АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

Іменем України

22
травня 2007
року. Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого - судді......................................... Крижанівського В.В.,

суддів...................................................... Шеніна
П.О. та Яковлєва С.В.,

з участю

прокурора................................................................. Селюченко І.І.

та засуджених.......................... ОСОБА_1, ОСОБА_2 іОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу за апеляціями
захисника - адвоката
ОСОБА_4, в інтересах засудженоїОСОБА_3 та
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 іОСОБА_3 на вирок Богунського районного суду м.
Житомира від 08 червня 2006
року.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець села Рудня-Жеревецька Лугинського
району Житомирської області, громадянин України, із середньою освітою,
непрацюючий, неодружений, мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий :

1.21.06.1994 р. - за ст.142 ч.З КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна ;

2.
14.02.2001
р. - за
ст.ст. 196-1 ч.1, 44, 45
КК України на 6 місяців
позбавлення волі умовно ;

3.
27.05.2002
р. - за ст. 185 ч.2 КК України
на 2 роки 6 місяців
обмеження волі;

4.
23.04.2003
р. за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України на 2 роки З місяці
позбавлення волі ; звільнений
з місць позбавлення волі 21.06.2005
р. по відбуттю призначеного покарання (т.1
а.с.256зв., 258 ),

засуджений :

-за ст. 185 ч.2 КК України
на 2 роки
позбавлення волі;

· за ст. 186 ч.2 КК України на 6 років позбавлення волі;

· за ст.357 ч.З КК України на 2 роки обмеження волі.

Справа № 11 - 359 / 2007
Головуючий у суді 1-ої
інстанції Іонніков В.М.

Категорія ст.ст. 185 ч.2,186
ч.2,357 ч.З КК України Доповідач
у суді 2-ої інстанції Яковлєв С.В.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно засудженому ОСОБА_1 призначено покарання у виді 6 ( шести ) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_1
залишено попередній - тримання
під вартою.

Початок строку
відбуття призначеного покарання засудженим ОСОБА_1
постановлено обчислювати з 26 вересня 2005 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець с
Троєщина Броварського р-ну Київської обл., громадянин України, із середньою освітою,
непрацюючий, неодружений, мешканець АДРЕСА_2, раніше несудимий,

засуджений за
ст. 186
ч.2 КК України на 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили щодо засудженого

ОСОБА_2 залишено попередній - тримання під
вартою.

Початок строку
відбуття призначеного покарання засудженим ОСОБА_2 постановлено обчислювати з 19 вересня 2005 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженка м. Житомира, громадянка України, з неповною середньою
освітою, непрацююча, неодружена, мешканка АДРЕСА_3, раніше несудима,

засуджена за ст. 186 ч.2 КК України на 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання
вироком законної сили щодо засудженої

ОСОБА_3 залишено попередній - тримання під
вартою.

Початок строку відбуття
призначеного покарання засудженою ОСОБА_3
постановлено обчислювати з 19 вересня 2005 року.

Стягнуто із
засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_5 120 грн..

Речові докази
по справі постановлено залишити у потерпілих.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1, ОСОБА_2
таОСОБА_3 визнано винними та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

Так, 18 серпня 2005 року близько 23-ої години поблизу будинку № 120 по вул. Київській в м. Житомирі ОСОБА_1 разом зі своєю знайомоюОСОБА_3,
раніше незнайомими ОСОБА_6 та ще трьома не встановленими досудовим слідством
особами, з якими вони щойно познайомились, вживали спиртні напої.

ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в
результаті вжитих спиртних напоїв впав на землю. В цей час у ОСОБА_1 та не
встановленої слідством особи виник умисел, направлений на відкрите викрадення
чужого майна. Там же ОСОБА_1 разом із не встановленою слідством особою, реалізуючи свій злочинний умисел та ігноруючи
присутність

сторонніх осіб, підійшли до
ОСОБА_6, який лежав на землі, обшукали його
одяг і витягнули з кишені документи, в тому числі картку-засмісник на отримання
табельної зброї, яка не становить цінності для останнього, та гроші в сумі
500 грн., а
з штанів - шкіряний
пояс вартістю 10 грн..
Таким чином ОСОБА_1 разом з невстановленою слідством особою відкрито, повторно
викрали майно потерпілого на загальну суму 510 грн..

