Справа № 154/563/15-к Провадження №11-кп/773/205/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:: ч.2 ст.289, ч.2 ст.389 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Заріччя Володимир-Волинського району, житель АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одружений, непрацюючий, раніше судимий:
- вироком Володимир-Волинського міського суду від 21 серпня 2008 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі;
- вироком Володимир-Волинського міського суду від 28 березня 2014 року за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт
засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 389 КК України на 3 місяці арешту.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 до відбування призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі без конфіскації майна.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній домашній арешт.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 391 грн. 20 коп. витрат за проведення експертиз.
Вироком вирішено також долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що користуючись транспортним засобом «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно генеральної довіреності належить ОСОБА_8 , на початку травня 2014 року, незаконно, повторно заволодів ним та розпорядився, продавши за 2 000 доларів США невідомій особі в м. Луцьку, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 72 646 грн. 69 коп.
Він же, будучи засудженим вироком Володимир-Волинського міського суду від 28 березня 2014 року за ухилення від сплати аліментів до 100 годин громадських робіт з встановленням обмежень та покладенням певних обов`язків ухилився від відбування вказаного покарання, у зв`язку з чим переховувався, самовільно залишивши місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій та доведеності винуватості, ставить питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання. Просить призначити більш м`яке покарання та звільненити від його відбування з випробуванням, врахувавши, що вину у вчиненому він визнав повністю, розкаявся, сприяв розкриттю злочинів та відшкодував потерпілому збитки, злочини вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, оскільки на утриманні у нього перебуває двоє малолітніх дітей, на які він сплачує аліменти, проживає сім`єю з своєю матір`ю та хворою бабусею, яким потрібна допомога, сам ніде не працює,
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочинів при обставинах, викладених у вироку, підтверджується матеріалами кримінального провадження і не оскаржується.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 389 КК України є правильною і не оспорюється в апеляції.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного йому покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Згідно ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати не тільки ступінь тяжкості вчинених злочинів, а і особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом у повній мірі враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, належним чином досліджено дані, що характеризують його особу, що вину у вчиненому він визнав повністю і розкаявся у вчиненому та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Крім того, судом також враховано і те, що ОСОБА_7 , посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий і судимість з нього у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став і знову вчинив нові злочини.
Врахувавши ці обставини, суд вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства і обрав йому покарання, передбачене санкціями ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 389 КК України.
Вірно судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обставину, на яку він посилається у своїй скарзі перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей. Такі доводи обвинуваченого спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається що він в березні 2004 року засуджений за ухилення від сплати аліментів на доньку ОСОБА_7 , ухилився від відбування покарання та переховувався, а щодо другої дитини в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що вона перебуває на утриманні обвинуваченого.
Призначене покарання ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок суду є законним і обгрунтованим і підстав для його зміни шляхом пом`якшення ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 березня 2015 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді