АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Матеріал № 623/2535/14-к Слідчий судя: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/945/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами прокурора Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2014 року.

Цією ухвалою за клопотанням слідчого до ОСОБА_8 , 1967 року народження, громадянина України, не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 260 КК України, застосований запобіжний захід - тримання під вартою на 60 діб до 10 жовтня 2014 року з визначенням застави у розмірі 365400 грн. та вказівкою про те, що в разі її внесення ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-3 ч.5 ст. 194 КПК України.

ОСОБА_8 підозрюється в тому, що в перших числах травня 2014 року вступив до непередбаченого Законом збройного військового формування самопроголошеної, так званої, «Донецької народної республіки» під командуванням громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 .

В подальшому, до 4 липня 2014 року ОСОБА_8 , являючись бійцем цього формування, отримав у власне володіння вогнепальну зброю - пістолет «Макарова» та набої до нього та виконуючи накази свого безпосереднього командира здійснював визначені йому функції по окупації м. Миколаївка та м. Слав`янска, озброєний пістолетом «Макарова» стояв на блок - посту в районі цегельного заводу м. Миколаївка Слав`янського району та проводив патрулювання м. Миколаївка, виконував інші протиправні накази, направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї.

В результаті діяльності вказаного збройного формування настали тяжкі наслідки - масова загибель людей та зруйнована і пошкоджена велика кількість адміністративних, приватних будівель та споруд.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але без визначення застави, посилаючись на необхідність такого рішення з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та існуючих ризиків.

Захисник ОСОБА_7 , в свою чергу, просить в апеляційній скарзі про скасування ухвали слідчого судді та застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, сім`ю, дітей, непрацездатних батьків, не судимий, працює, інвалід ІІІ групи у зв`язку з проходженням військової служби в Афганістані, характеризується позитивно, а існування зазначених слідчим суддею ризиків не доведене.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає та дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав до задоволення апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст. 194 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та достатність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

ОСОБА_8 , не визнаючи своєї провини за повідомленою йому підозрою, в той же час підтвердив, що наприкінці квітня 2014 року у м. Слав`янську познайомився з так званими ополченцями ДНР, та за їх посередництвом у людини з їх оточення на призвісько « ОСОБА_10 », придбав пістолет «Макарова» з патронами до нього, який згодом носив при собі.

Свідок ОСОБА_11 надав пояснення про те, що ОСОБА_8 близько двох місяців чергував на блок - посту зі зброєю у руках, патрулював у м. Миколаївка.

Про чергування ОСОБА_8 на блок - посту біля цеглового заводу у м. Миколаївка пояснив також свідок ОСОБА_12 .

Судячи з пояснень дружини ОСОБА_8 - свідка ОСОБА_13 , він з початку травня 2014 року став активно співпрацювати з сепаратистами, отримав від них пістолет «Макароваа» з набоями, який просив згодом сховати разом з камуфляжною формою, бронежилетом та іншим майном, що вона і зробила.

Згідно протоколу огляду місця події, ці предмети в подальшому були виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 .

З урахуванням наведених даних колегія суддів не вважає безпідставним висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотанні про застосування до нього запобіжного заходу.

При цьому, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання винним у вчиненні вказаного правопорушення, а також те, що згідно обґрунтованої підозри він приймав участь у діяльності незаконного збройного формування, яке на даний час є діючим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, а також продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та не вбачає за можливе запобігання цих ризиків шляхом застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання його під вартою.

Що стосується посилань, викладених в апеляційній скарзі прокурора, то у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та за відсутністю обставин, передбачених частиною четвертою цієї статті, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, за наявністю обставин, про які йдеться у ч.4 ст. 183 КПК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є правом, а не обов`язком слідчого судді.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 22 КПК України щодо необхідності здійснення кримінального провадження на основі змагальності, ініціювання питання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є прерогативою прокурора.

Судячи з матеріалів судового провадження, прокурор в процесі судового розгляду клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не звертав уваги слідчого судді на необхідність тримання ОСОБА_8 під вартою без визначення розміру застави.

За таких умов, з урахуванням розміру застави, визначеної слідчим суддею у відповідності до вимог п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав вважати ухвалу слідчого судді такою, що суперечить закону.

Тому, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2014 року про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді: