Справа № 11 а-1186/2007 Головуючий в 1
інстанції: Єйбог І.М.
ст.ст. 115 ч.1, 162 ч.2, 296 ч.3 КК України Доповідач:
УХВАЛА

іменем України

16
жовтня 2007 року м.
Херсон

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

головуючого-судді
Годуна В.А.

суддів Гемми
Ю.М., Грушицького А.А.

з участю
прокурора Литвиненка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді
справи, на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29
серпня 2007 року, -

встановила:

Цією постановою
кримінальна справа за звинуваченням:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115 ч. 1,
162 ч.2, 296 ч.3 КК України, направлена
прокурору на додаткове
розслідування з мотивів
неповноти та неправильності
досудового слідства.

Міра запобіжного
заходу обрана ОСОБА_1. - підписка про невиїзд.

ОСОБА_1.
обвинувачуються у вчиненні таких злочинів.

В осені
2003 року. ОСОБА_1., перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, із хуліганських спонукань, в будинку подружжя
ОСОБА_2, мешканців с. Наталівка Каховського району Херсонської області, у
присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4., на протязі тривалого часу, висловлюючись
нецензурною лайкою, наніс численні удари ОСОБА_4, при цьому завдав їй фізичного
болю.

Він же,
в січні 2004 року, в с.
Наталівка Каховського району Херсонської області, із хуліганських мотивів, зірвавши
запір, незаконно проник до будинку подружжя ОСОБА_2, де висловлюючись
нецензурною лайкою у присутності останніх, наніс численні удари ОСОБА_5, при
цьому завдав їй фізичного болю.

Крім
того, він же, 03 березня 2004 року, в денний час, в с. Наталівка Каховського
району Херсонської області, в будинку ОСОБА_6., під час уживання спиртних
напоїв, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс останньому удари і,
збивши його з ніг, зав'язав на шиї того мотузку та здушив шию, що призвело до
смерті ОСОБА_6.

В апеляції
прокурор, не погоджуючись із постановою суду, просить її скасувати з мотивів
незаконності й необґрунтованості, а справу повернути на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, суд першої інстанції не дослідів у повному обсязі докази, на
яких ґрунтується обвинувачення, чим порушив вимоги кримінально процесуального
закону щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи.
Крім того, на його думку, виявлені недоліки досудового слідства можуть бути
усунуті в судовому засіданні.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню
з таких підстав.

Висновок
суду першої інстанції про необхідність направлення справи на додаткове
розслідування з підстав, викладених у постанові, є необгрунтованим.

Відповідно
до вимог ст.281 КПК України та роз'яснення, що міститься у п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року " Про практику
застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних
справ на додаткове розслідування", повернення справи на додаткове
розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли
неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому
засіданні.

Якщо суд
має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового
розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого,
свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних
експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку,
передбаченому в ст.315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також
шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав
учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є
неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування
додаткових доказів (ст.280 КПК України).

Однак зазначених
вимог закону судом дотримано не було.

Зі
змісту постанови суду видно, що підставою для направлення справи на додаткове
розслідування суд визнав те, що органами досудового слідства не з'ясовані
обставини вчинених ОСОБА_1.
злочинів, а саме: умисного вбивства ОСОБА_6., хуліганських дій; що його діям не
дана належна юридична оцінка, що слідством не усунуті суперечності між
доказами, на яких ґрунтується обвинувачення, зокрема, показаннями ОСОБА_1, свідка ОСОБА_7, даними висновків
судово-медичної експертизи щодо часу настання смерті ОСОБА_6.; не усунуті
порушення вимог КПК при проведенні очної ставки.

Задовольняючи
клопотання підсудного ОСОБА_1
про направлення справи на додаткове розслідування з підстав неповноти й
неправильності досудового слідства, суд не звернув уваги на те, що він не
зазначив при цьому, в чому конкретно полягає така неповнота та неправильність і
як вона вплинула на хід досудового слідства і його висновки.

Як
убачається з матеріалів справи й протоколу судового засідання, судом першої
інстанції взагалі не були досліджені докази обвинувачення, так і докази захисту
для з'ясування обставин, що могли мати істотне значення для правильного
вирішення справи, (а.с. 399, 400),

Отже,
суд сам допустив однобічність і неповноту судового слідства, оскільки не вжив
заходів для всебічного, повного й об'єктивного розгляду всіх обставин справи, що
є порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Суд
повинен був дослідити всі зібрані у справі докази, в тому числі показання
свідка ОСОБА_7. - очевидця злочину, та дати їм відповідну оцінку у їх
сукупності.

Не є
підставою для дослідування наявність суперечностей між доказами обвинувачення,
на що посилається суд у постанові, зокрема, показаннями ОСОБА_1, свідка
ОСОБА_7, висновками судово-медичної експертизи щодо часу настання смерті
ОСОБА_6., оскільки згідно з вимогами ст.334 КПК України указані протиріччя має
вирішувати суд, постановляючи вирок, в якому повинен указати на докази, на яких
ґрунтується висновок суду, із зазначенням мотивів, із яких суд відкидає інші
докази.

Указівки
суду про необхідність встановлення точного часу вбивства ОСОБА_6., а також часу
побиття ОСОБА_5, є необгрунтованими.

Зі
змісту постанови про пред'явлення обвинувачення убачається, що органи
досудового слідства (у межах відомих їм обставин) пред'явили ОСОБА_1 обвинувачення у
вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115 ч. 1, 162 ч.2, 296 ч.3 КК України,
з дотриманням вимог ст.132 КПК України, де зазначені час, місце, спосіб та

інші обставини
вчинених злочинів, наскільки вони відомі слідчому, і статті кримінального
закону, якими передбачені ці злочини, (а.с. 236 - 238)

Ознайомившись
із цим процесуальним документом, ні обвинувачений ОСОБА_1., ні його захисник
ОСОБА_8 не зазначали про те, що обвинувачення є неконкретним і що цим
обмежується право ОСОБА_1 на захист. Не йшлося про це й при допиті ОСОБА_1 як
обвинуваченого, і при ознайомленні цих осіб із матеріалами справи, (а.с. 241,
242, 244, 245)

Таким
чином, висновок суду про те, що органами досудового слідства не з'ясовані
фактичні обставини вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_1, не
грунтуються на законі та матеріалах справи.

Не
встановлення місця знаходження свідка ОСОБА_7
- цигана за національністю, який не має постійного місця реєстрації, також
не є підставою для повернення справи на додаткове розслідування. Суд має
вирішити це питання відповідно до вимог ст.306 КПК України.

Питання
щодо допустимості чи недопустимості доказів, зокрема, даних протоколу очної
ставки (а.с. 34), в якому міститься не оговорена дописка показань свідка
ОСОБА_7, суд має вирішити при розгляді справи по суту, а тому вказівка суду про
необхідність усунення цього порушення органами слідства є безпідставною.

Крім
того, повертаючи справу на додаткове розслідування, суд не вправі наперед
вирішувати питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність,
кваліфікацію вчиненого, що було зроблено судом у постанові про дослідування
щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 3а ст.296 ч.3 КК України, а тому
вказівка суду з цього питання не грунтується на законі. Зазначені питання
вирішуються судом при постановлені вироку відповідно до вимог ст. ст. 323, 324
КПК України.

Що
стосується відсутності доказів, які б підтверджували це обвинувачення та їх
недостатність, про що вказує суд у своїй постанові, то вони не є підставою для
направлення справи на додаткове розслідування, оскільки за таких обставин, коли
вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, про що свідчать
матеріали справи, суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного та,
виходячи з цього, згідно зі ст.327 КПК України постановити відповідний вирок.

З огляду
на викладене, постанову суду не можна визнати законною й обгрунтованою, а тому
вона підлягає скасуванню, а справа - поверненню на новий судовий розгляд у той
же суд.

При
новому судовому розгляді кримінальної справи суд має ретельно перевірити
зібрані у справ докази, дати їм належну оцінку в їх сукупності та прийняти
законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляції
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити.

Постанову
Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 серпня 2007 року
щодо про повернення на додаткове розслідування кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. ст. 115 ч.1, 162 ч.2, 296 ч.3 КК України -
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд.