Справа №485/241/15-к 13.02.2015 13.02.2015 13.02.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000054 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2015 року, якою

відмовлено в задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Воскресенка смт. Новотроїцьке Херсонської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

судового розпорядника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Провадження № 11сс/784/68/15 Слідчий суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст.422 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2015 року скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор посилається на те, що існують ризики, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних осіб, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не можуть забезпечити належну поведінку підозрюваної. На його думку, безпідставними є посилання сторони захисту на поганий стан здоров`я ОСОБА_6 та наявність хвороби у її доньки, оскільки будь-яких документів не підтвердження цих фактів надано не було. Водночас, відповідно до довідки з Снігурівської ЦРЛ від 05.02.2015р. скарг на стан здоров`я під час огляду лікарем після затримання ОСОБА_6 не висловлювала, в тому числі щодо порушення функцій руки. Також, прокурор вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_6 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні двох тяжких злочинів, не працює, утриманців не має. Будучи зареєстрованою в м. Павлоград Дніпропетровській області, ОСОБА_6 проживає в смт. Новотроїцьке Херсонської області, а інкриміновані їй злочини вчинила на території Снігурівського району Миколаївської області. Крім того, відповідно до даних інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України «Армор» з 2008 року по 2009 рік ОСОБА_6 перебувала у розшуку, як особа, що переховується від органу досудового розслідування.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 24.01.2015р. близько 11 год. вона разом з ОСОБА_11 за попередньою з ним змовою на таємне викрадення чужого майна на автомобілі ВАЗ-2103, д/н НОМЕР_1 приїхали в с. Садове Снігурівського району Миколаївської області. При цьому ОСОБА_6 повинна була вводити громадян в оману та відволікати їх увагу, а ОСОБА_11 в цей час повинен відшукувати майно та грошові кошти, які можна викрасти.

З цією метою того ж дня близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 під`їхали на автомобілі до домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_3 , біля якого знаходилась власниця цього домоволодіння, особа похилого віку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, під приводом купівлі пір`я ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_11 зайшли на подвір`я домоволодіння ОСОБА_12 з дозволу останньої. Знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння, діючи згідно розподілу ролей, з метою потрапити у будинок ОСОБА_12 для виявлення майна, яке можна викрасти, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_12 , що їй холодно та запитала, чи не пустить вона їх до свого будинку. Після цього ОСОБА_6 з метою введення ОСОБА_12 в оману, повідомила останній, що наведена порча, яку терміново потрібно зняти, а інакше існує загроза життю та запропонувала впустити їх у будинок, де вона проведе відповідний обряд зі зняття порчі. Будучи введеною в оману, ОСОБА_12 погодилась та впустила ОСОБА_6 та ОСОБА_11 до веранди свого будинку. Перебуваючи в приміщенні веранди будинку ОСОБА_12 , ОСОБА_6 почала відволікати увагу ОСОБА_12 , нібито виводити їй порчу, а ОСОБА_11 , скориставшись цим, потрапив у інші приміщення будинку. В процесі зняття порчі ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_11 дізналась про наявність у ОСОБА_12 грошових коштів та їх місцезнаходження. Після цього, ОСОБА_11 , скориставшись тим, що увага ОСОБА_12 повністю зосереджена на маніпуляціях, які проводила ОСОБА_6 , з приміщення кухні будинку зі столу біля телевізора таємно викрав мобільний телефон «NOKIA D801» з двома сім-картками мобільного оператора МТС, зарядним пристроєм до нього, та карткою пам`яті, загальною вартістю 400 грн., та з приміщення спальної кімнати з-під скатерті столу таємно викрав грошові кошти однією купюрою номіналом 500 грн. Вважаючи, що ОСОБА_11 виконав свою роль та викрав грошові кошти та майно належне ОСОБА_12 , ОСОБА_6 повідомила останній, що зняла порчу. При цьому, з метою запобігання можливому викриттю їх у вчиненні злочину, ОСОБА_6 застерегла ОСОБА_12 , щоб вона за ними не виходила, бо порча їй повернеться назад. Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 вийшли з вказаного домоволодіння, сіли у автомобіль та поїхали у невідомому напрямку. Викраденим майном ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розпорядились за власним розсудом, чим спричинили ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн.

Того ж дня за даним фактом до ЄРДР за № 0000054 внесені дані про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України. 05.02. 2015р. правову кваліфікацію було змінено з ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 04.02.2015р. близько 12 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на викрадення майна ОСОБА_13 , 1946 р.н., яка є особою похилого віку, під вигаданим приводом (зняття порчі) проникла на територію двору домоволодіння останньої, яке розташоване по АДРЕСА_3 . Після цього, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , з дозволу останньої ОСОБА_6 зайшла до приміщення будинку, де під приводом зняття порчі дізналась про наявність у ОСОБА_13 грошових коштів та їх місцезнаходження, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 з метою відволікти ОСОБА_13 , попросила у останньої винагороду за зняття порчі у вигляді двох курей та вони разом вийшли з приміщення будинку потерпілої на подвір`я. Скориставшись тим, що ОСОБА_14 зайшла в приміщення курника, ОСОБА_6 таємно проникла до приміщення будинку останньої, де з-під матрацу ліжка в залі будинку викрала грошові кошти в сумі 600 грн.. та розпорядилась ними на власний розсуд,чим спричинила ОСОБА_13 шкоду на суму 600 грн.

04.02.2015р. за даним фактом до ЄРДР за № 0000084 внесені дані про кримінальне правопорушення з кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України.

Того ж дня ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.02.2015р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальних провадженнях №0000054 та №0000084.

06.02.2015р. кримінальні провадження №0000054 та №0000084 об`єднано в одне провадження під спільним номером №0000054.

Того ж дня ст. слідчий СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області з погодженим з прокурором прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 .

Врахувавши наявність ризику вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя відмовив у задоволенні вказаного клопотання, пославшись на відсутність доказів того, що підозрювана може впливати на інших осіб, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий та прокурор не довели , що лише тримання ОСОБА_6 під вартою є запобіжним заходом, який би забезпечив її належну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків. Взявши до уваги вагомість доказів, які обґрунтовують підозру ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, розмір шкоди, що ним завдана, наслідки для потерпілих, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, її вік, стать, стан здоров`я, матеріальний стан за не працевлаштування, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї, позитивну характеристику за місцем проживання, слідчий суддя застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 04 квітня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, проти задоволення апеляційної скарги заперечували, ухвалу слідчого судді, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок застосування запобіжного заходу слідчим суддею передбачений ст.194 КПК України, де зазначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою, вік і стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, в тому числі наявність родини й утриманців, наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя вірно дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованою та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи підозрюваної в суді 1-ої інстанції було встановлено, що вона має вік 53 роки, заміжня, проживає разом з чоловіком, донькою та онукою, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, в силу ст. 89 КК України не судима.

Також слідчий суддя вірно встановив наявність ризику вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень, оскільки остання, хоча в силу ст. 89 КК України є особою раніше не судимою, проте раніше притягалась до кримінальної відповідальності. При цьому, відбувши покарання реально та будучи звільненою, ОСОБА_6 на шлях виправлення не стала та вчинила два епізоди тяжкого злочину.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя необґрунтовано дійшов висновку про відсутність ризиків, що підозрювана може впливати на інших осіб, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 24.01. 2015р. ОСОБА_6 за попередньою змовою зі своїм чоловіком ОСОБА_11 таємно викрала майно ОСОБА_12 , яка, будучи введеною в оману під вигаданим ОСОБА_6 приводом, впустила їх до свого будинку.

09.02.2015р. ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вищевказаних обставин.

Тому, з урахуванням того, що підозрювані є подружжям, проживають разом, а в суді 1-ої інстанції ОСОБА_6 заперечувала свою обізнаність про те, що ОСОБА_11 викрав майно ОСОБА_12 , прокурор обґрунтовано зазначив, що існує ризик, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі,. зможе впливати на іншого підозрюваного з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, слушними є доводи прокурора щодо можливості переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.

Підозрювана ОСОБА_6 згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.64).

Фактично підозрювана ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження характеристиками (а.с. 66-68).

При цьому, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів на території Снігурівського району Миколаївської області.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. За даними інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України «Армор» підозрювана перебувала у розшуку з 2008р. по 2009р., як особа, що переховується від органу досудового розслідування. Тому апеляційний суд вважає, що існує ризик, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд вважає, що з огляду на дані про особу підозрюваної, вказаним в клопотанні ризикам не можуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, крім тримання її під вартою.

Поряд з тим, слідчий суддя необґрунтовано прийняв до уваги твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 хворіє, має непрацездатну руку, доглядає за онукою, оскільки дочка хворіє, та підробляє тимчасовими заробітками, оскільки будь-яких доказів на підтвердження таких даних підозрюваною або її захисником надано не було.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням ухвали судом апеляційної інстанції..

Постановляючи свою ухвалу, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 , знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому кримінальному проваджені, вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.

А тому відповідно ст. 183 КПК України клопотання ст. слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2015 року скасувати.

Клопотання ст. слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05 квітня 2015 року.
Визначити розмір застави у сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн…

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 передбачені ст. 194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області із встановленою періодичністю, не відлучатись із АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду повідомляти слідчого СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області про зміну місця свого проживання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді