Справа №11-159/07 Головуючий у І інстанції Сівчук А.Є.
Категорія: ч.ч. 1, 2 ст. 286 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 06 березня 2007 року

колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді: Хомицького A.M.

суддів: Польового
М.І., Пазнжа О.С.

за участю прокурора: ОСОБА_1

захисника: ОСОБА_2

потерпілих: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника потерпілих: ОСОБА_6

цивільного відповідача:
ОСОБА_7

представника засудженого :ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку
апеляції представника потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_6, засудженого
ОСОБА_9, цивільного відповідача ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду
від 20 листопада
2006 року,
яким ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, громадянин України, уродженець с
Тельчі Маневицького району Волинської області, житель АДРЕСА_1, з середньою
освітою, одружений, судимості не має, -

засуджений за ч.
1 ст. 286 КК України до 3 (трьох) років
обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки; за
ч. 2 ст. 286 КК України до 5 (п'яти) років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно ОСОБА_9 призначено покарання у виді 5 (п'яти) років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 (три)
роки.

Постановлено
строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання; тобто з 20.11.2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 в доход держави 1 264 (одну тисячу двісті шістдесят
чотири) грн. збитків
за лікування потерпілих.

Стягнуто. з ОСОБА_9 в
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 8
250 (вісім тисяч двісті п'ятдесят) грн.
89 (вісімдесят дев'ять) коп. матеріальних збитків та по 25 000 (двадцять п'ять
тисяч) грн. моральної
шкоди.

2

Стягнуто з
ОСОБА_9 в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 500
(п'ятсот) грн. витрат
за надання юридичної допомоги.

Стягнуто з
ОСОБА_9 в доход держави 188
(сто вісімдесят вісім) грн.
31 (тридцять одна) грн.
судових витрат по справі за проведення експертизи.

Стягнуто з
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 60
ООО (шістдесят тисяч) моральної шкоди.

Стягнуто з
ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 500
(п'ятсот) грн. витрат
на надання юридичної допомоги.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_9 змінено з підписки про невиїзд на утримання під
вартою та взято засудженого під варту з залу суду.

Постановлено
арешт, накладений на автомобіль "Форд Сієра" державний реєстраційний
номер НОМЕР_1- зняти.

Вироком вирішено також долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком
ОСОБА_9 засуджений за те, що 16
липня 2004 року,
біля 23 год. 30 хв.,
керуючи без оптичних окулярів автомобілем "Форд Сієра", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
по вул. Рівненській м. Луцька, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.36,
11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, виявивши' на проїжджій частині
пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки
транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10,
спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною смерті
потерпілого.

Він же, 30.08.2005 року, біля 12 год. ЗО хв., керуючи
без оптичних окулярів автомобілем "ГАЗ 3110", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_7, по вул. Рівненській м. Луцька, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.36,
10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, при виконанні повороту
ліворуч, в забороненому місці, пересік осьову подвійну суцільну лінію розмітки,
виїхавши на зустрічну смугу руху зіткнувся * з мотоциклом "Сузукі",
під керуванням ОСОБА_11, який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок
зіткнення ОСОБА_11 було завдано тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть
потерпілого.

Він же, 31.08.2004 року, біля 21 год. 35 хв., керуючи без
оптичних окулярів автомобілем "Форд
Сієра", державний реєстраційний номер НОМЕР_1по
проспекту Відродження м. Луцька, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.36, 11.2, 12.3 Правил дорожнього
руху України, виявивши на проїжджій частині пішохода, не вжив заходів для
зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12, спричинивши останньому тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості.

В поданій апеляції представник потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6, не оспорюючи
доведеності вини та правильності
кваліфікації дій засудженого, просить
вирок Луцького

З

міськрайонного суду від 20.11.2006 року скасувати,
у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання, постановити новий вирок,
яким призначити засудженому покарання,
передбачене максимальною межею санкції ч. 2 ст. 286
КК України. Апеляцію обґрунтовує тим, що судом не в повній мірі враховано
ту обставину, що злочинними діями ОСОБА_9 спричинено смерть двох осіб. Крім
того, засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності і
неодноразово до адміністративної -
за порушення правил дорожнього руху України.

В особистій
апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_9 просить вирок Луцького
міськрайонного суду від 20.11.2006
року скасувати, а справу направити прокурору міста Луцька на додаткове
розслідування у зв'язку з неповнотою та однобічністю досудового та судового
слідства. Вважає, що правил дорожнього руху
він не порушував, а дорожньо-транспортні пригоди, внаслідок яких настала
смерть потерпілих, сталися не з його вини, а з вини самих потерпілих, які
перебували у стані алкогольного сп'яніння і самі діяли в порушення ПДР України.
Допитані свідки та потерпілий ОСОБА_12 дали неправдиві показання. Не згідний
він також із висновками проведених по справі експертиз. Його вина в ДТП не доведена, а тому
цивільні позови слід було залишити без розгляду.

В апеляції
цивільний відповідач, ОСОБА_7, просить вирок Луцького міськрайонного суду від 20.11.2006 року в частині
стягнення з нього в користь потерпілої ОСОБА_5
60 000 грн. моральної
шкоди змінити, стягнувши вказану суму із засудженого. Апеляцію обґрунтовує тим,
що ОСОБА_9 працював у нього неофіційно, а 30.08.2005 року самовільно, без
дозволу власника, в особистих цілях, скористався автомобілем, тому саме
засуджений, повинен нести відповідальність у відповідності до ч. З ст. 1187 ЦК
України.

В заперечені на
апеляцію захисник засудженого ОСОБА_2 та представник засудженого ОСОБА_8 в задоволенні апеляції представника
потерпілих - ОСОБА_6 просять відмовити, у зв'язку з її безпідставністю, а
справу направити на додаткове розслідування. Посилаються на те, що наведені в
апеляції ОСОБА_6 доводи, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки
умислу на порушення ПДР у засудженого не було, а тому останній і не визнавав
вини у їх вчиненні. Також не відповідають дійсності і посилання захисника
ОСОБА_6 щодо попереднього притягнення засудженого до кримінальної
відповідальності, оскільки судимість ОСОБА_9 погашена у встановленому законом
порядку.

Заслухавши
доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, засудженого ОСОБА_9,
захисника ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника потерпілих
ОСОБА_6, цивільного відповідачаОСОБА_7, які апеляції підтримали, міркування прокурора, що виключення із вироку обтяжуючої
обставини - тяжкі наслідки завдані злочином і в решті залишення вироку
без змін, вивчивши матеріали справи колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляції представника потерпілих ОСОБА_6, та цивільного відповідачаОСОБА_7 до
задоволення не підлягають, а апеляція засудженого ОСОБА_9 підлягає до
часткового задоволення.

4

Висновок суду
про вчинення засудженим злочинів, при вказаних у вироку обставинах, ґрунтується
на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну
оцінку і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286,
ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи
засудженого про те, що правил дорожнього руху він не порушував, а відповідно і
дорожньо-транспортні пригоди були спричинені не з його вини, спростовуються
матеріалами кримінальної справи.

Так, факт
спричинення дорожньо-транспортної пригоди 16
липня 2004 року,
яка призвела до смерті потерпілого ОСОБА_10 стверджується:

- протоколом
огляду місця події
та складеною план-схемою від

17.07.2004 року/а.с 17-24/;

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 24.11.2005 року за участю свідка ОСОБА_13, яка вказала на місце та
розповіла про ДТП, очевидцем
якої вона була /а.с. 63-64/

· актом
судово-медичного дослідження №
391 від 22.09.2004 року та
додатковим висновком експерта №
391/а від 19.10.2004
року, згідно яких потерпілий ОСОБА_10 під час ДТП отримав тілесні
ушкодження у вигляді лінійних зламів кісток
основи черепа, забою головного мозку із крововиливами під оболонки
головного мозку забійних ран, які відносяться до категорії тяжких, як
небезпечні для життя в момент їх спричинення, що викликали смерть потерпілого
та інші ушкодження у вигляді саден та ран різних частин тіла;

