Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5235/14-к
У Х В А Л А

(про повернення обвинувального акту прокурору)

19 січня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом, яке поступило з прокуратури міста Черкаси по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з освітою 09 класів, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину віком 07 років, працюючого майстром виробничої дільниці ТОВ «Черкаси-Ком-Транс», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по обвинуваченню їх в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Вирок по даній справі від 6 листопада 2011 року було скасовано ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року та справу було направлено на новий розгляд.

По справі було призначено підготовче судове засідання з викликом учасників судового провадження, які зазначені в обвинувальному акті.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні, питання пов`язані з підготовкою кримінальної справи до судового розгляду та впевнившись, що обвинувачений та інші учасники процесу ознайомлені з пам`яткою про їх процесуальні права та обов`язки, суд з`ясовує їх думку щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду та чи існують підстави для закриття провадження.

Прокурор висловив думку про те, що можливо призначити кримінальну справу до розгляду, перешкод цьому він не вбачає, угоди про визнання винуватості чи про примирення не надходило, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог Кримінального процесуального Кодексу України, тому можливо призначити справу до слухання . Також заявив клопотання про продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вони скоїли тяжкий злочин.

Захисники обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки досудове слідство по справі було проведено з грубим порушенням вимог КПК України, а сам обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КП України, звернувши увагу на ту обставину, що в доданому реєстрі не повністю зазначені всі прийняті по справі процесуальні рішення та дії, які проводились по справі. Також звернули увагу на ту обставину, що термін дії ухвал про обрання їхнім підзахисним вже закінчився, але питання про продовження їм міри запобіжного заходу в установленому законом порядку прокурором не ставилося. Не може на їх думку служити підставою для зміни чи обрання відносно їх підзахисних міри запобіжного заходу лише з тих підстав, що вони обвинувачуються в скоєні тяжкого злочину, а анших ризиків і підстав прокурор не зазначив.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погодились з думкою захисників та просили його задоволити.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до ст.314 КПК України, суд має право прийняти такі рішення:

- затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

- закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

- повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

- направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Загальними положеннями Кримінально-процесуального Кодексу України визначені основоположні завдання і принципи кримінального провадження по кримінальних справах.

Зокрема, відповідно до вимог ст.2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вказані принципи даного закону, відповідно до вимог статті 9 КПК відображаються в тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В главі 4 параграфом 2 КПК України визначено докази та доказування під час проведення досудового розслідування, зокрема статтею 91 зазначено, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно вимог ст.92 вказаного Кодексу визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Згідно з вимогами ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я , по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив або лише прокурором, якщо він в склав його самостійно. До обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстр матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до вимог ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Провівши відповідне розслідування, орган розслідування повинен прийняти у відповідності до вимог глави 24 вказаного Кодексу певні рішення, зокрема і звернутись до суду з обвинувальним актом в якому відображаються результати розслідування, аналіз добутих доказів та додаються відповідні додатки до нього, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.

На думку суду саме ці основоположні вимоги норм КПК України були грубо порушені.

В порушення вимог ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначені реквізити процесуальних рішень, прийнятих підчас досудового розслідування, а також не зазначено строк застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також відсутні дані коли, ким і яким чином були повідомлені учасники кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, відповідно до вимог ст.290 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та додатків до нього, в порушення вимог ст. 291 КПК України, вказані документи містять положення, що суперечать один одному, а саме: в обвинувальному акті зазначені витрати на залучення експерта в той же час в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо прийняття процесуального рішення про призначення експертизи. Із наведеного вище чітко вбачається, що як у самому обвинувальному акті, так і в реєстрі, який є необхідним та обов`язковим додатком до обвинувального акту, із зазначенням всіх прийнятих по справі процесуальних рішень та повідомлень, при проведенні досудового розслідування, але, як було вже відмічено вище, відсутні такі відомості, в тому числі і відомості про внесення до Єдиного Реєстру досудового розслідування відомостей про закінчення досудового розслідування.

З реєстру, який є в додатках до обвинувального акту та в самому акті зазначено, що по справі проведено 9 судово-хімічних експертиз, але постанови про їх проведення та рішення про залучення експерта для їх проведення в реєстрі не зазначено. Також незрозумілим є те, чому по справі призначалась така велика кількість експертиз та не обґрунтовано чому фактично по кожному вилученому наркотичному засобу призначались різні експертизи з ідентичними питаннями. Така обставина приводить до того, що при цьому безпідставно витрачаються бюджетні кошти на їх проведення.

Відповідно до ч.3 ст.110 КПК України( процесуальне рішення) рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках, передбачених КПК, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до вимог ч.1 чт.246 КПК України, зазначено, що негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Із вказаного чітко вбачається, що сама постанова чи ухвала слідчого судді не є таємним документом, що не підлягає розголошенню, оскільки таким відомостями є лише факт та методи їх проведення, що не зазначається у відповідних документах, а тому такі процесуальні документи повинні бути зазначені в реєстрі з відповідними їх реквізитами та терміном їх дії.

В п.1-11 розділу 1 реєстру зазначено, що по справі проводились негласні слідчі (розшукові) дії, але не зазначено на яких підставах та прийнятих процесуальних документів вони проводились і відносно кого. Чи звертався орган розслідування до слідчого судді на дачу дозволу на проведення таких дій чи ні..

Не зазначення в реєстрі таких даних позбавляє суд можливості зробити висновок чи не були під час розслідування грубо порушені вимоги норм КПК України та чи відповідає вимогам закону обвинувальний акт. Не зазначення таких документів в реєстрі до обвинувального акту є грубим порушенням норм КПК України.

З реєстру, доданого до обвинувального акту, вбачається, що в ході досудового розслідування до ЄРДР було внесено відомості про реєстрацію аж 13 досудових розслідувань, які об`єднані в одне провадження. Але, оскільки в реєстрі не зазначено, за яким фактом були внесені відомості до реєстру, та не зазначені інші реквізити відповідних документів, а тому є незрозумілим чому ОСОБА_6 висунуто підозру по двох епізодах незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів і психотропних речовин , а ОСОБА_7 тільки по одному епізоду, тому зовсім є незрозумілим яке рішення було прийняте по інших та куди вони поділись.

Відповідно до вимог ст.257 КПК України, якщо під час проведення негласної слідчої дії (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановлюється за клопотанням прокурора.

Оскільки із-за відсутності таких даних в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що дає підстави зробити суду висновок про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Ніяких виключень щодо можливості виключення із зазначення в реєстрі якої-небудь процесуальної дії чи рішення, яка проведена по справі ст.109 КПК України не передбачено, а не включення в реєстр тієї чи іншої процесуальної дії чи рішення є грубим порушенням вимог діючого КПК та, яке може, в свою чергу, привести до непередбачуваних наслідків та фальсифікацій матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування.

Вказані вище грубі порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України, суд розцінює, як грубе порушення вимог Кримінально-процесуального Кодексу, а тому є недопустимим та вказує на безвідповідальне ставлення як органа досудового розслідування, так і процесуального прокурора до виконання, покладених на них законом, обов`язків, що порушує основоположні вимоги норм та принципів, як Конституції так і Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин, справу неможливо призначити до судового розгляду, бо в такому випадку, суд своєю ухвалою про призначення справи до розгляду, фактично узаконить порушення, які були допущені органом розслідування та процесуальним прокурором при проведенні досудового розслідування, а тому обвинувальний акт підлягає безумовному повернення прокурору для усунення зазначених недоліків.

Що стосується клопотання прокурора про залишення обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд встановив, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.03.2014 року обвинуваченим було обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. 24.04.2014 року цей термін ухвалою суду був продовжений на три місяці до 02.06.2014 року. Ухвалою суду від 30.05.2014 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був продовжений до 02.08.2014 року. Ухвалою суду від 28.07.2014 року термін дії запобіжного заходу був продовжений до 02.10.2014 року. Ухвалою суду від 01.10.2014 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту був обвинуваченим був продовжений до 02.12.2014 року.

Таким чином запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених був застосований сумарно строком на 9 місяців.

В розумінні положення ч.6 ст. 181 КПК України, законом чітко встановлені строки можливого застосування домашнього арешту до двох місяців. При особливій необхідності, пов`язаній із складністю кримінального провадження, цей строк може бути продовжений до шести місяців, але вказаний строк є граничним. Після цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Враховуючи, що строки запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених закінчились ще 02.12.2014 року, а прокурором в установленому законом порядку не ставилось питання про їх продовження, в тому числі і під час розгляду справи в апеляційному суді при підготовці справи в порядку ст.401 КПК України.

Саме порушення прокурором клопотання про залишення обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з мотивів скоєння ними тяжкого злочину, без наведення мети і підстав продовження дії такого запобіжного заходу є взагалі не коректним.

В ході усунення недоліків прокурору слід усунути дане порушення, шляхом вирішення питання про обрання іншого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.2,9,91,109177,181,290,291,293, 314,315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України повернути прокурору разом з додатками, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України для усунення зазначених недоліків на протязі одного місяця.

В продовженні запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1