Тоді ж ОСОБА_1
за попередньою змовою з невстановленою слідством особою незаконно заволодів
важливим особистим документом потерпілого -
службовим посвідченням військовослужбовця СБ України серії ПР № 000972, виданим 29 жовтня 2003 року на ім'я
ОСОБА_6.

Заволодівши
таким чином майном та документами потерпілого ОСОБА_6,
ОСОБА_1 разом з невстановленою слідством особою зникли з місця вчинення
злочину.

19 серпня 2005 року близько
22-ої години ОСОБА_1 разом зі своїми
знайомимиОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в літньому кафе "Восток",
яке розташоване біля будинку АДРЕСА_4, де вживали спиртні напої. Там же ОСОБА_1 побачив раніше
незнайомого йому ОСОБА_7, який також вживав спиртне, і запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_2відкрито викрасти майно ОСОБА_7, на що
вони погодились. Тоді ж ОСОБА_3, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, під
надуманим приводом за вказівкою ОСОБА_1 відвела ОСОБА_7 з приміщення кафе у
двір біля вказаного будинку. До них слідом підійшли ОСОБА_1 і ОСОБА_2.
Останній, діючи в рамках попередньої змови, одразу обхопив ОСОБА_7 за
руки ззаду та став утримувати його, а ОСОБА_1 тим часом зайшов наперед нього та
спробував рукою витягнути гаманець із нагрудної кишені. Однак, коли ОСОБА_7, притримуючи рукою кишеню, не дав цього
зробити, то ОСОБА_1 застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, - наніс удар правою рукою в обличчя
ОСОБА_7у. У свою чергу ОСОБА_2, застосовуючи фізичну силу, повалив ОСОБА_7 на
землю та коліном притиснув його обличчя до землі і таким чином утримував його.

Подолавши у
такий спосіб волю потерпілого до опору, користуючись тим, що ОСОБА_7 перебуває
в обмеженому для руху положенні, ОСОБА_1 витяг
гаманець з грішми із нагрудної кишені одягу ОСОБА_7. Після цього ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2м, взявши ОСОБА_7 під руки,
стали тягти його в глиб двору. Під час зазначених подій ОСОБА_2 зняв з плеча
потерпілого сумку і кинув її ОСОБА_3, яка весь цей час стояла поряд і
спостерігала за навколишньою обстановкою щоб у разі появи сторонніх осіб
чи виникнення небезпеки повідомити про це своїх співучасників.

ОСОБА_3 у свою чергу, діючи в рамках попередньої змови з ОСОБА_1 і ОСОБА_2м,
оглянула вміст сумки і, не виявивши грошей, розкидала навколо речі, які
належать потерпілому ОСОБА_7у, тобто таким чином розпорядилась ними.

Відтягнувши ОСОБА_7 в глиб двору, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
кинули його на землю. Коли ОСОБА_7 хотів
підвестись, то ОСОБА_2 щоб не допустити цього застосував насильство, яке
не є небезпечним для життя та здоров'я

потерпілого, - наніс йому ліктем удар по голові, від чого останній знову
впав на землю.

В результаті
спільних злочинних дій та нанесених ударів ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2, які діяли в
межах попередньої змови зОСОБА_3,
потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця в
навколоорбітальній ділянці справа, садна в ділянці зовнішнього кута правого
ока, садна на верхній губі та 2-ох саден на лобі, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров'я.

Таким чином,
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 іОСОБА_3 із застосуванням насильства,
яке не є небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_7, відкрито, а ОСОБА_1 - ще і повторно,
викрали майно потерпілого -
гроші в сумі 180 грн., а
також гаманець, сумку, ощадну книжку,
страхове свідоцтво, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду,
паспорт громадянина України, два блокноти та три ключі, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого,
після чого зникли з місця скоєння злочину.