· показами
потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_14 про те, що потерпілий ОСОБА_10 тілесні
ушкодження отримав внаслідок ДТП
і від них помер;

- показами
свідка ОСОБА_13, яка була
очевидицею

дорожньо-транспортної пригоди 16.07.2004
року і бачила, як автомобіль-таксі

під керуванням ОСОБА_9 збив пішохода, який переходив дорогу, по вул.

Рівненській м. Луцька, при цьому водій транспортного засобу був без
окулярів,

а також показами свідків ОСОБА_15, ОСОБА_4

Здійснення засудженим дорожньо-транспортної пригоди 30.08.2004 року по вул. Рівненській м. Луцька в результаті якої
спричинено тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11, які спричинили його смерть,
підтверджується:

- протоколом огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди
від

30.08.2005 року /а.с. 202-211/;

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.04.2006 року за участю
свідка ОСОБА_16, який вказав на місце та розповів про обставини ДТП /а. с: 283-284/;

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.04.2006 року за участю
свідка ОСОБА_17, який вказав на місце та розповів про обставини ДТП /а.с. 287-289/;

- протоколами огляду транспортних засобів від 6.10.2005 року -

мотоцикла "Сузукі" та автомобіля ТАЗ 3110" д.н. НОМЕР_2 /а.с. 291-292/;

- висновком експерта НОМЕР_3 від 02.12.2005 року, з якого вбачається, що

ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої
травми органів

грудної клітки,
черевної порожнини і
органів заочеревинного простору,

5

закритої
черепно-мозкової травми та інші
тілесні ушкодження у
вигляді пошкодження внутрішніх органів, синців та саден на різних
ділянках тіла /а.с. 234-240/;

·
висновком експерта НОМЕР_4 при УМВС України у Волинській
області від 4.05.2005 року,
згідно якого в даній дорожній ситуації з технічної точки зору дії водія
ОСОБА_9, які не відповідали вимогам п.п. 1.3,
1.5, 2.3(6), 10.1, 10.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому
причинному зв'язку з виникненням даної ДТП
/а.с. 340-342/;

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 27.04.2006 року за участю
ОСОБА_9 /а. с. 362/.

- показаннями потерпілої ОСОБА_5, що 30.08.2005 року її

повідомили, що син -
ОСОБА_11 потрапив в аварію і знаходиться в лікарні.

На другий день після ДТП він помер;

- показаннями свідків: ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_18, з

яких вбачається, що 30.08.2005
року, біля 11.00
год. по вул. Рівненській,

відбулося зіткнення мотоциклу з
автомобілем "Волга". Причиною дорожньо-

транспортної пригоди стало здійснення автомобілем
"Волга" під керуванням

ОСОБА_9 маневру розвороту, без ввімкнення при цьому
показника повороту,

на ділянці дороги з подвійною осьовою лінією, яку
останній пересік, виїхавши

на зустрічну смугу руху та іншими матеріалами справи.

Факт
спричинення дорожньо-транспортної пригоди засудженим 31.08.2005 року, внаслідок
якої ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня важкості
підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 31.08.2004 року
та схемою до нього,

згідно яких автомобіль "Форд Сієра" р.н.
НОМЕР_1, після скоєння наїзду на

пішохода, розташований на лівій
смузі руху, що суперечить показам ОСОБА_9

про те, що наїзд було здійснено на правій смузі руху
/а.с. 109-114/;

- протоколом відтворення обстановки та обставин ДТП з участю

потерпілого ОСОБА_12 від 24.11.2005 року, який вказав на місце та

розповів про обставини ДТП /а.с. 127-128/;

· висновком судово-медичної експертизи НОМЕР_5 від 9.11.2004 року, згідно якого ОСОБА_12
отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного відламкового перелому
правого стегна, перелому крила здухвинної кістки,
рани потиличної ділянки голови, множинних забоїв та саден тіла, струсу головного
мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості/а.с. 131-133/;

· показами
свідківОСОБА_7, який показав, що дійсно ОСОБА_9 працюючи на ВАТ
"Таксосервіс" шофером скоїв ДТП.

