УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2007 року. Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного
суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Подковського О.А.

суддів: Максимовича Ю.А., Вавріва І.З.

з участю прокурора - Гузіка Й.М.

захисників - ОСОБА_1., ОСОБА_2. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальну справу за
апеляцією захисника ОСОБА_2. на вирок
Тернопільського міськ районного
суду від 13 лютого 2007 року ,-

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець с.Лози Збаразького району

Тернопільської
області, українець, гр.

України, з середньою

освітою,
не одружений, непрацюючий,

житель
м.Тернополя АДРЕСА_1

судимий 18.07.2005 року за ч.2 ст.263 КК

України вироком Тернопільського

міськрайонного суду до 510 грн. штрафу,

засуджений - за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.69 КК
України до 3 років
позбавлення волі.

- за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років
позбавлення волі.

На підставі
ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено
ОСОБА_3. покарання у виді 3 років позбавлення
волі.

Згідно ст.71 КК
України до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком
Тернопільського міськрайонного суду від 18.07.2005

Справа № 119-
2007 року Головуючий у 1
інстанції Свачій І.М.

категорія: 186
ч.2 доповідач Максимович .Ю.А.

2

року та остаточно призначено до відбуття 3 роки
позбавлення волі та штрафу 510
грн., який постановлено виконувати самостійно.

Запобіжний
захід залишено без змін - тримання під вартою, а строк відбування
покарання постановлено рахувати з 25 грудня 2006 року.

Стягнуто із
засудженого в користь ОСОБА_4. 359 грн. та в користь ОСОБА_5. 825 грн.
заподіяної шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_3. визнаний винним і засуджений за те, що 18
лютого 2006 року біля 20 години він, знаходячись в церкві "Віри, Надії, Любові", що по вулиці Коновальця у М.Тернополі,
побачив на столі жіночу сумку, яка лежала без нагляду та переконавшись, що за ним
ніхто не спостерігає таємно викрав її,
заподіявши потерпілій ОСОБА_5. метеріальної шкоди на загальну суму 825 грн.

14 червня 2006 року біля 18 години ОСОБА_3., знаходячись на вул.Злуки у м.Тернополі, застосовуючи насильство до
потерпілого ОСОБА_4., яке не є небезпечним для життя та
здоров"я, відкрио викрав у нього гроші та інше майно на
загальну суму 359 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2. просить пом"якшити призначене засудженому покарання, посилаючись на
незадовільний стан його здоров"я та важкий
матеріальний стан їх сім"ї, у зв"язку з чим вважає за можливе звільнити ОСОБА_3. від покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_2., яка підтримала апеляцію, захисника ОСОБА_1., який просить
пом"якшити призначене покарання, думку прокурора про
законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає
з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_3. у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і в
апеляції не оскаржується.

Покарання засудженому ОСОБА_3. суд призначив відповідно до вимог
ст.ст.50,65 КК України , з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів,
даних про особу засудженого та обставин, що пом»якшують та обтяжують
покарання.

Так, суд обґрунтовано врахував дані про особу засудженого, який раніше неодноразово
притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість і прийшов до правильного висновку про необхідність призначення
йому покарання у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням пом"якшуючих обставин, зокрема того, що ОСОБА_3. щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується,
має незадовільний стан здоров"я, суд призначив йому покарання нижче від
найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.2 ст.186 КК
України із застосуванням ст.69 КК України та врахуванням правил
сукупності злочинів та вироків.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним для
виправлення засудженого ОСОБА_3. та попередження нових злочинів, як
це передбачено ст. 65 КК України, а тому
підстав для призначення більш м»якого покарання немає.

3

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляцію захисника ОСОБА_2. залишити без задоволення, а
вирок Тернопільського міськрайонного суду від 13 лютого
2007 року відносно ОСОБА_3- без зміни.