Справа № 594/1592/14-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горошова Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,
Обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, надійшов до Борщівського районного суду Тернопільської області 23 грудня 2014 року.
Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які вважають, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, перевіривши угоду, укладену між прокурором та підозрюваним на відповідність вимогам КПК України та закону, суд приходить до висновку що така не відповідає їх вимогам, а тому затвердженню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 22 грудня 2014 року між старшим прокурором прокуратури Борщівського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої останній зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, до 20 грудня 2014р. відшкодувати державі спричинену незаконною порубкою лісу матеріальну шкоду в сумі 517 грн., сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні усіх обставин даного кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. При цьому, виходячи з того, що підозрюваний ОСОБА_4 є раніше не судимим, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання, сторони досягли домовленості щодо призначення підозрюваному покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією незаконно добутого.
Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного, обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.
Зі змісту угоди слідує, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконній порубці дерев на території лісу в межах регіонально-ландшафтного парку «Дністровський каньйон», а саме, в тому, що 07 листопада 2014р. біля 14 год., перебуваючи на території свого поля, що розташоване на околиці с. Устя Борщівського району Тернопільської області, поряд із яким проходить автодорога сполученням Касперівці-Шупарка-Уст-Збручанське, у нього виник умисел здійснити незаконну порубку лісу у смузі відводу зазначеної автомобільно дороги. З цією мето., в цей же день, близько 15 год. ОСОБА_4 повернувся до свого господарства в с. Устя Борщівського району Тернопільської області, де взяв 1 пилку (ручну) та 1 сокиру. В подальшому, прийшовши до смуги відводу автодороги Касперівці-Шупарка-Устя-Збручанське на 29км +900 м, на вістані 1300 м від с.Устя Борщівського району Тернопільської області, яка входить до території регіонального-лагдшафтного парку «Дністровський каньйон», реалізуючи свій злочинний умисел, без відповідного дозволу, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, за допомогою 1 сокири та 1 ручної пилки, незаконно зрізав 2 дерева породи «Ясен», які порізав на 22 окремі частини.
Стаття 246 Кримінального Кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Згідно ст. 1 Лісового Кодексу України ліс це тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.
Лісові насадження - це захисні та інші штучні насадження дерев і чагарників, які у сукупності набувають корисних властивостей дикоростучих лісів. До лісових насаджень відносять: ліси населених пунктів, лісопаркові частини лісів зелених зон, державні лісові захисні смуги, полезахисні лісові смуги, а також захисні лісові насадження на смугах відводу каналів, залізниць і автомобільних доріг.
Відповідно до ст. ст. 19, 71 Земельного Кодексу України землі України за основним цільовим призначенням включають в себе землі транспорту, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, в тому числі на яких знаходяться захисні насадження.
З наданих прокурором в ході судового розгляду справи матеріалів листа першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Тернопільській області від 25.11.2014 р., слідує, що незаконна порубка дерев була проведена без дозволу Служби автомобільних доріг в Тернопільській області, на території, яка входить до складу регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», в смузі відводу автомобільної дороги Касперівці-Збручанське.
З картосхеми, наданої прокурором, слідує, що така стосується території, яка відноситься до національного природного парку «Дністровський каньйон», що не узгоджується з обвинуваченням пред`явленим ОСОБА_4 , в тому, що незаконну порубку лісу він вчинив на території, яка входить до регіонального-ландшафтного парку «Дністровський каньйон».
Інших документів, на вимогу суду, щодо статусу території, де ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку лісу, належності такої до території регіонального-ландшафтного парку «Дністровський каньйон» ( як то відповідний акт про створення, межі, склад такого) прокурором надано не було.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля » порубка дерев і чагарників на територіях, не віднесених до лісового фонду ( у парках, скверах, садах, на території підприємств, у пришляхових смугах), не тягне відповідальності за ст. 246 КК. За наявності відповідних підстав такі дії можуть бути кваліфіковані як крадіжка, самоправство тощо.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості не підлягає затвердженню, оскільки не відповідає вимогам закону, так як за наведених прокурором обставин суд не може зробити відповідно висновку щодо предмету вміненого в обвинувчення ОСОБА_4 злочину, наявності в його діях складу саме злочину передбаченого ст. 246 КК України.
Також, в укладенні даної угоди суд не вбачає суспільного інтересу, в чому такий полягає незрозуміло. Так, зі змісту угоди, зокрема п. 4 такої, слідує, що при укладенні угоди крім іншого враховано наявність суспільного інтересу у забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження та запобіганню вчиненню кримінальних правопорушень. Яким саме чином укладення угоди забезпечило швидке досудове розслідування не є зрозумілим, оскільки всі необхідні дії було закінчено 17 грудня 2014 року в день укладення угоди.
Згідно вимог ст. 81 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зазначені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, що є обов`язковими й для ухвалення вироку на підставі угоди за вимогами ст. ст. 370, 374 КПК України.
Проте, в угоді про визнання винуватості, як і в самому обвинувальному акті не висвітлено дані щодо істотних обставин справи а саме, належності території, де вчинив незаконну порубку дерев ОСОБА_4 , до певного природно-заповідного фонду. Не здобуто таких і в ході проведення судовго розгляду.
Крім того, не повно висвітлено дані щодо особи обвинуваченого - зокрема, відомості про його освіту, наявності утриманців так в ході підготовчого судового розгляду обвинуваченим зазначено що має середню освіту, в наданих суду матеріалах зазначено, що його освіта є неповна середня. Також в суді ОСОБА_4 повідомив, що має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, що в наданих суду матеріалах також не зазначено.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі: якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; очевидна неможливість виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань.
З огляду на наведене вище, враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що угода укладена 17 грудня 2014 року між прокурором прокуратури Борщівського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому затвердженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК України,
В затвердженні угоди щодо визнання винуватості укладеної 17 грудня 2014 року між прокурором прокуратури Борщівського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуюча: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Блрщівського районного суду ОСОБА_1