Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №1-898/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2011 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у складі:

головуючого Цвіркуна О.С.,

при секретарі Швець А.Л.,

за участю державного обвинувача Горського В.В.., потерпілого ОСОБА_1, захисника-адвоката ОСОБА_2 розглянувши кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, непрацюючого, немаючого судимості, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 -

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Судовим слідством , суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, 5 червня 2011 року, приблизно о 23 год.40 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, бажаючи здобути гроші для власних потреб, повторно, скоїв відкрите викрадення особистого майна громадянина ОСОБА_1, а саме знаходячись біля аптеки, що на розі вул.. ОСОБА_4 та Привокзальної площі м. Рівне, заволодів сонцезахисними окулярами вартістю 30 грн.. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 на Привокзальній площі, що в м. Рівне біля торгових кіосків однією рукою притиснув за груди ОСОБА_1 до стіни кіоску та відкрито викрав з кишені потерпілого триста шістдесят пять гривень, в результаті вищенаведених протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 395грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, винним себе у предявленому йому обвинуваченні визнав повністю і, підтвердивши вищевикладене, пояснив, що 5 червня 2011 року, приблизно о 23 год.40 хв. вчинив грабежі з метою отримати гроші для власних потреб.

Суд, зясувавши думку прокурора, потерпілого та підсудного щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд зясував, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності та істиності їх позицій, а також розяснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши, досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 5 червня 2011 року, відкрито, повторно, скоїв викрадення чужого майна у громадянина ОСОБА_1, на суму 395 грн., тому дані дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання в якості обставини, що обтяжує призначення покарання судом є те, що підсудний під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного спяніння.

При вирішенні питання про призначення підсудному виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його помякшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння органами досудового слідства та суду у розкриттю злочину, повне відшкодування матеріальних збитків, а також приймає до уваги, що за місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_3 обставин, що помякшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого ним злочину, та з урахуванням особи винного, суд приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства, тому рахує за необхідне застосувати до нього ст.ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, судом встановлено, що органами досудового слідства заявлено судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертизи в сумі 344 грн.00 коп.

Однак дані, які б давали підстави для стягнення вищезазначеної суми з підсудного, суд з матеріалів справи не вбачає.

За ст..91 КПК України судовими витратами є витрати зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачено і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст..15 Закону України «Про судову експертизу» - проведення судових експертиз у кримінальних та адміністративних справах державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 322, 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5(пять) років, і застосувавши ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування основного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3, підписку про невиїзд після набрання вироком законної сили відмінити.

Судові витрати віднести на користь держави.

Речові докази які передані потерпілому на відповідальне збереження, рахувати повернутими по належності.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15 діб з моменту оголошення вироку, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун