У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту майна, мотивуючи його тим, що у провадженні судуперебувала справа за № 712/8050/12 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Сколівського району, с. Крушениця, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні важкохворих батьків-пенсіонерів ОСОБА_6 , 1930 року народження, та ОСОБА_7 , 1922 року народження, працюючого виконавчим директором ТОВ «Термодім», являється інвалідом-чорнобильцем 2 категорії, раніше судимого. При цьому, в межах даного кримінального провадження було обтяжено майно обвинуваченого, а саме, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 15.01.2015 року. Вказує на те, що згідно з номером запису про обтяження: 8395083 обтяжувачем даної квартири є слідче управління УМВС України в Закарпатській області, підстава виникнення обтяження: постанова по кримінальній справі, серія та номер: 1229111, 23.03.2012, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18647248 від 15.01.2015 17:40:51, вид обтяжень: арешт нерухомого майна. Зазначає, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2013 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та, призначено покарання із застосуванням ст. 69 та 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавленні волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 у вигляді застави в сумі 17500 грн. після набрання вироком законної сили скасовано та повернуто суму застави заставодавцю. Просить скасувати арешт майна на підставі ст. 174 КПК України, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , повністю.

У судовому засіданні адвокат, який у межах кримінальної справи № 712/8050/12 діяв в інтересах ОСОБА_5 як захисник, підтримав клопотання, зауваживши, що обвинуваченого визнано винним у вчиненні злочину, однак, одночасно з ухваленням вироку не вирішено питання щодо скасування арешту майна накладеного згідно постанови ст. слідчого ОСОБА_8 від 23 березня 2012 року. Наголосив, що вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації, а при ухваленні вироку судом не призначено покарання у виді конфіскації майна. Відтак, просив суд клопотання задоволити з підстав, викладених у ньому.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, погодившись з його вимогами.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження у справі № 712/8050/12, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За приписами абзацу 2 ч. 1 та ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано ; суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна; суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з постановою про накладення арешту на майно ст. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 від 23 березня 2012 року, у межах кримінальної справи №1229111 у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. №712/8050/12 107, том. 9).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 32274984 квартир АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів кримінального провадження у справі №712/8050/12 (арк. спр. 115-129, том. 10) судом встановлено, що одночасно з ухваленням вироку від 20.06.2013 року питання про скасування арешту майна не вирішувалося; квартира, обтяжена арештом, не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначалося покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, обґрунтованість заявленого клопотання про скасування арешту майна, проти задоволення якого не заперечив прокурор, суд приходить до переконання, що клопотання слід задоволити повністю.
Керуючись ст. ст. 174, 392 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання - задоволити повністю.

Арешт, на квартиру АДРЕСА_3 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно ст. слідчого відділу розслідування злочинів, учинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 від 23 березня 2012 року - скасувати повністю.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1