Справа 127/399/15-к
Провадження 1-в/127/59/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі:головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання та у зв`язку з перевищенням строку тримання особи під вартою -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання та у зв`язку з перевищенням строку тримання особи під вартою, яка мотивована тим, що його позбавлено права на волю без достатніх для того підстав, з порушенням порядку, встановленого законом і з перевищенням граничного строку утримання його під вартою. З часу набрання законної сили ухвали Волинського обласного суду від 24.05.2000 року відносно ОСОБА_6 минуло більше десяти років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, встановлений ст. 49 КК України. Заявник не ухилявся від відбування призначеного покарання за обвинувальним вироком, не вчиняв нового злочину, тому відсутні підстави для переривання строку давності. В зв`язку з зазначеним заявник просить звільнити його від відбування покарання з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку та з перевищенням граничного строку тримання під вартою.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву підтримав та з викладених в ній підстав, просив суд звільнити його від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання та у зв`язку з перевищенням строку тримання особи під вартою. На обґрунтування заяви зазначив, що в матеріалах особової справи відсутнє розпорядження щодо виконання ухвали Волинського обласного суду від 24.05.2000 року про заміну йому покарання. З часу набрання зазначеної ухвали законної сили минуло понад 10 років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, встановлений ст. 49 КК України. Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що він раніше звертався до суду з заявою про його звільнення, в задоволенні якої суд відмови, проте заява, що перебуває на розгляді суду зараз є заявою з зовсім інших підстав. Так, ОСОБА_5 зазначив, що основним доводом заяви є відсутність розпорядження про виконання вироку щодо нього, що свідчить про його незаконне утримання під вартою більш ніж 10 років та порушенням вимог ст. 206 КПК України, що не було предметом судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 підтримав заяву засудженого ОСОБА_5 та просив його задоволити.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що заява засудженого задоволенню не підлягає та просила суд відмовити у її задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_5 , думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали за заявою, дійшов наступного висновку.

З особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він засуджений вироком Волинського обласного суду 23.02.1998 року за ст. 69, ч.3 ст. 142, п.п. «а», «г», «і» ст. 93, ч. 1 ст. 222 КК України (1960) до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 31.03.1998 року вказаний вирок Волинського обласного суду залишено без змін.

Згідно листа Верховного Суду України від 07.10.1998 року №5-310к98, на адресу Волинського обласного суду повернуто кримінальну справу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 які засуджені до смертної кари розстрілу, з зазначенням про те, що «вказівка про звернення вироку до виконання відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_5 буде направлена на Вашу адресу після вирішення Президентом України питання щодо них».

Судом встановлено, що розпорядження про виконання вказаного вироку дійсно не надходило, оскільки в особовій справі засудженого розпорядження (вказівки) не має, а призначене вироком покарання смертна кара, не виконане.

Підставою для невиконання вказаного вироку в частині призначеного покарання стала ухвала Волинського обласного суду від 24.05.2000 року, якою ОСОБА_5 замінено призначене покарання за вироком Волинського обласного суду від 23.02.1998 року за ст. 69, ч.3 ст. 142, п.п. «а», «г», «і» ст. 93, ч. 1 ст. 222 КК України у вигляді смертної кари розстрілу на довічне позбавлення волі в тюрмі суворого режиму.

Вказане рішення суду зумовлено змінами в законодавстві, згідно з якими виняткова міра покарання смертна кара, скасована (Закон України від 22.02.2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового Кодексів України»).

Питання щодо законності заміни покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі було предметом судового перегляду та визнано таким, що відповідає вимогам Закону, що вбачається з судових рішень, що містяться в особовій справі засудженого, а саме постанови Староміського районного суду м. Вінниці від 26.08.2011, ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 10.11.11 року.

Таким чином, ОСОБА_5 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі не на підставі вироку, а на підставі ухвали Волинського обласного суду від 24.05.2000 року, а, відповідно до Інструкції з діловодства, затвердженої наказом Міністра юстиції України № 22/5 від 13.03.1997 року, видача розпорядження про виконання ухвали не передбачена, так само як і видача розпорядження про виконання покарання при його заміні на інший вид судовим рішенням.

Відповідно до ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінальної справи; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що заява засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки порушень ст. 206 КПК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 409, 411 КПК України, 152 КВК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , щодо звільнення від відбування покарання в зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання та у зв`язку з перевищенням строку тримання особи під вартою відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: