АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 11-253
2008 р. Головуючий у 1-й інст. Кухарця В.М.

Категорія: ст.191
ч.2, 191 ч.3,
Доповідач: Квятковський А.С.

366 ч.1 КК України

20 травня 2008 року Судова палата в кримінальних справах Апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого: Міщенко О.А.

Суддів: Баглика С.П., Квятковського А.С.

З
участю прокурора: Клімашевич Н.О.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Рівне у залі апеляційного суду кримінальну
справу за апеляціями прокурора, який затвердив обвинувальний висновок та
засудженої ОСОБА_1 на вирок Рівненського міського суду від 5 березня 2008 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
українка, проживає АДРЕСА_1, не працює,
раніше не судима

засуджена за ст.191 ч.2 КК України на два роки обмеження волі,

за
ч.3 ст.191 КК України на три роки обмеження волі,

за
ч.1 ст.366КК України на один рік обмеження волі.

На
підставі ст.70КК остаточне покарання ОСОБА_1 призначено три роки обмеження волі
з позбавленням права займати посади пов'язані з обслуговуванням
товаро-матеріальних цінностей строком на три роки.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від призначеного покарання звільнено з
випробуванням з іспитовим строком на
один рік з покладенням на неї обов'язків згідно ст.76КК повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи навчання або проживання
та періодично з'являтись для реєстрації в органи КВК

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, українець, проживає АДРЕСА_2,
пенсіонер, раніше не судимий

засуджений за ч.2 ст.27, ч.3 ст.191 КК України на три роки обмеження
волі

за
ч.3 ст.358 КК України один рік обмеження волі

На
підставі ст.70КК України остаточне покарання ОСОБА_2призначено три роки
обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов'язані з обслуговуванням
товаро-матеріальних цінностей на два роки.

На
підставі ст.75,76КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено з
випробуванням з іспитовим строком на
один рік

Як
установлено судом 19 вересня 2007 року ОСОБА_1, працюючи за сумісництвом
головним бухгалтером Західноукраїнської регіональної громадської організації
“Волинський ресурсний центр” в м.Рівне, по вул..Пушкіна,17 склала і видала за
відомо неправдивий документ - довідку про доходи №02-029 від 19 вересня
2007року про нарахування заробітної плати в розмірі 1250грн.. В той же час
згідно наказу №5 від 17 вересня 2007року президента Волинського ресурсного
Центру ОСОБА_1 була тимчасово усунута від виконання обов'язків головного
бухгалтера, у зв'язку з виконанням обов'язків голови дільничої виборчої комісії
№54 територіального виборчого округу №151 по виборах народних депутатів України
30 вересня 2007року.

Перебуваючи на посаді голови дільничої виборчої комісії

№54 виборчого округу №151, зловживаючи своїм службовим
становищем ОСОБА_1 подала в бухгалтерію окружної виборчої комісії довідку про
доходи внаслідок чого їй було незаконно нараховано та виплачено бюджетні кошти
в сумі 1415грн., 31коп. як заробітну плату за виконання обов'язків голови
виборчої комісії №54.

2 жовтня 20087року ОСОБА_1 працюючи
головним бухгалтером ПП “Грінвіч” в м.Рівне вул..Київська, 36 за попередньою
змовою з ОСОБА_2 склала і видала останньому за відомо неправдиві документи -
довідку про доходи від 29.09.2007р. та наказ №22 від 16.09.2007р. про
перебування його на посаді виконавчого директора “Грінвіч” в період з липня по
серпень 2007р.та отримання заробітної плати в сумі 3475грн. в місяць

На
підставі цих підроблених документів ОСОБА_2, перебуваючи на посаді заступника
голови виборчої комісії №54 територіального виборчого округу №151 подав їх до
бухгалтерії окружної комісії. Згідно платіжної відомості №281 від 16 жовтня
2007року йому було незаконно нараховано та виплачено як заробітну плату
бюджетні кошти в розмірі 1370грн.

В
поданій апеляції засуджена ОСОБА_1 не заперечуючи своєї винності у вчиненому
злочині та кваліфікації дій вважає вирок в частині застосування додаткового
покарання позбавлення права займати посади пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей суворим. В
обґрунтування своїх доводів посилається на те, що вона самостійно виховує сина
1993року народження, проживає в гуртожитку,
оплачує комунальні послуги і перебуває в складному матеріальному
становищі. З 1999 зареєстрована як підприємець, але не здійснювала ніякої
діяльності, оскільки працювала на посаді бухгалтера. Після притягнення до
кримінальної відповідальності була звільнена і в даний час залишилась без
будь-яких засобів існування. Отримання доходу як підприємця по наданню бухгалтерських
послуг є єдине джерело доходу і
утримання та виховання неповнолітнього сина.

На
підставі наведеного просить скасувати вирок суду в частині позбавлення її права
обіймати посади, пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей.

В
апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок не оспорюючи
доведеність винності засуджених та кваліфікацію дій вважає вирок суду в частині
призначення покарання незаконним. При цьому доводить, що суд призначив покарання
ОСОБА_1та ОСОБА_2 у вигляді обмеження волі. За наявності у засудженої ОСОБА_1на
утриманні неповнолітньої дитини, та за досягнення ОСОБА_2 пенсійного віку обмеження волі судом
застосовано невірно.

Виходячи з наведеного просить вирок суду скасувати. Враховуючи, що
злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, державі заподіяно майнову шкоду в сумі 3363грн. просить
призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2покарання за
статтями обвинувачення по три роки позбавлення волі кожному з позбавленням права
обіймати посади пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей.

У
змінах до апеляції прокурор просить вирок відносно ОСОБА_1 залишити без зміни.
При цьому вказує, що суд першої інстанції правильно застосував кримінальний
закон і призначив покарання у вигляді обмеження волі, оскільки у засудженої на
утриманні дитина, якій виповнилось 14 років.

Стосовно ОСОБА_2 за невідповідності призначеного йому покарання просить
вирок скасувати і постановити новий вирок. Призначити йому покарання за ст.191
ч.3 КК три роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади та
за ст.358 ч.3КК 850грн. штрафу. На підставі ст.72КК покарання у вигляді штрафу
виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, пояснення засуджених ОСОБА_1, яка підтримала свою
апеляцію та ОСОБА_2, який заперечив проти апеляції прокурора, думку прокурора
про скасування вироку відносно ОСОБА_2 та постановлення нового вироку,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів
вважає, що апеляції підлягають задоволенню частково, а апеляція прокурора
повністю з наступних підстав.

Винність засуджених у вчиненні зазначених у вироку злочинів установлена
сукупністю зібраних у справі й перевірених у судовому засіданні доказів, яким
суд дав повну та всебічну оцінку і в апеляції не оспорюється.

Кваліфікація дій засудженої ОСОБА_1 за ст.191 ч.2, ст.191 ч.3, 366, 70
КК України, та ОСОБА_2 за ч.2 ст.27, ч.3 ст.191, ч.3 ст.358, ст.70КК України є
вірною.

При
призначенні покарання засудженій ОСОБА_1, суд першої інстанції у
відповідності ст.65 КК України врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом'якшують
покарання.

Поряд
з цим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повною мірою врахував
обставини, які дають підстави для незастосування додаткового покарання до
засудженої. Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 вперше притягується до
кримінальної відповідальності, матеріальний збиток державі відшкодувала в
повному обсязі, на її утриманні і вихованні є неповнолітній син, в даний час
вона не працює, проживає в гуртожитку,
перебуває у складному матеріальному становищі, позитивно характеризується, активно
сприяла розкриттю злочину повідомила про нього явкою з каяттям, у вчиненому
щиро розкаюється.

Виходячи із сукупності таких обставин, які пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, даних про
особу колегія суддів вважає, що
відповідно до ст.69КК ОСОБА_1від призначеного додаткового покарання у вигляді
позбавлення права обіймати посади пов'язані з обслуговуванням
товаро-матеріальних цінностей строком на три роки слід звільнити.

Що ж до покарання призначеного судом
ОСОБА_2,. то в цій частині рішення суду не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК обмеження волі, як вид покарання не можна
застосовувати до осіб, які досягли пенсійного віку. Як видно з матеріалів
справи, на день постановлення вироку засудженому ОСОБА_2виповнилось 61рік, а
тому призначення йому такого покарання суперечить зазначеній нормі закону.

За
таких обставин вирок в цій частині підлягає зміні.

З
урахуванням обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особи винного, а саме: вчинення злочину вперше, позитивну характеристику як
особи, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування державі
заподіяного майнового збитку, щире каяття, пенсійний вік, - колегія суддів
вважає, що сукупність зазначених обставин, які пом'якшують покарання дають
підстави для застосування ст.69КК України і призначення ОСОБА_2більш м'якого виду
покарання у вигляді штрафу та звільнення від додаткового покарання у вигляді
позбавлення права обіймати посади пов'язані з обслуговуванням
товаро-матеріальних цінностей.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів судової палати
апеляційного суду: -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляцію прокурора на вирок
Рівненського міського суду від 5 березня 2008 року задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду від 5 березня 2008 року відносно
ОСОБА_1в частині призначення додаткового, а ОСОБА_2в частині призначення
основного та додаткового покарання змінити.

На
підставі ст.69КК України звільнити
ОСОБА_1 від додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади пов'язані з обслуговуванням
товаро-матеріальних цінностей.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст.27, ч.3 ст.191, 69 КК України до штрафу на сто неоподаткованих мінімумів
доходів громадян в сумі 1700грн. в доход держави без позбавлення права обіймати
посади пов'язані з обслуговуванням товаро-матеріальних цінностей.

за
ст.358 ч.3 КК України - 510 грн. штрафу

На підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточне покарання призначити 1700грн. штрафу в доход держави.

В
решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді:

Копія
вірна: