Справа № 333/811/13-к
Провадження № 1-кп/333/181/13
В И Р О К

Іменем України

14 травня 2013 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.

при секретарі
Старченко А.П.

за участю прокурора
Ляленко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду м. Запоріжжя,
кримінальне провадження № 0000177
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, громадянина України,
українця, освіта повна середня,
працюючого бригадиром Комплексу
спеціальних об'єктів, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, раніше судимого:

за обвинуваченням у скоєнні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК
України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту від 31 січня
2013 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 03.01.2013
року, о 12 годині 10 хвилин, будучи
попереджений про кримінальну
відповідальність відповідно до ст. 383
КК України, маючи умисел на завідомо
неправдиве повідомлення про вчинення
злочину, звернувся до Комунарського РВ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області із заявою, зареєстрованою до
Журналу єдиного обліку заяв і
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події
Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області за № 103, про
вчинення кримінального
правопорушення, а саме, в період часу з
22 години 00 хвилин 02.01.2013 року до 07 години
30 хвилин 03.01.2013 року, невідома особа,
знаходячись біля будинку АДРЕСА_3,
незаконно заволоділа автомобілем «ВАЗ
211540», державний реєстраційних номер
НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Вказане повідомлення 03 січня 2013 року
слідчим СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області
Григор'євим ОЛ. внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289
КК України

Під час проведення досудового слідства
встановлено, що потерпілий ОСОБА_1,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, 02.01.2013 року на своєму
автомобілі «ВАЗ 211540» чорного кольору,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
скоїв по вулиці Набережна в місті
Запоріжжі дорожньо-транспортну
пригоду з автомобілем «Ford Focus», білого
кольору, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, водієм якого був ОСОБА_3 Не
дочекавшись приїзду співробітників
ДАІ, ОСОБА_1, з метою ухилення
відповідно до п.12.1, п.13.1 Правил
дорожнього руху України від
адміністративної відповідальності,
втік з місця пригоди. Маючи намір
приховати вчинений ним факт
дорожньо-транспортної пригоди, залишив
відчиненим свій автомобіль «ВАЗ 211540»
біля будинку № 4 по вулиці Грязнова в
місті Запоріжжя. Потім 03.01.2013 року, о 07
годині 50 хвилин, ОСОБА_1, продовжуючи
реалізовувати свій намір, повідомив
оператору « 102» про незаконне
заволодіння його транспортним засобом.
Після чого, достовірно знаючи, що його
транспортний засіб знаходиться за
вказаною вище адресою, зателефонував
до чергової частини Комунарського РВ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області та повідомив, що його
автомобіль «ВАЗ 211540» чорного кольору,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
знайдений, точно вказавши при цьому
його місцезнаходження, Після цього
ОСОБА_1 03.01.2013 року, о 12 годині 10 хвилин,
знаходячись в Комунарському РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області,
звернувся із усною заявою,
зареєстрованою до Журналу єдиного
обліку заяв і повідомлень про вчинення
кримінального правопорушення та інші
події Комунарським РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області за № 103
про вчинене відносно нього кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289
КК України, при цьому ОСОБА_1 був
попереджений під особистий підпис у
вказані заяві про кримінальну
відповідальність згідно зі ст. 383 КК
України.

Таким чином, своїми умисними діями
ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч. 1
ст. 383 КК України, а саме, завідомо
неправдиве повідомлення органу
дізнання про вчинення злочину.

03.01.2013 року, в період часу з 17 години 00
хвилин до 17 години 55 хвилин, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, маючи умисел на завідомо
неправдиве показання під час
провадження досудового слідства,
будучи попереджений, відповідно до ст.
384 КК України, під особистий підпис в
протоколі допиту потерпілого про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання, під час
допиту в якості потерпілого в
службовому кабінеті № 15 Комунарського
РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області, розташованого за адресою: м.
Запоріжжя, вуй Космічна, буд. 40. - дав
уповноваженій на те особі - слідчому СБ
Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області Танкушиній Т.Ю. -
частково неправдиві відомості про
факти, які підлягали встановленню у
кримінальному провадженні за №
0000209 і мали важливе значення для
правильного вирішення справи, а саме:
звернувшись 03.01.2013 року до
Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області із завідомо
неправдивим повідомленням про
незаконне заволодіння його
транспортним засобом «ВАЗ 211540» чорного
кольору, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під час дачі показань в якості
потерпілого в частині свідчень щодо
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 02.01.2013 року по вулиці
Набережна в місті Запоріжжя з
автомобілем «Ford Focus», білого кольору,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
стверджував, що на місці пригоди
залишався до тих пір, поки
співробітники ДАІ не зібрали матеріали
ДТП, приховавши при цьому ті обставини,
що на момент скоєння ДТП в салоні його
автомобіля знаходилися свідок ОСОБА_5
та невстановлена в ході досудового
слідства особа: в частині свідчень про
незаконне заволодіння його
транспортним засобом стверджував, що
автомобіль «ВАЗ 21 1540» був ним залишений
02.01.2013 року, приблизно о 21 годині 00
хвилин, біля 4-го під'їзду будинку
АДРЕСА_3, після чого 03.01.2013 року,
приблизно о 08 годині 30 хвилин, виявив
його відсутність на вказаному місці.
Вказаними діями ОСОБА_1„ спробував
ввести в оману орган досудового
розслідування, тим самим відвести від
себе підозру у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченою ч. 1 ст. 383
КК України, та ухилитись згідно з п.12.1,
п.13.1 Правил дорожнього руху України від
адміністративної відповідальності за
скоєну дорожньо-транспортну пригоду.

Умисні дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1
ст. 384 КК України, як свідомо неправдиве
показання потерпілого під час
провадження досудового слідства.

31 січня 2013 року між прокурором
прокуратури Комунарського району м.
Запоріжжя Ляленко О.Л., якій на підставі
ст. 37 КПК України надані повноваження
прокурора у кримінальному провадженні
№ 0000177 та підозрюваним у
вказаному кримінальному провадженні -
ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст.ст.
468, 469, 472 КПК України, в приміщенні
прокуратури Комунарського району м.
Запоріжжя, укладено угоду про визнання
винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_1
беззастережно визнав свою винуватість
у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК
України, в обсязі підозри. За вказаною
угодою сторони погодили покарання за
вчинене кримінальне правопорушення за
ч. 1 ст. 383 КК України у виді обмеження
волі строком на 1 рік та за ч. 1 ст. 384 КК
України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим визначити остаточне
покарання у виді 2 років обмеження волі.
Враховуючи, що підозрюваний має
постійне місце мешкання,
працевлаштований, характеризується
позитивно, а також його щире каяття, на
підставі ст.. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробувальним строком 1 рік.
Відповідно до вимог до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК
України покласти на ОСОБА_1 наступні
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи та навчання; періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Заслухавши думку прокурора,
обвинуваченого, розглядаючи питання
про затвердження угоди, суд виходить з
наступного.

Згідно зі ст. 468 КПК України у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим про
визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України
угода про визнання винуватості між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена за
ініціативою прокурора чи
обвинуваченого.

Частиною 4 ст. 469 цього Кодексу угода про
визнання винуватості між прокурором та
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про
визнання винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
ініціюватись в будь-який момент після
повідомлення особі про підозру, до
виходу суду до нарадчої кімнати для
ухвалення вироку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні
яких обвинувальний визнав себе
винуватим, відповідно до ст. 12 КК
України, віднесене до злочину
невеликої тяжкості, унаслідок
вчиненого обвинуваченим злочину шкода
завдана лише державним інтересам, а
отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений
ОСОБА_1 цілком розуміє, що він має право
на судовий розгляд, під час якого
прокурор зобов'язаний довести кожну
обставину щодо кримінального
правопорушення, у вчиненні якого його
він обвинувачується, а він,
обвинувачений, має права, визначені п.
1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ст. 473 КПК
України зокрема, про характер
обвинувачення, щодо якого він визнає
себе винуватим, вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом
та що він цілком розуміє свої права,
передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального
провадження, зокрема обвинуваченого
ОСОБА_1, який показав, що укладення
угоди з його сторони є добровільним,
оцінюючи викладені обставини
провадження у їх сукупності суд
приходить до висновку про те, що
укладення угоди сторонами є
добровільним і не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дій
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать
вимогам Кримінального процесуального
Кодексу та Кримінального Кодексу
України, зокрема, вимогам ст..ст. 63, 75, 76
КК України, та інтересам суспільства, а
кримінальне провадження свідчить про
наявність фактичних підстав для
визнання винуватості, при цьому
обвинувальний ОСОБА_1 погоджується на
призначення узгодженого покарання.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги, що умови даної угоди
відповідають вимогам ст. 472 КПК України
та КК України, суд приходить до
висновку про необхідність
затвердження угоди про визнання
винуватості між прокурором і
обвинуваченим ОСОБА_1 і призначення
останньому узгодженої сторонами міри
покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд
переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_1 роз'яснено і
йому зрозумілі наслідки невиконання
угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Судові витрати, речові докази та
цивільний позов по кримінальному
провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472 - 475
КПК України, суд, -

З А С У Д И
В:

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 31 січня 2013 року між
прокурором прокуратури Комунарського
району м. Запоріжжя Ляленко О.Л., якій на
підставі ст. 37 КПК України надані
повноваження прокурора у
кримінальному провадженні № 0000177
та обвинуваченим ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК
України.

На підставі угоди про визнання
винуватості ОСОБА_1 призначити
узгоджене сторонами покарання за ч. 1
ст. 383 України у вигляді 1 року обмеження
волі та ч. 1 ст. 384 КК України у вигляді 2
років обмеження волі. На підставі ч. 1
ст. 70 КК України остаточно призначити
покарання, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, у
вигляді 2 років обмеження волі. Згідно
зі ст.ст. 75,76 КК України звільнити від
відбування покарання з випробуванням
строком на 1 рік. Відповідного до вимог
п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 наступні обов'язки: не виїжджати
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи та
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Копію вироку суду після його
проголошення негайно вручити
обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду Запорізької області
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом тридцяти днів з
моменту його проголошення з підстав,
передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав:
призначення судом покарання
суворішого, ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; невиконання
судом вимог, встановлених частинами
четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК
України, у тому числі не роз'яснення
йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав
призначення судом покарання менш
суворого, ніж узгоджене сторонами
угоди; затвердження судом угоди у
провадженні, в якому згідно частини
четвертої ст. 469 КПК України угода не
може бути укладена.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва