Справа №1-3/45 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 травня 2007
року

Черняхівський
районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчука
С.Ф.

при
секретарі - Чудяк Н.П.

з участю
потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Черняхові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт.
Черняхів, мешканки АДРЕСА_1, українки, громадянки України, раніше не судимої,
пенсіонерки, неповнолітніх дітей не має, раніше не судимої, вдови, освіта
неповна середня, за ст.126 ч.І КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.06р. скаржник ОСОБА_1 подав до суду скаргу в
порядку ст.27 КПК України, в якій зазначив, що 21 червня 2004р. близько 8 години ранку внаслідок обопільної сварки в смт. Черняхові
біля вул. Індустріальної ОСОБА_2 умисно завдала йому удар дерев'яною палицею по
руці, внаслідок чого завдала йому фізичного болю без спричинення тілесних
ушкоджень. У зв'язку з цим скаржник просить суд притягнути ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ст. 126
ч.І КК України та стягнути з неї на його користь заподіяну моральну шкоду в
сумі 10 тисяч
гривень.

В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2004р.
біля 8 години
ранку ОСОБА_2 припнула свою корову на пасовищі біля городу ОСОБА_1, який
розташований в смт. Черняхові біля вул. Індустріальної. При цьому вона мала при
собі дерев'яну палку, якою гнала корову. Побачивши це ОСОБА_1, який мав
заздалегідь склавшися неприязні стосунки з ОСОБА_2 з приводу потрави городини
коровою ОСОБА_2, підійшов до ОСОБА_2 та умисно наніс їй удар ногою в живіт,
збивши з ніг та став наносити їй удари дерев'яною палицею, якою ОСОБА_2 гнала
корову, по різних частинах тіла, спричинивши їй середньої тяжкості тілесні
ушкодження, які привели до довготривалого розладу здоров'я.

В процесі побиття ОСОБА_2 вдалося вирвати палку з рук
ОСОБА_1, та захищаючись, вдарити його один раз палицею по руці, намагаючись
припинити напад ОСОБА_1, який продовжувався. Однак ОСОБА_1 вирвав з рук ОСОБА_2
палку та продовжував нею бити ОСОБА_2 Всього ОСОБА_1 наніс ОСОБА_2 4 удари,
після чого, викинувши палицю, пішов з місця події.

Судово-медичне освідування на предмет отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1
не проходив.

Згідно ст. 76 КПК
України при кваліфікації дій за ст.126ч.1 КК україни, проведення такої
експертизи щодо встановлення характеру та ступеню тяжкості ушкоджень є
необов'язковим.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 вказав, що 21.06.04р.
побачивши, що ОСОБА_2 біля його городу прив'язує корову, підійшов до неї та
почав

сваритися.
ОСОБА_2 палицею, якою гнала корову, декілька разів намагалася вдарити його по
голові, однак удари він відбив рукою, внаслідок чого і отримав ушкодження руки.
Після цього він пішов до себе додому. ОСОБА_2 не бив взагалі.

У дебатах просив, щоб суд
у вироці зобов'язав органи міліції зробити офіційне застереження ОСОБА_2
щодо недопустимості такої поведінки в подальшому.

Цивільний позов у вигляді стягнення на його користь з підсудної 10тис.грн.
моральної шкоди просив задовольнити, обґрунтовуючи його тим, що вже другий рік
від зазначених подій він втратив спокій через наклепи на нього з сторони
підсудної, чим принижено його честь та гідність. Рука другий рік болить і стан
здоров'я його значно погіршився.

Допитана в судовому засіданні підсудна свою вину у інкримінуємих їй діях
скаржником не визнала та пояснила, що дійсно 21.06.04р. прив'язувала корову
біля вул. Індустріальної в смт. Черняхові біля 8 години ранку. В цей час підбіг ОСОБА_1 і вдарив її
палицею в живіт. Захищаючись, вона дійсно могла влучити палицею йому по тілу.
Однак потім він палицю у неї вирвав та продовжив її бити.

З заяви до суду підсудної вбачається, що вона допускає можливість нанесення
удару ОСОБА_1 палицею, однак це було під час того, як він її бив і вона змушена
була захищатися.

Підсудна звернулася до суду з заявою з проханням розглянути справу в її
відсутність згідно ст.262 КПК України. Винною себе не визнала. Думки щодо
закриття провадження по справі у зв'язку з сплином строку давності притягнення до кримінальної
відповідальності, не висловила.

Враховуючи похилий вік підсудної, її стан здоров'я, підтверджений медичними
документами, опитавши думку скаржника, судом постановлено розглянути справу у
відсутність підсудної, згідно ст.262 КПК України.