20 вересня 2005
року близько 13-ої години
ОСОБА_1, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5, вживав
спиртні напої разом із власником квартири -
ОСОБА_8, та двома невстановленими
слідством особами. Під час розлиття спиртних напоїв ОСОБА_1 відвідав
туалет і, повертаючись до кухні, побачив в коридорі на полиці мобільний телефон
"Самсунг" і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна - даного
мобільного телефону. Реалізуючи свій
злочинний умисел, ОСОБА_1, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерінає і
його злочинні дії залишаються непоміченими, взяв цей мобільний телефон
та, відключивши його, поклав до своєї кишені. Таким чином, ОСОБА_1 таємно повторно викрав майно, яке
належить ОСОБА_8 :
мобільний телефон "Самсунг Х-100" вартістю 850 грн.,
силіконовий чохол до телефону - 15 грн., а також стартові пакети "Діджус" і
"Лайф", які не представляють матеріальної цінності для потерпілого.

В апеляції захисник ОСОБА_4 в інтересах підзахисноїОСОБА_3 просить
скасувати вирок і провадження у справі щодо неї закрити за відсутністю в її
діях складу злочину.

Обґрунтовуючи апеляцію, її автор посилається на те, що суд безпідставно взяв до
уваги докази щодо вини підзахисної, які були отримані під час досудового
слідства з порушенням вимог закону -
під психологічним тиском.

Разом з тим
апелянт вважає, що навіть при доведеності вини ОСОБА_3 у суду були всі підстави
для застосування ст.75 КК України. На дані обставини, як вважає автор, в тому
числі стан здоров'я ОСОБА_3 (
її психічний статус -
т.2 а.с.53 ), послався суд у вироку, тобто ці обставини були
встановлені судом ( т.2 а.с.92 - 94 ).

ЗасудженаОСОБА_3 у своїй апеляції та доповненнях до неї
просила змінити вирок, застосувати ст.75 КК України, вказуючи на підстави, які
вона вважає достатніми для прийняття такого
рішення ( т.2 а.с. 101, 106, 108
).

В доповненнях до апеляції від 14 листопада 2006 року засуджена ОСОБА_3 просить
скасувати судове рішення, а справу направити для додаткового розслідування, так
як показання на досудовому слідстві вона давала під психічним та фізичним
тиском. В результаті цього її заставили підписати документи як співучасника
злочину, хоча вона є організатором злочину. При цьому вона зазначає, що готова нести відповідальність за скоєне ( т.2 а.с. 169 ).

У своєму
клопотанні до апеляційного суду від 01
березня 2007 року
засуджена ОСОБА_3, звертаючи увагу на вимушеність дачі показань, також
посилається, що вона вперше бачила потерпілого ОСОБА_6 на очній ставці, як і
він її ( т.2 а.с.203 ).

В заяві до апеляційного
суду від 23 квітня 2007 року засуджена
ОСОБА_3 просить розглядати лише її першу апеляцію, а послідуючі зміни та
доповнення не брати до уваги.

У своїй апеляції
та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок щодо нього, а
справу в частині його засудження за ст.ст. 186 ч.2, 357
ч.З КК України направити на додаткове розслідування. За ст. 185 ч.2 КК України, просить суворо його
не карати, так як він свою вину у скоєнні даного злочину визнав
повністю і щиро кається ( т.2 а.с. 103 - 104, 121,
128).

Засуджений
ОСОБА_2 у своїй апеляції та доповненнях до неї просить змінити вирок щодо нього та призначити покарання, яке не
пов'язане з позбавленням волі, наводячи відповідні мотиви.

Разом з тим, засуджений зазначає, що : під час досудового слідства щодо
нього застосовувались недозволені заходи ведення слідства ; досудове і судове слідство по справі проведено
неповно та не об'єктивно ;
доказів вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння немає ( т.2 а.с.89 - 90, 125 - 126 ).

Іншими особами, які відповідно до закону мають право на оскарження рішення
суду першої інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 таОСОБА_3, які підтримали подані апеляції з мотивів, наведених у них,
думку прокурора Селюченко ІД., яка вважала
подані апеляції безпідставними, а вирок суду відповідаючим вимогам закону,
перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК
України, обговоривши доводи апеляцій і заперечень прокурора проти їх
задоволення, колегія суддів вважає, що апеляції адвоката ОСОБА_4 та засудженоїОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню, а апеляції засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні 20 вересня 2005 року крадіжки
майна потерпілого ОСОБА_5 за обставин,
наведених у вироку, та про правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч.2 КК України автором апеляції не оспорюється, як і не
оспорюється ці висновки суду засудженоюОСОБА_3 по її обвинуваченню,
яке визнано судом доведеним.

По епізоду відкритого викрадення 18 серпня 2005 року майна потерпілого ОСОБА_6 вина засуджених ОСОБА_1
таОСОБА_3, а засудженого ОСОБА_1 ще й у викраденні офіційного
документу цього ж потерпілого,
підтверджується сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів,
яким суд дав належну оцінку.

Зокрема суд обгрунтовано взяв до уваги докладні показанняОСОБА_3 щодо
обставин вчиненого злочину, які вона давала на досудовому слідстві, так як ці
показання були послідовні і об'єктивно підтверджувались іншими доказами у
справі.

Про правдивість цих показань свідчить явка з повинноюОСОБА_3, яку вона
власноручно без будь-якого впливу, як нею ж зазначено, написала 30 серпня 2005 року,
перебуваючи у приймальнику-розподільнику. Лише 07 вересня 2005 року ця явка з повинною надійшла до Житомирського MB УМВС України в Житомирській області
( т.1 а.с.28, 29 ). Обставини вчинення даного злочину
вона в подальшому неодноразово підтверджувала під час її допитів, а також при
відтворенні обстановки та обставин події 09 вересня 2005 року ( т. 1 а.с.32 - 34 ). Нею ж був
впізнаний потерпілий ОСОБА_6 як особа, щодо
якої 18 серпня 2005 року було вчинено злочин ( т.1 а.с.49 ). В судовому засіданніОСОБА_3
також підтвердила той факт, що цей злочин було вчинено ОСОБА_1 та ще одним
невідомим їй чоловіком (
т.2 а.с. 13 -13зв.).

Судом також були
досліджені показання потерпілого ОСОБА_6, які він давав на досудовому слідстві,
про відомі йому обставини вчиненого щодо нього злочину ( т.2 а.с.34, т.1 а.с.52 - 54 ).

Із повідомлень Служби безпеки України вбачається, що дійсно 19 серпня 2005 року у співробітника відділу ДСТСЗІ
СБ України в Житомирській області ОСОБА_6 було викрадене службове посвідчення ПР-000972,
видане 29 грудня 2003 року СБ України ( т.1 а.с.26, 159 ).

По епізоду
відкритого викрадення 19
серпня 2005 року
майна ОСОБА_7 вина засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 таОСОБА_3 підтверджується
докладними показаннями потерпілого щодо обставин вчиненого щодо нього злочину
та його подальших дій по затриманню винних (т.2 а.с. 15 - 15зв ).

Показання потерпілого підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 - працівників
міліції, які затримували ОСОБА_1, ОСОБА_2
таОСОБА_3 після вчиненого злочину за повідомленням потерпілого ОСОБА_7
на телефон „0-2" ( т.2 а.с.50 - 50зв., 51, т.1 а.с.2, 92, 93 ).

Показання
зазначених осіб об'єктивно підтверджуються даними письмових доказів у справі,
які були досліджені судом.

Так, відповідно до протоколу огляду місця пригоди від 20 серпня 2005 року під час проведення даної слідчої дії було виявлено та вилучено ощадну книжку,
страхове свідоцтво, паспорт, гаманець, блокноти та 3 ключі, належні потерпілому ОСОБА_7у, якими заволоділи ОСОБА_1,
ОСОБА_2 таОСОБА_3 під час вчинення злочину ( т.1 а.с.7 - 8 ). Зазначене майно
було оглянуте та долучене до матеріалів кримінальної справи, як і вилучена у
ОСОБА_7 сумка ( т. 1 а.с. 152, 153, 155, 156).

Із Висновку
експерта № 1249 від 28 вересня 2005 року вбачається,
що потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді синця в навколоорбітальній ділянці справа, садна в
ділянці зовнішнього кута правого ока, садна на верхній губі та 2-ох
саден на лобі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного
розладу здоров'я ( т.1 а.с.95 - 100 ).

У своїй явці з
повинною ОСОБА_2 докладно пояснював про вчинений ними злочин. При цьому
зазначав з ким і скільки випили спиртних напоїв ( т.1 а.с. 15
). Свої показання підтверджував під час очної ставки із ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 166 ) та при відтворенні обстановки та
обставин події ( т.1 а.с.41-43).

При відтворенні
обстановки та обставин подіїОСОБА_3 також пояснила
та показала на місці де і яким чином нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2м було
скоєно злочин щодо потерпілого ОСОБА_7 (
т.1 а.с.32 - 34 ).

Таким чином,
колегія суддів вважає, що вина всіх засуджених по даній справі доведена повністю, а підстави для скасування постановленого
відповідно до вимог закону судового рішення відсутні.

При призначенні покарання кожному із засуджених по даній справі суд правильно
виходив із загальних засад призначення покарання - ст.65 КК України. Зокрема при обранні виду та розміру
покарання засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд
повно та об'єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані
про їх особи, а також обставини, які обтяжують покарання. Обставин, які
пом'якшують покарання не встановлено.

З врахуванням
наведеного та, виходячи із принципу індивідуалізації покарання, суд об'єктивно
та обгрунтовано призначив засудженому ОСОБА_2
мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ст. 186 ч.2 КК України.

Дотримано судом
вимог закону при призначенні покарання й засудженому ОСОБА_1, який неодноразово
притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за корисливі
злочини. Тому колегія суддів погоджується із висновками суду з цього питання і
вважає, що таке покарання є необхідним для
виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим,
колегія суддів, виходячи із тих же засад та принципу, не вбачаючи підстав для
застосування щодоОСОБА_3 ст.75 КК України, вважає, що відносно неї не може бути
застосована ст.69 КК України, тобто їй може бути призначено покарання нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України, врахувавши наступне : по справі
встановлено, що її роль у вчинених злочинах значно менша, що впливає на
визначення ступеню тяжкості вчинених
злочинів та її суспільної небезпечності ; в даному судовому засіданні свою вину у скоєному визнала та щиро
кається ; до
кримінальної відповідальності притягується вперше ( т.1 а.с.247зв. ) ; під вартою перебуває з 19 вересня 2005 року ( т.1 а.с.77 ) ; за місцем проживання характеризується
позитивно ( т.2 а.с.
10 ) ; за
повідомленням Житомирської обласної
психіатричної лікарні від 11 травня 2006 рокуОСОБА_3 страждає певними
захворюваннями ( т.2 а.с.53 ).

Посилання апелянтів про застосування недозволених заходів
ведення слідства щодо підозрюваних (
обвинувачених ) безпідставні,
так як будь-якими

даними не підтверджуються, а тому
колегія суддів розцінює їх заяви з цього приводу як спосіб захисту з метою
уникнення відповідальності чи применшення своєї ролі у вчиненні злочинів.

Посилання засудженого ОСОБА_2 про відсутність у справі
доказів

щодо його
перебуванні у стані
алкогольного сп'яніння під
час вчинення

злочину також є безпідставним, так
як спростовується як даними протоколу

його явки
з повинною, пояснень
та показів. Крім
того, дана обставина

підтверджується
показаннями засудженоїОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляції засудженоїОСОБА_3 та її
захисника - адвоката
ОСОБА_4, задовольнити частково, а апеляції засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Вирок
Богунського районного суду міста Житомира від 08 червня 2006
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без
зміни.

Цей же вирок щодо ОСОБА_3 змінити, застосувати ст.69 КК України
і призначити їй покарання за ст. 186
ч.2 КК України у виді 2
( двох ) років 6 ( шести ) місяців
позбавлення волі.

В решті даний вирок залишити без
зміни.