Справа № 1-15/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді Корюкіної М.П.

секретарів Капітан Т.В., Сьомкайло І-М.І.,

з участю прокурорів Хільчука Л.Ф., Мігащук М.І., Сорочихіна О.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, працюючий в м. Київ комерційним директором в рекламопродюсерському центрі ТОВ „Топ-Драйв, українця, громадянина України, раніше судимого 17.10.2006 року Ленінським районним судом м. Вінниця за ст. 307ч.3 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна із випробовуванням на 3 роки,

за ст.190 ч.4, ст. 358 ч.3 КК України (в редакції від 01.09.2001 року),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 використав завідомо підроблений документ.

Злочин вчинено при таких обставинах: 14.12.2006 року ОСОБА_2 з метою отримання споживчого кредиту у філії акціонерно комерційного банку „ОСОБА_3 Ворота в м. Івано-Франківськ з 14.05.2010 року перейменовано на філію Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Ворота» у м. Івано-Франківськ, подав працівникам філії підроблену довідку на своє прізвище, про розмір отримання доходів в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Міжрайагротехсервіс за період часу з червня 2006 року по листопад 2006 року на суму 28800 грн., в якій були зазначені неправдиві відомості про доходи ОСОБА_2. 20.12.2006 року працівники філії банку не підозрюючи, що дана довідка про доходи підроблена, оформили кредитний договір №02/57ф про надання ОСОБА_2 споживчого кредиту в розмірі 21300 євро, які ОСОБА_2 отримав та використав на власний розсуд.

24.01.2008 року ОСОБА_2 з метою заволодіння чужим майном звернувся в Івано-Франківську філію, ТзОВ „Український промисловий банк про надання йому споживчого кредиту в сумі 202 тисячі гривень. З метою отримання кредиту він умисно, предявив в ТзОВ „Український промисловий банк фіктивні дані про доходи, а саме довідку про заробітну плату з місця роботи, в якій вказано, що ОСОБА_2 перебуває на посаді директора ПП Проект Захід і отримує заробітну плату в сумі 13000 гривень. Однак фактично, заробітна плата в ОСОБА_2 складала 700 грн. 24.01.2008 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір №29-014/ФК 08 з ТзОВ «Український промисловий банк», на підставі якого отримав споживчий кредит в сумі 202 тисячі гривень. Отриманими коштами ОСОБА_2 повністю розпорядився та використав їх на свої потреби. У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у використанні фіктивних довідок визнав повністю. Вину щодо шахрайських дій не визнав. Він показав, що у 2006 році працював у фірмі „Міжрайагротехсервіс. Довідку про доходи йому передав директор підприємства поїздом. Яка в нього зарплата по бухгалтерських документах не знає, оскільки стабільної зарплати не було і все залежало від виконаної роботи. В середньому він брав 10 відсотків від укладення договорів. У нього могла бути заробітна плата 20 тисяч гривень, а могла бути і менша. Проте вказану довідку щодо заробітку для отримання кредиту він передавав.

Після чого 14.12.2006 р. із акціонерно - комерційним банком „Золоті Ворота строком на 3 роки уклав кредитний договір. Це був договір кредитування автомобіля по якому 30 відсотків він заплатив зразу. А решту кредиту банк розбив на 3 роки по 18.12.2009 р.

Він також показав, що 01.11.2007 року був прийнятий на посаду заступника директора приватного підприємства „Проект Захід. Співвласницею цього підприємства була його колишня дружина ОСОБА_4 Зарплату отримував у конверті, а тому, яка зарплата у нього була не знав. З наміром розвинути свою справу 24.01.2008 року уклав договір кредиту із "Українським промисловим банком". Проте довідку про заробітну плату ним подану представнику банку, він особисто не оформляв, а отримав її від дружини. Під заставу банку надано земельні ділянки племінника його дружини ОСОБА_5 Кредити як в одному, так і в другому банку сплачував своєчасно до серпня 2008 року. Після чого перестав сплачувати у звязку із відсутністю доходів. В рахунок погашення грошей по кредиту пропонував „Українському промисловому банку взяти земельні ділянки, які перебувають у заставі згідно договору іпотеки та автомобіля, який перебуває у заставі у АКБ "Золоті Ворота". Проте банк повідомив, що брати землю не буде, а автомобіль також не бере. Також показав, що цивільний позов заявлений банком „Золоті Ворота раніше вирішувався в порядку цивільного судочинства у 2009 році. Тому вважає, що повторно до задоволення не підлягає. Цивільний позов банку „Дельта Банк визнає повністю. Сплачувати заборгованість не відмовляється, оскільки сплачував і в даний час платить.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доводиться показаннями цивільного позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Останні пояснили, що у 2008 році між ОСОБА_2 та ТОВ „Укрпромбанком укладено кредитний договір згідно з яким ОСОБА_2 отримав 202000грн. кредиту. 30.06.2010 р. між ТОВ „Укрпромбанком, АТ „Дельта Банк та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ „Укрпромбанку на користь АТ „Дельта Банку. Тому заявлений цивільний позов на суму 251803.26 грн. ТОВ „Укрпромбанком до ОСОБА_2 підтримують. Також пояснили, що підсудним 20.05.2011 року в рахунок погашення кредиту сплачено 28 тис. по договору позики. Щодо іпотечного договору земельнихї ділянок в забезпечення договору вважають, що в рахунок погашення заборгованості по кредиту слід стягнути гроші, а не заставне майно земельні ділянки.

Представник цивільного позивача АТ „ОСОБА_3 Ворота ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що між АТ „ОСОБА_3 ворота та підсудним 20.12. 2006 року було укладено договір кредиту. Відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 отримав 21300 євро. 14.10.2009 році Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення та стягнено 169138 грн. Всього просить стягнути з останнього 122531 грн.95 коп., враховуючи суму 56930.12грн, яка виникла після ухвалення рішення суду. Вина підсудного доводиться показаннями свідка ОСОБА_9 Він суду пояснив, що він раніше працював спеціалістом в „Укрпромбанку на посаді завідуючого сектору видачі фізичним особам кредиту. Він памятає, що у 2008 році готовив пакет документів для отримання кредиту підсудним. Вина ОСОБА_2 доводиться і показаннями свідка ОСОБА_5 Він показав, що ним дійсно було надано земельні ділянки в заставу за кредит в банку. Зазначені земельні ділянки йому подарувала його тітка, а підсудного - дружина ОСОБА_4 Тому він погоджувався і погоджується, щоб в якості зобовязання по кредиту, забрали землю. Вина підсудного доводиться показаннями свідка ОСОБА_10 Ним стверджено, що документи на оформлення кредиту та довідку про заробітну плату при оформленні документів на кредит подавав ОСОБА_2 ОСОБА_11 також було виявлено фіктивність довідки.

Одночасно вина підсудного доводиться і матеріалами кримінальної справа, а саме: заявою ОСОБА_12 про надання кредиту (Т.1 а.с.11); довідкою товариства з обмеженою відповідальністю „Міжрайагротехсервіс щодо заробітної плати (Т.1 а.с.14); витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна транспортного засобу (Т.1 а.с.20-24, 104, 116);

Кредитним договором №28-014/ФК-08 ( Т.3 а.с.4-7); іпотечним договором, де в заставу надано земельні ділянки (Т.3 а.с.10-13); наказом №19 щодо прийняття на роботу ОСОБА_2М та довідкою з місця роботи (Т.3 15-16); свідоцтвом про державну реєстрацію (Т.3 а.с.24); статутом приватного підприємства „Проект Захід(Т.3 а.с.25-34); протоколом виїмки від 16.02.2010 року, де документами виїмки являються документи банківської справи про отримання кредиту на 202 тис. грн. ОСОБА_2 24.01.2008р. в ТОВ „Укрпромбанк (Т.3 а.с.56); протоколом виїмки бухгалтерських документів ПП „Проект Захід (Т.3 а.с.64); протоколом огляду кредитної справи ТзОВ „Український промисловий банк про отримання ОСОБА_2 кредиту на суму 202 тис. грн. (Т.3 а.с.104-105); протоколом огляду речових доказів взірців почерку (Т.3 а. с. 107);

Вина підсудного доводиться і оголошеними поясненнями в матеріалах справи (Т.3 а.с.43, 40-41); оголошеними поясненнями (Т.2 а.с.74).

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні шахрайські дії щодо неповернення кредиту ОСОБА_2 Оскільки він кредит сплачував і наміру щодо неповернення кредиту в нього не було, що доводиться довідкою „Дельта Банк від 25.05.2011р., де сплачено 28000 грн. та квитанцією від 23.01.2012 року, де сплачено 200 грн.

Крім цього квитанцією від 23.01.2012 року доводиться, що 200 грн. сплачено на рахунок банку АТ „ОСОБА_3 Ворота.

Щодо шахрайства воно характеризується умисною виною та не поверненням кредиту. Однак суд встановив, що ОСОБА_2 повертав кредит, тому це не підтверджує його шахрайські дії, воно повністю охоплюється ст. 358 ч.3 КК України (в редакції від 01.09.2001 року). Тому обвинувачення за ст. 190 ч.4 КК України суд виключає із обвинувачення підсудного як зайво предявлене.

Проте суд вважає, що вина ОСОБА_2 за ст. 358 ч.3 КК України ( у редакції від 01.09.2001 року) у вчиненні злочину доведена повністю. Вона підтверджується показами підсудного як на досудовому слідстві, так і визнанням ним вини в судовому засіданні, а також показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні.

Таким чином вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена повністю, він використав завідомо підроблений документ.

Його дії за ст. 358 ч.3 КК України (в редакції від 01.09.2001 року) кваліфіковано вірно.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме: що місцю проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаюється, сприяв органам досудового слідства у розкритті злочину, одночасно суд враховує і економічну ситуацію у державі та що у нього на утриманні малолітня дитина.

А тому вважає, що йому слід призначити покарання у межах санкції ст. 358 ч. 3 КК України (в редакції від 01.09.2001 року), у вигляді 2 (два) місяці арешту.

Одночасно ОСОБА_2 17.10.2006 року засуджений Ленінським районним судом Вінницької області на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна з випробовуванням. Під час іспитового строку ним було вчинено новий злочин, передбачений ст. 358 ч.3 КК України ( в редакції від 01.09.2001 року). А тому остаточне покарання слід призначити відповідно до вимог ст. 71 КК України.

Щодо цивільного позову Публічно акціонерного товариства „ОСОБА_3 Ворота про стягнення з ОСОБА_2 122531.95 грн., в задоволенні позову слід відмовити, оскільки він вирішений 14.10.2009 року Івано-Франківським міським судом в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов Акціонерного товариства „Дельта Банк про стягнення з ОСОБА_2 251803.26 грн. слід задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_2 223603.26 грн., із врахуванням сплати 28000 грн. 20.05.2011 року. та сплати 23.01.2012 року, оскільки цей позов підтверджено матеріалами кримінальної справи і позов визнає підсудний.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 358 ч.3 КК України ( в редакції від 01.09.2001 року) і призначити йому покарання 2 (два) місяці арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань остаточно йому визначити покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою. Взяти його під варту з залу суду.

Відбування міри покарання рахувати з 09.02.2012 року.

У задоволенні цивільного позову Публічно акціонерного товариства «ОСОБА_3 Ворота» - відмовити.

Позов Акціонерного товариства „Дельта Банк до ОСОБА_2 задовольнити. Стягнути із ОСОБА_2 в користь Акціонерного товариства „Дельта Банк 223603.26 (двісті двадцять три тисячі вісімсот три гривні 26 копійок).

Речовий доказ на (Т.3 а.с.104-105, 107); оригінальні документи кредитної справи (Т.1 а. с. 80-183) залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд учасниками судового розгляду протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Корюкіна М.П.