Допитані в
судовому засіданні свідки показали:

- ОСОБА_3 підтвердила, що дійсно її
зять ОСОБА_1 давно знаходиться в

неприязних стосунках з ОСОБА_2 В червні 2004р. вона
бачила, як ОСОБА_2 билася

з зятем. Конкретно вказати при яких обставинах проходила
бійка, не може.

Не пішла свідчити на стороні зятя, коли проти нього розглядалася
кримінальна справа відносно того, що саме він побив ОСОБА_2 з тієї причини, що
зять її не запрошував.

До показів даного свідка суд відноситься критично з тих підстав, що
ОСОБА_3 тещею скаржника. Сумнів щодо
правдивості її показів виникає ще й з тих підстав, що вона не була заявлена в
якості свідка при розгляді кримінальної справи в суді про притягнення ОСОБА_1
до кримінальної відповідальності з приводу тих самих подій. Наявність даного
свідка раптом з'ясувалася через три роки після подій 2004р.

Крім того, даний свідок посвідчив в суді наявність самого факту бійки та не
зміг описати, хто перший її розпочав, чим, коли і куди наносив удари;

- ОСОБА_4 вказала суду, що через 2 дні після
зазначених подій, ОСОБА_1

показував їй синці на руці, вказуючи, що їх йому
заподіяла ОСОБА_2.

Про допит інших
свідків скаржник в суді не заявив.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінальної справи № 1-95/05, згідно з якими
ряд свідків повідомили в суді, що саме ОСОБА_1 бив ОСОБА_2, а вона йому ніяких
ударів не наносила. Це свідки ОСОБА_5 (а.с. 31, 68), ОСОБА_6 (а.с. 32), ОСОБА_7
(а.с. 35), ОСОБА_8 (а.с. 87).

Судом досліджено дані покази свідків і постановою суду визнано їх
письмовими доказами.

На підставі цих та інших матеріалів справи 5 грудня 2005
року Черняхівським райсудом
винесено вирок, яким встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст.122 ч.І КК України. Вирок не скасовано і не змінено і тому він
має преюдиційну силу при з'ясуванні обставин по даній справі.

Оцінюючи всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх
сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад
злочину, передбачений

ст. 126 ч.І КК
України у зв'язку
з тим, що ОСОБА_2, наносячи удари палкою ОСОБА_1 діяла в стані необхідної оборони,
захищаючи своє майно - корову
та своє здоров'я. ОСОБА_2 не перевищила межі необхідної оборони з слідуючих
обставин:

·
суд враховує різність віку ОСОБА_1- ще молода людина
чоловічої статі, та ОСОБА_2 -
людини похилого віку, грузної статури, жінки, маючої ряд хронічних
захворювань;

·
суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_1 здійснив
напад на ОСОБА_2 Він підбіг до неї, вдарив ногою в живіт, що підтверджено
вищенаведеним вироком. Після того, яка ОСОБА_2 впала, продовжив її бити.
Захищаючись, ОСОБА_2 змушена була відмахуватися палкою, якою гнала корову.
Палка була ОСОБА_1 вирвана з її рук і цією палкою він продовжив бити ОСОБА_2;

·
загроза здоров'ю та життю ОСОБА_2 була реальною і
застосувала вона палку для самозахисту саме під час її побиття;

·
щодо знаряддя самозахисту, то наявність у ОСОБА_2 палки
та відсутність будь-якого знаряддя у ОСОБА_1, не можна вважати перевищення меж
необхідної оборони, враховуючи вік осіб та їх стан здоров'я;

·
шкода, заподіяна ОСОБА_2 ОСОБА_1 у вигляді синців на руці
була необхідною та достатньою в даній обстановці для припинення протиправного
посягання.

На
підставі вищенаведеного, керуючись ст.36 КК України, ст.6 п.2 КПК України, суд
приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину,
передбачений ст. 126 ч.І КК
України і за данною статтею
вона повинна бути виправдана.

З цих підстав не підлягає задоволенню цивільний позов скаржника за
відсутність в діях ОСОБА_2 вини в спричиненні моральної шкоди.

Речові докази та
судові витрати по справі відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.36 КК України, ст.ст. 323, 324, 6 п.2 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за
статтею 126 ч.І КК
України виправдати.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення моральної
шкоди в сумі 10 тисяч
гривень відмовити за безпідставністю.

Копію вироку
направити ОСОБА_2

Вирок може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через
Черняхівський райсуд протягом
15 діб з моменту
його проголошення.