Номер провадження: 11-кп/785/563/15
Номер справи місцевого суду: 496/3752/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2015 року м. Одеса

Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2015 року, яким:

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ровеньки, Луганської

області, громадянин України, українець, з вищою

освітою, одружений, маючи на утриманні

неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , 2000

року народження, раніше не судимий, працюючий

оперативним черговим Біляївського РВ (з

обслуговування Біляївського району та м.

Теплодар) УМВС України в Одеської області,

зареєстрований та проживаючий за адресою :

АДРЕСА_1 ,

визнаний не винним та виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 367 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Свое рішення про визнання ОСОБА_8 невинуватим та виправдання його за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, суд першої інстанції мотивував тим, що:

1.) органами досудового слідства не було розмежоване, що саме ставиться в вину ОСОБА_8 - невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них;
2.) При цьому суд погодився з думкою обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про те, що протокол огляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.06.2014 року з фото таблицею до нього та оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження Біляївського РВ є недопустимими доказами, оскільки суду не було надано належних доказів щодо ліцензійності та сертифікації відеокамер, карток пам`яті та технічних засобів зняття інформації, які використовувалися в ІТТ та черговій частині Біляївського РВ з 27.04.2014 року по 29.04.2014 року і тому суд визнає їх недопустимими доказами;
3.) Що стосується посилання сторони обвинувачення на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17.06.2014 року відносно ОСОБА_10 , відповідно до якого затверджено угоду про визнання винуватості від 23.05.2014 року укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_10 за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України - як на черговий доказ, що підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_8 , то з цього приводу суд дійшов до висновку, що зазначений доказ вказує на обставини, які стосуються лише ОСОБА_10 та жодного відношення не мають до обвинуваченого ОСОБА_8 :
4.) Суд також вказав, що висновок службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_11 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС від 08.05.2014 року в частині попередження ОСОБА_8 про неповну посадову відповідність за неналежне виконання ним своїх функціональних обов`язків, на який посилається сторона обвинувачення, то вказаний висновок лише свідчить про наслідки службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_11 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС та не може слугувати підтвердженням в діях ОСОБА_8 ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України;
5.) Крім того, суд переконався у тому, що не може бути доказом обвинувачення постова відомість внутрішнього поста №1 біля камер №1-10 з охорони осіб, що утримуються в ІТТ Біляївського РВ, а навпаки є доказом, який свідчить про відсутність ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст. 367 КК України в діях ОСОБА_8 , оскільки з неї вбачається, що постовий ст. с-нт ОСОБА_10 заступив на пост 27.04.2014 р. о 18.00 годин та потім був перевірений черговим РВ ОСОБА_8 о 18.00, 18.56, 19.50, 21.00, 22.20, 23.30, 00.10 годин, зауважень не було (том 1, а.с.29-30).
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказані докази та їх аналіз вказує, що участь обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України в суді не доведена, а лише існують припущення та сумніви про службову недбалість ОСОБА_8 , тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк до 3 років та зі штрафом у розмірі 6 800 гривень.
Заслухавши виступ судді-доповідача, виступ прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, виступ ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволенні апеляції та в останньому слові ОСОБА_8 просив вирок суду залишити без змін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

В ході апеляційного перегляду вказаного вироку встановлено, що згідно з наказом начальника ГУМВС України в Одеській області №301 о/с від 10.07.2013 р. майора міліції ОСОБА_8 призначено на посаду помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію», на ОСОБА_8 покладається забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, виявлення, запобігання і припинення кримінальних правопорушень, конвоювання, охорона та у випадках, передбачених законом, утримування осіб: затриманих у зв`язку із вчиненням злочину, взятих під варту, а також обвинувачених і засуджених на вимогу судових органів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» він є працівником правоохоронного органу, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України.
У порушення зазначених норм законодавства України, а також п. 11 посадової інструкції помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області щодо забезпечення контролю за перебуванням затриманих в КЗД та ІТТ ОВС, ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», щодо постійного нагляду за особами взятих під варту, п. п. 8.1., 10.3. Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань затвердженої наказом МВС від 28.04.2009 № 181 щодо здійснення контролю за несенням служби черговим нарядом ІТТ та регулярного прийняття доповідей про поведінку затриманих і взятих під варту осіб та в порушення окремих вимог Інструкції про роботу ІТТ ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дек, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.03.2014 р. справа № 496/912/14-к, заарештованому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження від 06.03.2014 р., зареєстрованого в ЄРДР за №0000329, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

Для проведення слідчих дій, 22.04.2014 р. згідно з заявою старшого слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС майора міліції ОСОБА_12 , ОСОБА_11 доставлено до ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області та поміщено до камери № 5, про що зроблено відповідний запис до книги обліку осіб, що тримаються в ІТТ.
Згідно з книгою розстановки нарядів на чергування з 27.04.2014 р. на 28.04.2014 р. оперативним черговим заступив ОСОБА_8 , помічником оперативного чергового заступив ОСОБА_13 , а підмінним постовим ІТТ заступив ОСОБА_10 . В період з 00 годин 17 хвилин до 01 години 48 хвилин 28.04.2014 р., під час несення служби, постовий ІТТ старший сержант міліції ОСОБА_10 постійний нагляд за поведінкою осіб в камерах ІТТ не здійснював та не доповідав оперативному черговому ОСОБА_8 про результати нагляду за поведінкою осіб в камерах ІТТ, в робочий час спав, що унеможливлювало виконання ним своїх службових обов`язків, що підтверджується записом з камер відеоспостереження.
У цей час в 00 годин 37 хвилин помічник оперативного чергового старшина міліції ОСОБА_13 , з дозволу оперативного чергового майора міліції ОСОБА_8 пішов відпочивати, а сам ОСОБА_8 зник з поля відео спостереження в приміщенні чергової частини.
Оперативний черговий майор міліції ОСОБА_8 в період з 00 годин 10 хвилин до 01 години 50 хвилин 28.04.2014 р., неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, перевірку несення служби постовим ІТТ старшим сержантом міліції ОСОБА_10 та за поведінкою утримуваних не здійснював.
Цього ж числа в період часу з 00 годин 17 хвилин до 00 годин 21 хвилини ОСОБА_11 в камері № 5 ІТТ, в зоні дії камер відеоспостереження та доступу до обзору приміщення вказаної камери, вчинив самогубство шляхом повішання.
В 01 годині 48 хвилин 28.04.2014 р. під час проведення огляду камер, постовий ІТТ старший сержант міліції ОСОБА_10 виявив ОСОБА_11 у камері № 5 повішаним, про що одразу повідомив ОСОБА_8 .
В 02 годині 10 хвилин 28.04.2014 р. лікарем бригади швидкої допомоги констатовано смерть ОСОБА_11 під час огляду трупа останнього. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 150 від 29.04.2014 р., причиною смерті ОСОБА_11 стала асфіксія, навмисне самоушкодження шляхом повішання.
Вказане стало можливим, у зв`язку з тим, що під час чергування оперативний черговий майор міліції ОСОБА_8 неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки - смерть заарештованого ОСОБА_11 в камері ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ст. 367 ч. 2 КК України, як службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєнні правопорушенні, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України не признав та зазначив, що з його боку не було жодних порушень діючого законодавства, під час виконування своїх безпосередніх службових обов`язків, він дотримувався вимог закону та своєчасно робив перевірку постового ОСОБА_10 , кожні 2 години, а у нічний час, а саме: з 22.00 до 06.00 годин - не менш трьох разів, при цьому періодичність у нічний час не вказана, тому ним була здійснена перевірка постового ОСОБА_10 о 22.20, 23.30, 00.10 годин.
Нагляд за особами в ізоляторі не входив до його обов`язку, оскільки призначали виконувати обов`язки чергового по ІТТ. Свою роботу він виконував сумлінно, контроль за діями постового він здійснив 3 рази, як це передбачено в інструкції. В журналі вказаний час проведення ним контролю. Помічника чергового ОСОБА_13 він відпустив у відповідності з наказом для відпочинку, це було початок першої ночі, але точно не пам`ятав.
Коли він знаходився в черговій частині, разом з ОСОБА_14 , поступив дзвінок від чергового ОСОБА_10 , який повідомив, що повісився ОСОБА_11 , який утримувався в ІТТ. ОСОБА_8 одразу викликав чергову групу та швидку допомогу, лікар швидкої допомоги констатував смерть ОСОБА_15 . Це все відбулось приблизно з 00.17 до 01.48 годин. ОСОБА_8 зазначив, що на той час ним було здійснено три перевірки.
Також обвинувачений звернув увагу на те, що подія відбулась у квітні місяці та в країні була напружена обстановка у зв`язку із захватом будівель міліції та інших адміністративних будівель. В цей період було багато телеграм щодо посилення охорони міліції з боку її працівників. Камера відеоспостереження не охоплює повністю приміщення чергової частини, обвинувачений в той період проводив візуальний нагляд за обстановкою через вікно, саме там, де знаходилась «мертва зона», тому він не потрапив в поле зору камери. У зв`язку з тим, що на скло наклеїли тонування, але переплутали сторони, тому при світлі не було видно, що відбувається на вулиці, тому він вимкнув світло. Також ОСОБА_8 пояснив, що камера не охоплює відстань біля вікна, а він сидів як раз біля вікна, відеоспостереження він не знає чим передбачена установка у відділку камер спостереження, йому ніякого інструктажу не проводили щодо вказаних камер, хто їх встановлював він не знає, начебто були спеціалісти із УМВС в Одеської області, приміщення чергової частини він не покидав та нікуди не відлучався, коли повісився ОСОБА_11 . Раніше ніяких скарг від ОСОБА_11 не було, він не повідомляв, що має намір скоїти суїцид.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому злочину, його вина підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду:
ОСОБА_8 обвинувачується органом досудового слідства у скоєнні службовій недбалості, тобто невиконанні або неналежному виконанні службової особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
Мотивуючи своє рішення про не згоду з вказаним обвинуваченням суд зазначив, що органом досудового слідства не було розмежовано, що саме ставиться в вину ОСОБА_8 - невиконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них однак з вказаним рішенням суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вказане порушення судом не було встановлено під час попереднього судового засідання.
Доводи та посилання суду першої інстанції на те, що протокол огляду відеозаписів з камер відео спостереження від 11.06.2014 року з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 193-198) та оптичний диск з відеозаписом з камер спостереження Біляївського РВ (т.1 а.с.26) є недопустимим доказом, оскільки суду не було надано належних доказів щодо ліцензійності та сертифікації відеокамер, карток памяти та технічних засобів зняття інформації, які використовувалися в ITT та черговій частині Біляївського РВ з 27.04.2014 по 29.04.2014 році - є необгрунтованим, так як суд не вказав в порушення якого закону або статті відеозапис є незаконним, або на підставі якої статті відеозапис з камер відео спостереження повинен бути ліцензований, сертифікований та ким, та чому прокурор повинен був надати докази щодо її ліцензійності та сертифікації.
Як вбачається з листа Біляївського РВ (по обслуговуванню Біляївського району та м.Теплодар) ГУМВС України в Одеській області №48/594 від 17.01.2015 року, для забезпечення відеоспостереження в приміщеннях адміністративних будівель РВ, ІТТ осіб було отримано з ГУМВС України в Одеської області відеокамери та відео сервер у комплекті, що знаходиться на балансі Біляївського РВ.
Документи про ліцензійність, сертифікацію відеокамер, карток пам`яті та технічних засобів зняття інформації, які використовувалися в ІТТ та черговій частині Біляївського РВ з 27.04.2014 року по 29.04.2014 року - відсутні та вказане обладнання використовується в режимі користувача та для внутрішнього користування.
(т.2 а.с.75).
Протокол огляду відеозапису з камер відео спостережень Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області від 11.06.2014 року, сама фото таблиця до нього, та перегляд відеозапису при апеляційному розгляду справи свідчать на те, що камера відео спостереження встановлено в одному з верхніх кутів камери № 5 ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області. Також зафіксовано, що чоловік, який знаходиться на першому ярусі двохярусного ліжка, який є гр. ОСОБА_11 зробив щілину між стіною і ліжком другого ярусу, на якому спав його сокамерник, просунув через неї зроблену з простирадла мотузку та зав`язав на вузол, а з другого кінця зробив петлю і накинув собі на шию та зповз з ліжка на підлогу, після чого через нетривалий час залишився нерухомим в сидячому положенні.
Далі, при перегляді даного відеозапису встановлено, що камера відео спостереження встановлено в одному з верхніх кутів приміщення ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області перед решіткою, з іншої сторони знаходиться постовий ІТТ, де зафіксовано, що чоловік, який є постовим ІТТ старшим сержантом міліції ОСОБА_10 та контроль за утриманими ІТТ через оглядові вічка камер не здійснює при цьому сидить на стільці біля столу в коридорі ІТТ обіпертися до стіни , а потім положив голову на стіл і весь цей час спить.
Після того, як ОСОБА_10 прокинувся, він піднявся зі стільця на якому сидів та пішов оглядати через вічко камери, та під час огляду камери № 5 ОСОБА_10 постукав в двері, після чого почав телефонувати, а через невеликий проміжок часу до приміщення ІТТ прийшов оперативний черговий ОСОБА_8 , який відчинив двері камери.
При цьому на відео зафіксовано, що ніхто перевірку службу постового ІТТ ст. сержанта міліції ОСОБА_10 не здійснює.
Також встановлено, що камера відео спостереження встановлено в одному з верхніх кутів приміщення чергової частини Біляївского РВ ГУМВС України в Одеської області та виставлена з огляду на більшу частину приміщення в сторону вікон та дверцях при цьому в коло спостереження не попадає лівий кут.
Зафіксовано також, що помічник оперативного чергового старшина міліції ОСОБА_13 вносить інформацію до комп`ютеру, після чого залишив приміщення чергової частини і кудись пішов. Разом з ОСОБА_13 в приміщення чергової частини знаходився оперативний черговий майор міліції ОСОБА_8 , який під час того, як ОСОБА_13 вносив інформацію до комп`ютеру сидів на стільці біля виходу з приміщення спиною до ОСОБА_13 , а після того як ОСОБА_13 залишив приміщення чергової частини, ОСОБА_8 зник з поля зору відеоспостереження в приміщенні чергової частини.
( т. 1 а.с. 26, 193-198)
Довід суду першої інстанції про те що, вирок Біляївського районного суду м. Одеси від 17.09.2014 року у відношенні ОСОБА_10 , засудженого за ст. 367 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 двох років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, не є доказом вини ОСОБА_8 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, та він лише стосується ОСОБА_10 та жодного відношення не мають до обвинуваченого ОСОБА_16 - не обґрунтовано, оскільки вказаний вирок підтверджує обставини які відбувалися у приміщенні ІТТ та Біляївського РВ ГУМВС України з 27 на 28.04.2014 року, при яких оперативний черговий ОСОБА_8 повинен був здійснювати контроль за постовим міліціонером ОСОБА_10 який спав під час самогубства арештованого ОСОБА_17

(т.2 а.с.68 - 71)

Крім того, вказівка суду про те, що висновок службового розслідування по факту самогубства заарештованого ОСОБА_11 в ІТТ Біляївського РВ ГУ МВС України від 08.05.2014 року в частині попередження ОСОБА_8 про неповну посадову відповідність за неналежне виконання ним своїх функціональних обов`язків, на які посилається сторона обвинувачення, то вказаний висновок лише свідчить про наслідки службового розслідування по факту самогубства ОСОБА_11 в ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області та не може слугувати підтвердженням в діях ОСОБА_8 ознаку складу злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України - є необґрунтовані, оскільки даний висновок свідче про інше.
Так, із оголошеного колегією суддів указаного висновку встановлено, що в період часу з 00:17 до 01:48 год. 28.04.2014 року постовий ІТТ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області старший сержант міліції ОСОБА_10 контроль за утриманими заарештованими через оглядові вічка камер не здійснював при цьому сидів на стільці біля столу в коридорі ІТТ обіпертися спочатку до стіни, а потім положив голову на стіл і відпочивав (спав).
При цьому оперативний черговий майор міліції ОСОБА_8 та його помічник старшина міліції ОСОБА_13 в період з 00:10 до 01:50 год. 28.04.2014 року перевірку несення служби постовим ІТТ старшим сержантом міліції ОСОБА_10 та за поведінкою утриманих за допомогою відео нагляду не здійснювали.
В 00:37 год. Після внесення інформації до комп`ютеру помічник оперативного чергового ОСОБА_13 з дозволу ОСОБА_8 пішов відпочивати, а сам ОСОБА_8 зник з поля відео спостереження в приміщені чергової частині.
В цей період - відрізок часу з 00:17 до 00:21 год. заарештований ОСОБА_11 вчинив самогубство в камері № 5 ІТТ, та тільки о 01:48 год. постовий старший сержант міліції ОСОБА_10 піднявся з стільця на якому сидів та пішов оглядати через вічко камери, де під час огляду в камері помітив сидячого на підлозі з простирадлом на шиї заарештованого ОСОБА_11 , після чого постовий постукав в двері камери та розбудив сокамерника ОСОБА_18 , який зіскочив з ліжка другого ярусу підняв та положив на ліжко ОСОБА_19 та зняв з шиї простирадло. Тільки після цього постовий негайно зателефонував по внутрішньому телефону оперативному черговому та доповів про скоєне.
Оперативний черговий ОСОБА_8 спільно з постовим ІТТ ОСОБА_10 вбігли до камери та почали з другим заарештованим ОСОБА_18 надавати першу медичну допомогу, при цьому одночасно викликали бригаду швидкої медичної допомоги та повідомили своє начальство.
По прибутті швидкої допомого о 02:10 год. було констатовано смерть ОСОБА_11 .
Згідно висновку даного службового розслідування, за неналежне виконання своїх функціональних обов`язків, що виразилося у відсутності постійного контролю за несення служби постовим ІТТ та поведінкою утриманих осіб в ІТТ, грубе порушення вимог п. п. 2.8, 2.10.1, 2.10.2, 2.10.5, 2.10.6 Інструкції про роботу ізоляторів тимчасового тримання ОВС України, затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 року № 60 зі змінами, ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. ст. 7,8 Дисциплінарного статусу ОВС України помічника начальника оперативного чергового Біляївського РВ ГУМВС України в Одеської області майора міліції ОСОБА_8 комісія попередила про неповну посадову відповідальність.
(т.1 а.с. 129-135.)
Це на думку колегії суддів свідчить про кваліфікаційну ознаку скоєного кримінального правопорушення останнім.
Крім того, постова відомість внутрішнього поста № 1 біля камер № 1-10 з охорони осіб, що утримуються в ІТТ Біляївського РВ є доказом та свідчить про те, що ОСОБА_8 не здійснювалася перевірка постового міліціонера ІТТ ОСОБА_20 після 00:10, оскільки як пояснив сам ОСОБА_8 під час його допиту у суді, він виключив світло та спостерігав за прилежною територією, що ніяк не входило в його функціональні обов 'язки.
Про те суд першої інстанції проігнорував цей доказ, та невірно прийшов до висновку, що він не може бути доказом обвинувачення ОСОБА_8 , так як о 00:17 до 00:21 год. старший сержант міліції ОСОБА_20 відпочивав (спав) на посту, при цьому ОСОБА_8 не здійснював перевірку постового ОСОБА_20 , а заарештований ОСОБА_11 в камері ІТТ в цей час скоїв самогубство.
(т.1 а.с. 29 30.)
За таких обставин висновки суду першої інстанції про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставними та незаконними.
Таким чином, перевіривши докази у цій справі, надані стороною обвинувачення оцінивши їх відповідно до положень статті 94 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України - службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2015 року у відношенні ОСОБА_8 і ухвалення нового вироку.
При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу вчиненого, та обставини, які пом`якшують його покарання.
Із справи вбачається, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_9 , 2000 року народження, у зв`язку з чим полягає застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, без сплати штрафу, та покладання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України так як старша донька ОСОБА_21 студентка першого курсу Національного Економічного Університету, яка потребує матеріальну допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,
ЗАСУДИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Виправдувальний вирок Біляївського районного суду Одеської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчинені злочину, передбаченому ст. 367 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком 2 (двох) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік, без сплати штрафу та покладання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні підозрюваного ОСОБА_8 не обирати.

Вирок апеляційного суду і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Копія вірна.

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2