Справа № 212/1-836/11
Провадження №11/772/714/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Вишар
Доповідач : Федчук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

29 серпня 2013 року

м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Вінницької області в складі:

головуючого: Федчука В.В.

суддів: Нагорняка Є.П., Ляліної Л.М.

за участю прокурора: Янушевича О.Я.

засудженого: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляцією зі змінами прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції та апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Вінницького міського суду Вінницької
області від 06 червня 2013 року яким,

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Чернеча Слобода, Буринського району,
Сумської області, українця,
громадянина України, не працюючого, не
одруженого, з середньою освітою,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого:

05.07.2005 року Буринським районним судом
Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України
до покарання у виді штрафу розміром 510
грн., згідно п. «а» ст. 1 ЗУ «Про
амністію» від 31.05.2005 року від покарання
звільнений;

17.10.2007 року Буринським районним судом
Сумської області за ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі
строком на 3 роки, згідно ст. 75, 76 КК
України від відбуття призначеного
покарання звільнений з іспитовим
строком на 1 рік;

засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до
покарання у виді 3 (трьох) років
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК
України до покарання у виді 4 (чотирьох)
років позбавлення волі, за ст. 348 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 (десять)
років;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України
остаточно призначено ОСОБА_2 покарання
шляхом часткового складання
призначених покарань у вигляді 11
(одинадцяти) років позбавлення волі;

строк відбуття покарання
засудженому рахується з моменту його
затримання, тобто з 25.09.2011 року;

запобіжний захід ОСОБА_2 залишено
тримання під вартою;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь
потерпілих кошти на відшкодування
завданої матеріальної шкоди;

вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду ОСОБА_2 в
період часу з початку серпня до
середини серпня 2011 року, точний час
слідством не встановлено, проник до
времянки АДРЕСА_3, звідки вчинив
крадіжку металевої тачки вартістю 150
грн., ковдри вартістю 70 грн., покривала
вартістю 50 грн., сапи вартістю 50 грн., 20
метрів алюмінієвого дроту вартістю 80
грн., які належали ОСОБА_3 Після чого, з
місця вчинення злочину зник, чим
заподіяв останній матеріальної шкоди
на загальну суму 400 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, в вечірній час
доби, 22.08.2011 року, точний час слідством
не встановлено, спільно з
невстановленою слідством особою,
шляхом пошкодження ролетів проникли до
гаража, що розташований в будинку
АДРЕСА_4, звідки вчинили крадіжку
електрозварювального пристрою,
вартістю 1200 грн., який налеєть ОСОБА_4.
Після чого, з місця вчинення злочину
зникли, чим заподіяли останньому
матеріальної шкоди на суму 1200 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, в десятих
числах вересня 2011 року в обідній час
доби, точний час слідством не
встановлено, маючи умисел на вчинення
крадіжки та реалізуючи його шляхом
вільного доступу з приміщення будівлі
АДРЕСА_5, вчинив крадіжку болгарки, яка
належить ОСОБА_5. Після чого, з місця
вчинення злочину зник, чим заподіяв
останньому матеріальної шкоди на суму
480 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 маючи умисел на
вчинення крадіжки чужого майна спільно
з невстановленою слідством особою, в
період часу з 15.09.2011 року по 21.09.2011 року,
близько 23.30 год., реалізуючи свій
злочинний умисел шляхом пошкодження
вхідних дверей проникли до будинку
АДРЕСА_6, звідки скоїли крадіжку
електроінструменту, а саме:
зварювального апарату вартістю 800 грн.,
перфоратора вартістю 600 грн., дрилі
вартістю 200 грн., шуруповерта вартістю
200 грн., електролобзика вартістю 170 грн.,
болгарки середньою вартістю 350 грн.,
музичного центру вартістю 1500 грн.,
мотору від бетономішалки вартістю 450
грн., мотка ізоляційної гофри довжиною
150 метрів вартістю 1200 грн, кріпіжів під
гіпсокартон на суму 300 грн, мідного
проводу довжиною 150 метрів вартістю 1000
грн., які належали ОСОБА_6. Після чого, з
місця вчинення злочину зникли, чим
заподіяли ОСОБА_6 матеріальної шкоди на
загальну суму 6770 грн.

Крім цього, ОСОБА_2, маючи умисел
на вчинення крадіжки, вступив в змову з
невстановленою слідством особою та
22.09.2011 року, близько 11.30 год., реалізуючи
свій злочинний умисел шляхом підбору
ключа до вхідних дверей, проникли до
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, звідки скоїли крадіжку брюк
сірого кольору вартістю 200 грн. та
інструменту, а саме: болгарки фірми
«Крафт» вартістю 800 грн., з диском по
дереву вартістю 80 грн., дрилі
російського виробництва вартістю 600
грн., перфоратора португальського
«Парк Сайт» вартістю 500 грн.,
шуруповерта фірми «Крафт» вартістю 320
грн., набору викруток звичайних
вартістю 200 грн., набору викруток
ударних вартістю 360 грн., плоскогубці
вартістю 100 грн., кусачки вартістю 60
грн., інструменту для встановлення
заклепок вартістю 200 грн., двох бухт
кабелів по 40 метрів 2*2,5 ШВВП вартістю 1000
грн. по 500 грн. кожна та іншого мілкого
інструменту, який матеріальної
цінності не представляв та який
належав ОСОБА_7. Після чого, з місця
вчинення злочину зникли, чим завдали
ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну
суму 6020 грн.

Крім того, ОСОБА_2, маючи умисел на
вчинення крадіжки чужого майна спільно
з невстановленою слідством особою, в
період часу з 00 год. 00 хв., 24.09.2011 року до
10 год. 00 хв., 24.09.2011 року, перебуваючи у
дворі будинку АДРЕСА_7, реалізуючи свій
злочинний умисел шляхом розбиття скла
автомобіля «Сеат Інка», білого кольору,
д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіля марки «ІЖ»,
білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2, таємно
вчинили крадіжку наступних речей:
магнітоли «Блоупункт», вартістю 250 грн.,
магнітоли «Фольцваген», вартістю 200
грн., набору ключів вартістю 300 грн.,
домкрату вартістю 200 грн., кофти
байкової вартістю 100 грн., тормозного
циліндру вартістю 95 грн., що належали
ОСОБА_8. Після чого, з місця вчинення
злочину зникли, чим завдали останньому
матеріальної шкоди на загальну суму 1145
грн.

Крім того, ОСОБА_2, будучи
оголошеним в державний розшук Зарічним
РВ УМВС у Сумській області за вчинення
злочину передбаченого ч. 1 ст. 309 КК
України, був доставлений працівниками
міліції в службовий кабінет слідчого
СВ Ленінського РВ ВМУ УМВС України у
Вінницькій області лейтенанта міліції
ОСОБА_9, який знаходиться за адресою: м.
Вінниця, вул.. Пирогова, 4, для
проведення допиту по кримінальній
справі № 11271127 порушеній за ч. 3 ст. 185 КК
України, по факту крадіжки особистого
майна ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1,

Під час допиту ОСОБА_2 перебуваючи
в державному розшуку маючи на меті
уникнути кримінальної
відповідальності та не бажаючи бути
затриманим за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
представився слідчому під вигаданими
анкетними даними: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Переслідуючи вказану мету, ОСОБА_2
під вигаданими анкетними даними -
ОСОБА_10, дав слідчому ОСОБА_9 показання
про обставини вчинення ним злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
вважаючи, що після закінчення допиту
він буде відпущений слідчим на
підписку про невиїзд та в подальшому
зможе ухилитися від кримінальної
відповідальності за вчинене.

Однак, після закінчення допиту,
слідчий ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_2 про те,
що ним прийнято рішення про його
затримання в порядку ст. 115 КПК 1960 року,
як підозрюваного та роз'яснено, що
санкція ч. 3 ст. 185 КК України, передбачає
покарання у виді позбавлення волі на
строк від 3 до 6 років.

ОСОБА_2 усвідомлюючи, що він буде
затриманий в якості підозрюваного по
даній кримінальній справі та в
подальшому слідству стануть відомі
його справжні анкетні дані, не бажаючи
бути затриманим, та відбувати
покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст.
185 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України за
вчинення якого перебував у державному
розшуку, вирішив покинути приміщення
райвідділу міліції шляхом вчинення
вбивства слідчого ОСОБА_9.

ОСОБА_2, усвідомлюючи, що слідчий
ОСОБА_9 є працівником правоохоронного
органу, який виконує свої службові
обов'язки, вирішив перешкодити
слідчому ОСОБА_9 виконувати свої
повноваження, та скласти протокол
затримання ОСОБА_2 в якості
підозрюваного, шляхом позбавлення його
життя через удушення, після чого,
покинути приміщення Ленінського РВ
УМВС України у Вінницькій області.

З цією метою, ОСОБА_2 попросив
слідчого ОСОБА_9 провести його до
туалетної кімнати на що останній
погодився.

В приміщенні туалетної кімнати,
ОСОБА_2 витягнув мотузку з капюшону
своєї кофти та в подальшому
повертаючись із слідчим ОСОБА_9 з
туалету до службового кабінету № 54,
йдучи на рівні з ОСОБА_9, ОСОБА_2, 25.09.2-11
року, біля 16 год. 00 хв., на сходинковій
площадці між 2 та 3 поверхами приміщення
Ленінського райвідділу накинув
слідчому ОСОБА_9 мотузку на шию та
шляхом здавлення мотузки руками, почав
душити слідчого ОСОБА_9, внаслідок чого
останній втратив свідомість та
перестав подавати ознаки життя.

Після чого, ОСОБА_2, будучи
впевнений, що позбавив життя слідчого
ОСОБА_9, залишив його тіло на підлозі та
намагався вийти з приміщення
Ленінського РВ ВМУ УВМС України, однак
не зміг цього зробити, оскільки був
затриманий працівниками міліції -
ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Про те, свій злочинний умисел
направлений на позбавлення життя
слідчого ОСОБА_9, ОСОБА_2 не довів до
кінця, з причини що не залежали від його
волі, оскільки ОСОБА_9 було вчасно
надано медичну допомогу.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 2657 від 12ю10ю2011 року у
ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, а
саме: садна на лобі у вигляді смуги з
синцями і крововиливами і синець в
верхній третині шиї, синець на лобі,
садна з крововиливами на нижній губі,
синці (по одному) на задній поверхні шиї
і тильній поверхні правої кисті.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9
належать до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, прокурор подав
апеляцію зі змінами в якій просить,
змінити вирок Вінницького міського
суду Вінницької області від 06.06.2013 року
щодо ОСОБА_2 у вступній частині в
зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону.

Свої доводи мотивує тим, що при
постановленні вироку щодо ОСОБА_2 у
вступній частині вказано попередні
судимості засудженого, які на момент
вчинення останнім злочинів були
погашені.

Засуджений в своїй апеляції
просить, вирок відносно нього
скасувати, а справу направити
прокурору для проведення додаткового
розслідування.

Свою апеляцію мотивує
невідповідністю та однобічністю
досудового та судового слідства, а
також не відповідністю висновків суду
фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, прокурора
Янушевича О.Я., який просив змінити
вирок в установчій частині,
засудженого ОСОБА_2, який просив
задовольнити його апеляцію,
перевіривши матеріали кримінальної
справи та доводи апеляцій, колегія
суддів приходить до наступного.

Дії ОСОБА_2 за ч. 2, 3 ст. 185 КК
України судом першої інстанції
кваліфіковані вірно, та ніким у поданих
апеляціях не оспорюються.

Однак, з апеляції засудженого
вбачається, що він не погоджується із
кваліфікацією його дій судом першої
інстанції за ст. 348 КК України, а саме
замахом на вбивство працівника
правоохоронного органу у зв'язку з
виконанням цим працівником службових
обов'язків.

Заперечення засудженого ОСОБА_2
стосовно самого факту посягання на
життя ОСОБА_9 в зв'язку з виконанням ним
службових обов'язків та посилання на ту
обставину, що він лише хотів налякати
ОСОБА_9, а мети на вбивство останнього у
нього не було, колегією суддів
оцінюються критично, оскільки вони
повністю спростовуються матеріалами
кримінальної справи, та є обраною
позицією захисту своїх інтересів та
намаганням уникнення кримінальної
відповідальності за скоєний злочин.

Як вбачається з протоколу судового
засідання , підсудний ОСОБА_2
стверджував, що не душив та не наносив
ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_9, а
лише втік від останнього, оскільки
знаходився без наручників, однак в
подальшому підсудний стверджував, що
слідчого ОСОБА_9 душив один із
працівників міліції, який знаходився в
кабінеті, в той час коли його
допитували. В подальшому підсудний
ОСОБА_2 стверджував, що дійсно, він
душив слідчого ОСОБА_9, однак умислу на
його вбивство в нього не було, а він
лише хотів налякати слідчого. (т. № 3, а.
с. № 41)

Вищенаведене свідчить про те, що
підсудний ОСОБА_2 свідомо намагався
уникнути кримінальної
відповідальності, змінюючи свої
показання.

Крім того, висновок суду про
винуватість ОСОБА_2 в замаху на
вбивство працівника правоохоронного
органу ОСОБА_9 у зв'язку з виконанням
ним службових обов'язків, за
обставинах, викладених у вироку,
відповідає матеріалам справи і
підтверджується доказами,
перевіреними у судовому засіданні, а
саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9;

- показаннями свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_11;

- явкою з повинною від 25.09.2011 року, в
якому ОСОБА_2 зізнається у вчиненні ним
злочину та зазначає спосіб вчинення
злочину. (т. № 1, а. с. № 24);

- висновком СМЕ № 2657 від 13.10.2011
року, згідно з якою на шиї ОСОБА_9 наявні
сліди у вигляді смуги, розміром 27 см. Із
крововиливами по всій її поверхні, що
свідчить про значну силу, з якою ОСОБА_2
душив ОСОБА_9 (т. № 1, а. с. № 66 - № 67);

- актом амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
24.10.2011 року, згідно якої ОСОБА_2
характеризується як активний,
екстравертивний, легковажний,
безвідповідальний, демонстративний,
егоцентрований, здатний виражати
протесні реакції в ситуаціях вираженої
емоціональної напруженості,
опозиційність в поєднанні з емоційною
нестійкістю, дратівливістю, схильний
до ризику та необдуманих вчинків. (т. №
1, а. с. № 151 - № 152);

- протоколом відтворення
обстановки та обставин події.

Також, усі твердження засудженого
ОСОБА_2 про те, що на нього чинився тиск
з боку працівників правоохоронних
органів, були спростовані ще під час
судового засідання першої інстанції, а
саме: постановами про відмову в
порушенні кримінальної справи від
05.05.2012 року (т. № 3, а. с. № 65) та від 07.10.2011
року (т. № 3, а. с. № 66- № 67), в яких
встановлено, що жодного фізичного чи
психологічного впливу працівники
Ленінського РВ на ОСОБА_2 не
здійснювали, окрім 25.09.2011 року, з метою
його затримання при спробі втечі з
райвідділу, до нього працівниками
міліції було застосовано прийоми
рукопашного бою, а саме загиб руки
заспину та спеціальні засоби
наручники.

Крім того, свідчення засудженого
ОСОБА_2 про здійснення відносно нього
тиску повністю спростовуються
випискою МКЛ ШМД № 19591 від 26.09.2011 року,
тобто на наступний день після його
затримання при спробі втечі, в якій
зазначено, що гострих патологій на
момент огляду не виявлено, та скарг на
здоров'я від останнього не надходило.
(т. № 1, а. с. № 144)

Так, дії ОСОБА_2 за ст. 348 КК України
судом першої інстанції кваліфіковані
вірно, а порушень
кримінально-процесуального закону з
боку суду першої інстанції при
розгляді справи, колегія суддів не
вбачає.

Обрана засудженому ОСОБА_2 міра
покарання відповідає вимогам ст. 65 КПК
України, та роз'ясненням, які викладені
в постанові Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2003 року № 7 «Про
практику призначення судами
кримінального покарання», враховуючи
тяжкість вчинених злочинів, дані про
особу винного та обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Однак, під час постановлення
вироку щодо ОСОБА_2, у вступній частині,
судом першої інстанції було помилково
зазначено попередні судимості
останнього, які на момент вчинення ним
злочинів були погашені.

Тому, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів, приходить до висновку
про зміну вироку Вінницького міського
суду Вінницької області від 06.06.2013 року
щодо ОСОБА_2 в зв'язку із помилковим
зазначенням погашених судимостей
засудженого.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України,
колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляцію зі змінами прокурора -
задовольнити повністю.

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду
Вінницької області від 06 червня 2013 року
щодо ОСОБА_2 змінити, зазначивши в його
вступній частині, що попередні
судимості ОСОБА_2 погашені в порядку ст.
89 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Судді:

З оригіналом вірно