Провадження № 1-кс/161/4059/13
У Х В А Л А

м. Луцьк
11 листопада 2013 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Ковтуненко
В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

з участю скаржника
ОСОБА_1,

прокурора
Турчинської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу
ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого
Луцького МВ УМВС України у Волинській
області Богацької О.В. від 12 червня 2013
року про закриття кримінального
провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною
скаргою. В обґрунтування скарги
посилається на те, що 16 жовтня 2013 року
він отримав оскаржувану постанову,
якою за його заявою про вчинений
злочину від 15.02.2013 року кримінальне
провадження № 0000121 закрите у
зв'язку з відсутністю складу
кримінального проступку за ч. 1 ст. 382 КК
України. Дана постанова підлягає
скасуванню, як така, що не вмотивована,
не доведена та не об'єктивна з підстав,
викладених в скарзі.

Просить скасувати постанову старшого
слідчого Луцького МВ УМВС України у
Волинській області Богацької О.В. від 12
червня 2013 року про закриття
кримінального провадження.

Фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів не
здійснювалось у відповідності до вимог
ч. 1 ст. 107 КПК України.

Скаржник та його представник в
судовому засіданні скаргу підтримали з
підстав викладених в скарзі, просили її
задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні скаргу
не визнала, просила відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши пояснення скаржника,
представника скаржника, прокурора,
дослідивши письмові матеріали скарги,
приходжу до висновку про відмову в
задоволенні скарги з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України
завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України
доказами в кримінальному провадженні є
фактичні дані, отримані у
передбаченому цим Кодексом порядку, на
підставі яких слідчий, прокурор,
слідчий суддя і суд встановлюють
наявність чи відсутність фактів та
обставин, що мають значення для
кримінального провадження та
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України
належними є докази, які прямо чи
непрямо підтверджують існування чи
відсутність обставин, що підлягають
доказуванню у кримінальному
провадженні, та інших обставин, які
мають значення для кримінального
провадження, а також достовірність чи
недостовірність, можливість чи
неможливість використання інших
доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у
кримінальному провадженні підлягають
доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення
(час, місце, спосіб та інші обставини
вчинення кримінального
правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у
вчиненні кримінального
правопорушення, форма вини, мотив і
мета вчинення кримінального
правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої
кримінальним правопорушенням, а також
розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, характеризують особу
обвинуваченого, обтяжують чи
пом'якшують покарання, які виключають
кримінальну відповідальність або є
підставою закриття кримінального
провадження;

5) обставини, що є підставою для
звільнення від кримінальної
відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні,
перевірці та оцінці доказів з метою
встановлення обставин, що мають
значення для кримінального
провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України
обов'язок доказування обставин,
передбачених статтею 91 цього Кодексу,
за винятком випадків, передбачених
частиною другою цієї статті,
покладається на слідчого, прокурора та,
в установлених цим Кодексом випадках, -
на потерпілого. Обов'язок доказування
належності та допустимості доказів,
даних щодо розміру процесуальних
витрат та обставин, які характеризують
обвинуваченого, покладається на
сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за
результатами розгляду скарг на
рішення, дії чи бездіяльність слідчого
чи прокурора постановляється ухвала
згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами
розгляду скарги на рішення, дії чи
бездіяльність під час досудового
розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи
прокурора;

2) зобов'язання припинити дію;

3) зобов'язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

При розгляді скарги встановлено, що 12
червня 2013 року слідчим СВ Луцького МВ
УМВС України у Волинській області
Богацькою О.В. було винесено постанову
про закриття кримінального
провадження № 0000121 від 12.02.2013 року.
В обґрунтування постанови посилається
на те, що об'єктивна сторона складу
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК
України, а саме умисне невиконання
рішення суду, в діях ОСОБА_1 відсутня, а
отже відсутній і склад вказаного
кримінального правопорушення.

Також при розгляді скарги встановлено
і цього не заперечувалось самим
скаржником, що судом не було покладено
обов'язок на ОСОБА_3 виконати рішення
суду в частині вселення ОСОБА_1 в
квартиру АДРЕСА_1.

Також встановлено, що скаржник
звернувся до відділу ДВС Луцького
міського управління юстиції із заявою
про примусове виконання рішення суду
про його вселення. Однак державним
виконавцем вказане рішення суду у
примусовому порядку виконане не було,
так як відбулася зміна власника
квартири АДРЕСА_1 і право власності на
квартиру набула інша особа, а не ОСОБА_3

Таким чином слідчим вчинено всі
передбачені ст. 22 КПК України слідчі та
процесуальні дії для повного,
об'єктивного та всебічного з'ясування
всіх обставин викладених у заяві
ОСОБА_1 від 03 грудня 2012 року. В постанові
слідчого наведено зміст обставин, які є
підставами для прийняття оскаржуваної
постанови, мотиви її прийняття, їх
обґрунтування та посилання на
положення КПК України.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що слідчим виконано вимоги
ст. ст. 22, 92, 110 КПК України. В постанові
наведено зміст обставин, які є
підставами для прийняття оскаржуваної
постанови, мотиви її прийняття, їх
обґрунтування та посилання на
положення КПК

України. Так як слідчим СВ Луцького МВ
УМВС України у Волинській області
Богацькою О.В. процесуальні дії вчинено
у відповідності до вимог КПК України. А
тому за таких обставин, приходжу до
висновку про відмову в задоволенні
скарги.

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги
на постанову старшого слідчого
Луцького МВ УМВС України у Волинській
області Богацької О.В. від 12 червня 2013
року про закриття кримінального
провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку безпосередньо до
апеляційного суду Волинської області
протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
В.В. Ковтуненко

Ухвала складена в повному об'ємі

18 листопада 2013 року