Справа № 500/543/15-к
Провадження № 1-кп/500/148/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
20 лютого 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , Храм «Костянтино-Єленського монастиря», Ізмаїльська інфекційна лікарня,
представники потерпілих: ОСОБА_43 , ОСОБА_44 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в місті Ізмаїлі Одеської області у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
30 січня 2015 року до суду надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від 30 січня 2015 року було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_41 та представник Ізмаїльської інфекційної лікарні ОСОБА_44 висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 висловили думки про необхідність відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з неповідомленням потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_19 про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Судом неодноразово вживалися заходи щодо належного повідомлення потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_19 про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, однак, це не виявилося за можливе. Але, приймаючи до уваги те, що в цьому судовому засіданні може бути вирішене одне з питань, які підлягають вирішенню в підготовчому засіданні, враховуючи, що обвинувачений утримується під вартою, з метою недопущення порушення його прав, суд дійшов висновку про можливість за обставин відсутності даних щодо належного повідомлення зазначених потерпілих вирішити питання щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені ст. 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 .

Так, п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведеної норми в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені неповно та не відповідають зазначеним в обвинувальному акті відомостям про потерпілих, а також зазначеному розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Так, в порушення вимог п. п. 3, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті суперечливо зазначені анкетні відомості потерпілих, а також відомості про завдану їм шкоду, які не відповідають викладу фактичних обставин відповідних кримінальних правопорушень.

Зокрема, по вісімнадцятому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна 21.09.2014 р. в період часу з 06:00 години по 14:00 годину у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що були викрадені гроші та майно, які знаходилися на балансі Храму «Костянтино-Єленського монастиря», а по дев`ятнадцятому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна в ніч з 21 на 22.09.2014 р. з кабінету головного лікаря Інфекційної Ізмаїльської лікарні у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно знаходилося на балансі лікарні.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно же до ч. 2 ст. 58 КПК України, представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Як вбачається з обвинувального акта, кримінальним правопорушенням була завдана майнова шкода, однак, по-перше, в обвинувальному акті не зазначені вичерпні відомості про потерпілих по вказаним епізодам, які являються юридичними особами, зокрема відомості про їх організаційно-правову форму, юридичну адресу, що дозволили б їх ідентифікацію, а по-друге, з яких причини в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин по дев`ятнадцятому епізоду обвинувачення після вказівки про те, що викрадене майно знаходиться на балансі лікарні, представником якої є ОСОБА_44 , зазначено, що шкода була завдана останній, тобто представнику ОСОБА_44 , а не потерпілому юридичній особі.

Також, у зазначенні розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями по даним епізодам, в обвинувальному акті зазначено, що шкода завдана представнику Храму «Константино-Єленського монастиря» ОСОБА_43 та представнику Ізмаїльської інфекційної лікарні ОСОБА_44 , а не зазначеним установам, як юридичним особам.

Зазначені порушення позбавляють суд можливості здійснити судовий розгляд даного кримінального провадження, не порушивши при цьому процесуальні права потерпілих, викликати яких в судове засідання неможливо, у зв`язку із відсутністю відомостей про їхню юридичну адресу.

Крім того, по двадцять третьому епізоду обвинувачення в крадіжці 26.09.2014 р., приблизно о 12:00 годині, у викладі фактичних обставин зазначено, що викрадене майно належить ОСОБА_45 , однак анкетні відомості вказаної потерпілої зазначені як ОСОБА_27 .

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим, всупереч вимогам п. п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті непослідовно та суперечливо викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, не зазначені анкетні відомості про всіх потерпілих, а анкетні відомості зазначених потерпілих та розміри завданої шкоди не відповідають викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень.

Також, виходячи зі змісту ст. 291 КПК України, додатки до обвинувального акту є його невід`ємною частиною.

Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України. Інакше, якщо застосувати принцип логічного тлумачення, можна дійти абсурдного висновку про те, що додатки до обвинувального акту можна не тільки складати без дотримання вимог КПК та вносити до них відомості на розсуд слідчого, а не ті, що передбачені КПК, а й взагалі їх не заповнювати або, більше, взагалі їх не долучати.

В порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 291 та ч. 1 ст. 109 КПК України до обвинувального акту не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам ч.2 ст. 109 КПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити, у тому числі, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, в підготовчому судовому засіданні прокурором надана суду копія ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2014 р., якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено до 08 лютого 2015 року, однак вказані відомості про строк застосування запобіжного заходу, який в силу вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження, всупереч вимог ч. 2 ст. 109 КПК України до реєстру матеріалів досудового розслідування не внесені.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. п. 3, 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначення анкетних відомостей потерпілих, а також розмірів шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачений має захищатися. Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без точного викладу в обвинувальному акті фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст.337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ч. 2 ст. 109, п. п. 3, 5 , 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Інших клопотань, зокрема, про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надійшло, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати продовженим до того ж строку, до якого його було застосовано, тобто до 05 квітня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської міжрайонної прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженими до того ж строку, до якого його було застосовано, тобто до 05 квітня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1