Твердження
засудженого ОСОБА_9 про те, що його вини у дорожньо-транспортній пригоді немає,
що в автопригодах винні самі потерпілі з обґрунтуванням судом спростовані з
наведенням у вироку відповідних мотивів і підстав сумніватись у правильності
цього висновку немає.

Підстав не
вірити показанням свідків та потерпілого ОСОБА_12 у суду не було, оскільки вони
послідовні, співпадають і підтверджуються матеріалами справи.

6

Експертизи по
справі проведені компетентними спеціалістами на підставі встановлених обставин
і сумнівів у їх правильності в колегії суддів не виникає.

В той же час із
обвинувачення ОСОБА_9 слід виключити порушення пунктів 1.3, 1.5., 2.3 (б), 11.2 Правил
дорожнього руху, оскільки вони є загальними і не знаходяться в прямому
причинному зв'язку з наслідками ДТП.

Слід також
виключити із вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання - спричинення
злочином тяжких наслідків передбачено диспозицією ст. 286 КК України. Крім
того, суд не зазначив, які саме конкретні тяжкі наслідки враховує.

Не є обґрунтованими і спростовуються матеріалами справи твердження цивільного
відповідача про те, що він є неналежним цивільним відповідачем.

Як встановлено
вироком суду, саме ОСОБА_7 являється власником транспортного засобу "ГАЗ 3110" державний
реєстраційний номер НОМЕР_2,
який належить йому на праві власності. У зв'язку з прийняттям на роботу
водія ОСОБА_9, даний автомобіль ОСОБА_7 було передано останньому у його
технічне управління без відповідного правового оформлення, і той керував ним на
підставі подорожнього листа.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, якщо
власник передав транспортний засіб без належного правового оформлення іншій
особі, то суб'єктом відповідальності, у випадку завдання шкоди належним йому
джерелом підвищеної небезпеки, буде власник транспортного засобу.

За таких
обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що саме
ОСОБА_7 є суб'єктом відповідальності і правомірно поклав на нього відшкодування
моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 неправомірними діями засудженого.

Не вбачає
колегія суддів і підстав для зміни покарання засудженому, як цього просить в
апеляції представник потерпілих -
ОСОБА_6

Суд першої
інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_9 прийшов до правильного висновку про
можливість його виправлення та перевиховання виключно в умовах ізоляції від
суспільства, призначивши йому покарання у виді
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Як вбачається з
вироку суду, при призначенні засудженому міри покарання судом враховано
характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженого,
його посередню характеристику, те, що збитки потерпілим не відшкодував.

Покарання
ОСОБА_9 суд призначив в межах санкцій статей, за які він засуджений, воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідним та достатнім для
його виправлення і перевиховання.

Хоча із
обвинувачення засудженого ОСОБА_9 виключається порушення частини пунктів Правил
дорожнього руху, а також обставина, що обтяжує покарання, але це не є підставою
для пом'якшення призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України колегія суддів судової палати, -

УХВАЛИЛА:

7

Апеляцію
засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляцію цивільного відповідача
ОСОБА_7 та апеляцію представника потерпілих ОСОБА_6 залишити без
задоволення.

Вирок Луцького
міськрайонного суду від 20
листопада 2006 року
щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити із вироку з обвинувачення ОСОБА_9 вказівку суду про порушення ним
пунктів 1.3, 1.5., 2.3 (б), 11.2 Правил дорожнього руху України та посилання суду на обставину, що обтяжує
покарання - тяжкі
наслідки завдані злочином.

В решті вирок
залишити без змін.