Справа № 372/6347/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/481/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 05.05.2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000765 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року, яким засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2012 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 5-ти років позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку 3 роки,
за ч.3 ст.185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, 15 вересня 2014 року близько 03:00 години ОСОБА_7 , маючи корисливий мотив та з метою повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, зайшов до 2-го під`їзду вказаного будинку та в ході огляду вхідних дверей до квартир на різних поверхах, обрав на 7-му поверсі для вчинення крадіжки тамбур (приквартирне приміщення), в якому розташовані квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Після чого ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та впевнившись, що в обраних квартирах та в тамбурі нікого немає, підійшов до вхідних дверей, де шляхом підбору ключів до замка, проник до тамбуру, звідки викрав майно, що належало ОСОБА_8 , після чого, з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на власну користь, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 5 360,00 гривень.

26 вересня близько 18:00 години ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність та переслідуючи корисливий мотив, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, зайшов до 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_5 , де обрав підсобне приміщення, що розташоване на міжсхідцевому майданчику між 7-м та 8-м поверхами, яке використовує ОСОБА_9 для зберігання майна, де реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, шляхом зламу замка дверей проник до цього приміщення звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_9 після чого, з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на власну користь, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1 340,00 гривень.
На вказаний вирок, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком, оскільки вважає, що вирок необхідно пом`якшити врахувавши при цьому пом`якшуючі обставини такі як явка з повинною, допомога слідству, щире каяття та наркотичну залежність.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали справи; провівши судові дебати; обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюються.

Щодо доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, суд першої інстанції правомірно взяв до уваги, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, у період іспитового строку вчинив новий корисливий злочин. Взяв до уваги суд і пом`якшуючу обставину, а саме: щире каяття, та обтяжуючу його покарання обставину рецидив злочину. Врахував і думку потерпілих, які при визначенні покарання покладались на розсуд суду.

За даних обставин, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок відповідає вимогам закону, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року необхідно залишити без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
суддя ОСОБА_2