідно розподілених ролей, засуджений під вигаданим приводом
завів потерпілого ОСОБА_2 до під'їзду будинку № 6 по вул. Дяченко у м. Києві, в
якому вже знаходились невстановлені особи та діючи узгоджено вони почали разом
наносити потерпілому удари ногами та руками по голові та тілу, внаслідок чого,
згідно висновку судово-медичної експертизи № 1143/э від 05.07.2006 року нанесли потерпілому легкі тілесні
ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Після чого,
заволоділи майном останнього, а саме: грошима в сумі 1400 гривень та паспортом
громадянина України на ім'я ОСОБА_2, який матеріальної цінності не представляє.

Крім
того, засуджений 11.08.2006 року приблизно о 18 год. 00 хв. перебуваючи біля буд. № 29 по вул. Червоноткацькій
в м. Києві, шляхом обману, зловживаючи довірою гр. ОСОБА_3. заволодів її
мобільним телефоном «Соні-Еріксон К700І», вартістю 1098 гривень, в якому
знаходилась сім-карта оператора «Лайф» вартістю 20 грн. з 7 грн. на рахунку.
Своїми діями, ОСОБА_1 завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 1125
грн.

На даний
вирок засудженим подана апеляція та доповнення до неї, в якій він просить
скасувати вирок та направити справу на додаткове розслідування у зв'язку з тим,
що судом першої інстанції невірно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 187 КК
України оскільки він розбійний напад вчинив сам, а не групою осіб. Також
засуджений звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було допитано всіх
свідків, які могли б підтвердити його покази.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора, який вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, провівши
судові дебати, заслухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок
суду про винність засудженого в здійсненні заволодіння чужим майном шляхом
обману та зловживання довірою, вчиненим повторно ґрунтується на зібраних у
справі і перевірених в судовому засіданні доказах як того вимагає ст.. 324 КПК України і в апеляції
не заперечується.

Винність
засудженого в здійсненні розбою при обставинах, викладених у вироку,
підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні,
доказами.

Так, з
показів потерпілого, даних під час досудового слідства (а. с. 97,99) та
досліджених у судовому засіданні вбачається, що він разом зі своїми знайомими
ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6 та засудженим приїхав на автомобілі в с Бортничі для
купівлі мобільного

3

телефону. Він, разом
із засудженим, який ішов позаду нього, зайшов до під»їзду будинку, а інші
особи залишились в автомобілі. В будинку між першим та другим поверхами його
зустріли двоє чи троє хлопців міцної статури і хтось наніс йому удар кулаком у
потилицю, після чого відчув ще 5 чи 6 ударів в голову після чого впав та на
короткочасний термін втратив свідомість, а коли отямився то почув як засуджений
сказав хлопцям, щоб забрали в нього гроші, після чого один з них забрав у нього
1400 грн. та паспорт. Під час нападу він побачив у одного з нападників ніж та
перестав чинити опір, оскільки почув словесну погрозу на свою адресу.

Його
покази, дані під час досудового слідства, є послідовними і незмінними і
повністю узгоджуються з показами свідків.

Так, з
показів свідка ОСОБА_4 (а. с. 106) вбачається, що потерпілий повідомив їй, що
хоче придбати мобільний телефон, але за дешевшу ціну ніж у магазині. Пізніше
засуджений, з яким вона була знайома, повідомив їй, що його знайомий продає
такий телефон у с Бортничі
і він їх туди відвезе. Після приїзду в с. Бортничі засуджений разом з
потерпілим зайшли у під»їзд будинку, а через 10 хвилин потерпілий вийшов з
будинку, у нього було розбите обличчя та він повідомив, що якісь хлопці забрали
у нього гроші.

З
показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що він разом з потерпілим, засудженим та
іншими їздив у с Бортничі, де потерпілий та засуджений разом зайшли у під»їзд
будинку, а приблизно через 5 хвилин з під»їзду вийшли 3 чоловік, 2 з яких були
міцної статури, та направились у двори, а ще через 2-3 хвилини з під»їзду
вийшов потерпілий, у якого обличчя було в крові та сказав, що його побили
невідомі чоловіки і забрали 1400 грн.

Аналогічні
покази дані свідком ОСОБА_5. (а. с. 120).

Крім
того, з показів свідка ОСОБА_7 ( а. с. 117) вбачається, що він відвозив на
своєму автомобілі у с Бортничі потерпілого та його знайомих, де з хлопцем на
ім»я ОСОБА_1 потерпілий зайшов у під»їзд будинку, а хвилин через 10-15
потерпілий вийшов звідти та повідомив що в нього викрали гроші, при цьому він
бачив у нього на обличчі кров.

Ці
покази потерпілого та свідків суд дослідив у судовому засіданні та поклав їх в
основу вироку, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами в
справі, а саме: даними висновку експерта ( а. с. 91), з якого вбачається, що
потерпілому нанесена рана зовнішнього кута ока, що відноситься до легких
тілесних ушкоджень; даними протоколу очної ставки від 22.05.2006 р. (а. с.
135).

Під час
дослідження вищезазначених матеріалів справи, в тому числі і протоколу очної
ставки між засудженим та потерпілим за клопотанням засудженого, від нього не
отримано ніяких заперечень щодо цих показів та інших матеріалів справи.

Крім
того, засуджений у своїх показах як на досудовому слідстві так і в судовому
засіданні не заперечував, що він разом з потерпілим заходив у під»їзд будинку,
розташованого в с Бортничі,
де вдарив того в обличчя та забрав у нього 350 грн.

4

Що
стосується доводів апеляції про те, що суд не допитав потерпілого у судовому
засіданні, то з матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово викликав
потерпілого у встановленому законом порядку в судове засідання і застосовував
примусовий привід, однак потерпілий в судове засідання не з»явився, а постанова
суду про примусовий привід не була виконана, оскільки він за зазначеною адресою
не знаходився.

Крім
того, в судовому засіданні (а. с. 41 т. 2) засуджений відмовився від заявленого
клопотання про допит потерпілого.

З цих
підстав колегія суддів вважає, що за наявності вищезазначених доказів, як
досудовим слідством так і судом вірно кваліфіковані дії засудженого за ст.. 187 ч. 2 КК
України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством,
небезпечним для життя та здоров»я особи, що зазнала нападу та з погрозою
застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Підстав для направлення справи для проведення додаткового розслідування не
вбачається.

При
призначенні засудженому покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу, відсутність
обставин, що пом»якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують
покарання.

Покарання
призначене в межах санкцій ст.ст. 187 ч. 2, 190 ч. 2 КК України, близьке до
мінімального, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначене покарання
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, яке є необхідне і достатнє
для виправлення засудженого.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1
залишити без змін, а його апеляцію без задоволення.