Справа 127/3952/15-к
Провадження 1-кс/127/1221/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
підозрюваної ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання Генерального прокурора України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася в м. Коростень Житомирської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судді Печерського районного суду м. Києва,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.375 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Генеральний прокурор України 04.03.2015р. звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, в рамках кримінального провадження № 0000131, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .
У клопотанні зазначено, що в кінці листопада 2013р. на Майдані Незалежності в місті Києві розпочалися безстрокові мирні акції протесту громадян у вигляді зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій (Євромайдан) на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, організації та проведенню яких незаконно перешкоджали правоохоронні органи. Використовуючи гарантоване Європейською конвенцією та Конституцією України право на вказані протестні акції, громадяни України з 30.11.2013 організували цивільний автопротест Автомайдан, метою якого ставилося проведення з використанням власних транспортних засобів мирних заходів - автопоходів до резиденції «Межигір`я» Президента України ОСОБА_11 в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та до інших місць розташування органів державної влади.
Своє клопотання Генеральний прокурор України мотивував наступним: в січні 2014 року до Печерського районного суду міста Києва з відділу ДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві надійшов протокол серії АА2 від 05.01.2014 № 940846, складений стосовно власника автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. Розгляд протоколу розподілено судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 , судовій справі присвоєно № 757/805/14-п. До зазначеного протоколу, як єдину підставу для його складання, додано рапорт від імені інспектора ДАІ ОСОБА_13 від 29.12.2013 про те, що о 17 год. 55 хв. на вул. Наддніпровське шосе - вул. Залізничне шосе в м.Києві особа, яка керувала автомобілем «Шкода Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , начебто не виконала вимогу співробітника ДАІ про зупинку, подану за допомогою жезла та свистка, чим порушила вимоги п. 2.4 ПДР України. При цьому рапорт ніким не підписано, а інших доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_12 у матеріалах, що надійшли до суду, не містилося.
За таких обставин на момент розгляду справи було очевидним, що у наданих до суду відділом ДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві матеріалах не містилося будь-яких доказів винуватості ОСОБА_12 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки правові підстави для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відсутні.
Незважаючи на це, суддя ОСОБА_5 , будучи обізнаною із подіями, які відбувалися у Державі, та маючи на меті проявити свою лояльність до діючої на той час влади і у такий спосіб отримати преференції для подальшого просування по службі, тобто особистою зацікавленістю, вирішила постановити завідомо неправосудне рішення.
Діючи з цією метою, ОСОБА_5 22.01.2014, перебуваючи у своєму службовому кабінеті у приміщенні Печерського районного суду міста Києва, що розташоване ум. Києві на вул. Хрещатик, 42а, розглядаючи адміністративну справу, у порушення вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП умисно не дослідила всебічно, повно та об`єктивно всі обставини справи, не отримала пояснень від ОСОБА_12 як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та від інспектора ДАІ ОСОБА_13 , рапорт від імені якого ніким не було підписано, але на підставі нього службовою особою ДАІ ОСОБА_14 05.01.2014 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_5 умисно не виконано будь-яких інших дій для отримання доказів, що мають значення для правильного вирішення справи та встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення.
Як наслідок, за результатами розгляду судової справи ОСОБА_5 22.01.2014 умисно винесла завідомо неправосудну постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_12 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців, усвідомлюючи, що будь-яких правових підстав для такого рішення не було. ОСОБА_5 , мотивуючи своє рішення, послалася лише на протокол серії АА2 № 940846, складений співробітником ДАІ ОСОБА_14 05.01.2014 та на ніким не підписаний рапорт від 29.12.2013, складений невідомою особою від імені інспектора відділу ДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_13 . При цьому суддя ОСОБА_5 усвідомлювала, що її рішення є неправосудним, оскільки було очевидним, що рапорт від імені інспектора ОСОБА_13 не міг бути підставою для складання вказаного протоколу, оскільки він як документ є нікчемним. Вказана постанова винесена з порушенням передбаченого законодавством порядку прийняття суддею рішення, без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Далі в клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині. Ця підозра обґрунтовується та підтверджується сукупністю здобутих доказів.
Своїми умисними діями, які виразились в постановленні завідомо неправосудної постанови від 22.01.2014, будучи обізнаною із подіями, які відбувалися у державі, з метою проявити свою лояльність до діючої на той час влади і у такий спосіб отримати преференції для подальшого просування по службі, тобто особистою зацікавленістю, суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.375 КК України.
21.01.2015 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру від 22.12.2014 та 02.02.2015 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а 18.02.2015 вручено вказане повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.
Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються: протоколом допиту в якості свідка інспектора дорожньо-патрульної служби з обслуговування території Печерського району ГУ МВС України в м. Києві старшини міліції ОСОБА_14 ; протоколом допиту в якості свідка старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП ВДАІ з обслуговування території Печерського району ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_15 ; протоколом допиту в якості свідка власника автомобіля марки «Шкода фабія», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 ; протоколом допиту в якості свідка старшого інспектора сектору оформлення матеріалів ДТП ВДАІ з обслуговування території Печерського району ГУ МВС України в м. Києві капітана міліції ОСОБА_13 ; ухвалою про тимчасовий доступ до речей та документів адміністративної справи№757/805/14-п від 18.12.2014; протоколом огляду від 29.12.2014; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 29.12.2014; протоколом та описом матеріалів тимчасового доступу до речей і документів від 17.09.2014; протоколом та описом матеріалів тимчасового доступу до речей і документів від 30.12.2014; одержаними в установленому законом порядку копіями матеріалів адміністративної справи про адміністративне правопорушення №757/805/14-ц; іншими матеріалами кримінального провадження.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що суддя ОСОБА_5 зловживає своїм статусом та правами, завдяки чому намагається уникнути відповідальності та не виконувати обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Це підтверджується неодноразовими відмовами ОСОБА_5 отримати у вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру, неявку до слідчого відділу для проведення слідчих та процесуальних дій з її участю.
Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищення або спотворення будь-яких речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів і спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. За таких обставин більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи не забезпечать виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків підозрюваного та не дадуть змоги під час досудового розслідування контролювати місця її перебування.
27.02.2015 Голова Верховного суду України звернувся до Верховної Ради України із поданням про надання згоди на затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судді ОСОБА_5 . 04.03.2015 Верховною Радою України надано згоду на затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .
У зв`язку з можливістю знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою запобігання переховування від слідства та суду, використовувати свій майновий стан, соціальні зв`язки та авторитет судді,для запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її виною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, та неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням.
В судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 клопотання Генерального прокурора України підтримали в повному обсязі, оскільки ОСОБА_5 оголошена обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України, наявні ризики, які містяться у п.п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України та інші, передбачені ст.176 КПК України, більш м`які запобіжні заходи крім тримання під вартою, не спроможні запобігти зазначеним ризикам. В підтвердження зазначеного надали суду докази: повідомлення про підозру ОСОБА_5 , копії матеріалів адміністративної справи, протоколи допитів свідків, протоколи окремих слідчих дій, протокол про вручення ОСОБА_5 документів, копію постанови Верховної Ради України від 04.03.2015р. та інше.
Підозрювана ОСОБА_5 та її захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 заперечували щодо обрання відносно підозрюваної будь-якого запобіжного заходу, суду пояснили що Вінницький міський суд Вінницької області не має повноважень на розгляд клопотання у звязку з порушенням правил підсудності. Підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, ніяких порушень матеріального та процесуального закону при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 не допустила. Зазначена постанова не скасована судами вищих інстанцій на день розгляду клопотання, а ОСОБА_12 лише звільнена від відповідальності на підставі Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України». Ніяких особистих інтересів, а від так підстав кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.375 КК України, досудовим слідством не встановлено. Органами досудового розслідування і стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, зазначених ст. 177 КПК України. Під час проведення досудового розслідування допущені порушення процесуального закону під час винесення та оголошення повідомлення про підозру, порушено строки досудового розслідування, процесуальні документи в кримінальному провадженні винесені посадовими особами, які не мали на це належних повноважень; деякі надані стороною обвинувачення процесуальні документи не підписані, а деякі містять ознаки підробки. Крім того, постанова Верховної ради України про надання згоди на затримання судді ОСОБА_5 та обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на момент внесення клопотання до суду і розгляду цього клопотання, не набрала законної сили. За таких обставин просили суд відмовити в задоволенні клопотання.
Вислухавши думку прокурорів, підозрюваної та її захисників, дослідивши матеріали клопотання Генерального прокурора України та докази, надані сторонами, слідчий суддя встановив наступне.
Постановою судді ОСОБА_5 від 22.01.2014р. по адміністративній справі №757/805/14-п ОСОБА_12 визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП і притягнута до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців. Постановою від 05.03.2014р. ОСОБА_12 була звільнена від адміністративного стягнення на підставі Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України», дія постанови від 22.01.2014р. припинена.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_12 29.12.2013р. не керувала автомобілем «Шкода Фабіа», протокол складений на підставі непідписаного рапорту. ОСОБА_12 його зміст відомий не був. Зазначена в протоколі відмова ОСОБА_12 від дачі пояснень, ознайомлення з протоколом та його підпису в присутності свідків не відповідає дійсності. Судом розгляд справи проведено у відсутність ОСОБА_12 і будь-яких її пояснень.
Свідок ОСОБА_17 на досудовому слідстві пояснив, що про існування непідписаного рапорту від його імені йому стало відомо лише в прокуратурі під час допиту, хто міг роздрукувати цей рапорт і його використовувати, йому не відомо.
Як вбачається з протоколу допиту в якості свідка, ОСОБА_12 вказала, що вона не є і не була учасником руху «Автомайдан».
Не вдаючись до оцінки доказів і правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 .
Постановою Верховної Ради України від 04.03.2015р. дана згода на затримання судді ОСОБА_5 та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.03.2015р. суддю ОСОБА_5 відсторонено від посади.
Аналізуючи наявність чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд враховує, поведінку ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування та оголошення її повідомлення про підозру і приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зазначені в клопотанні можливості знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу, свідка, експерта, спеціаліста в цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування і відповідні докази наявності цих ризиків не надані стороною обвинувачення суду в ході судового розгляду.
Доводи ОСОБА_5 та її захисту про відсутність обґрунтованої підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, порушення вимог процесуального законодавства під час досудового розслідування, не набрання чинності постанови Верховної ради України про надання згоди на затримання та тримання під вартою ОСОБА_5 , порушення правил підсудності при розгляді клопотання Вінницьким міським судом спростовуються наведеними доказами і не можуть бути прийняті до уваги в повному обсязі при винесенні ухвали.
Підозрювана ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою юридичною освітою, має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 , розлучена, суддя Печерського районного суду м. Києва. Однак, вона підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Тому, провівши детальний аналіз наявності чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в ході розгляду даного клопотання прокурорами не доведено, що обставини, на які вказує сторона обвинувачення, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , хоча і є одним з визначаючих елементів при оцінці ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та вимог Кримінального процесуального кодексу України, суддя при постановленні рішення не може враховувати політичні настрої в державі, суспільний інтерес, а зобов`язаний дотримуватись принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України
Відповідно до вимог ст.205 КПК України, ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179,183, 193, 194, 196, 205,309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:
прибувати до відповідного органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;
повідомляти відповідний орган досудового розслідування чи суд про зміну місця свого проживання;
носити електронний засіб контролю.
Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваної ОСОБА_5 починає діяти з 11.03.2015 року.
У разі невиконання ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків, зазначених у даній ухвалі, до останньої може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: