Справа № 405/4101/15-к
1-кп/405/176/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0003192 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград, який має вищу освіту, тимчасово не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Єнакієве Донецької області, який має базову середню освіту, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище, за таких обставин:
18.04.2015 року близько 17:00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знаходились вдома за місцем проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку із відсутністю грошових коштів, вирішили вчинити крадіжку. ОСОБА_4 запропонував викрасти металеві вироби із території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де він раніше виконував господарські роботи. Із даною метою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 направились до домоволодіння за вказаною адресою, належного потерпілій ОСОБА_6 . Підійшовши до паркану вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 показав ОСОБА_3 частину території домоволодіння, поряд із парканом, де знаходиться металева радянська антена, та ОСОБА_3 , в свою чергу, через паркан, проник на територію вказаного домоволодіння, звідки умисно, таємно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою в групі із ОСОБА_4 та керуючись спільним із останнім злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, викрав сім трубок, які складають алюмінієву Т-образну антену з трьома кронштейнами, вартість яких складає 135,00 гривень. З місця вчинення злочину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зникли, викраденим майном спільно розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 135,00 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що за попередньою змовою разом з ОСОБА_4 домовились викрасти металеві вироби із території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Прибувши до даного домоволодіння, він через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, звідки витягнув алюмінієву антену. З даною антеною вони разом з ОСОБА_4 зникли з місця вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що що за попередньою змовою разом з ОСОБА_3 домовились викрасти металеві вироби із території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Прибувши до даного домоволодіння, ОСОБА_3 через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, звідки витягнув алюмінієву антену. З даною антеною вони разом з ОСОБА_3 зникли з місця вчинення злочину.
Потерпіла в судові засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила проводити підготовче судове засідання та судовий розгляд у її відсутності. Визначення міри покарання залишила на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, фактичні обставини справи. Досліджуючи дані про особу, суд установив, що ОСОБА_3 офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п. 52, 53), не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, має постійне місце мешкання (т. 1 а.к.п. 49), за місцем проживання характеризується задовільно (т. 1 а.к.п. 50), раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т. 1 а.к.п. 51).
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_3 суд відповідно до ст.66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, викладені обставини справи, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, фактичні обставини справи. Досліджуючи дані про особу, суд установив, що ОСОБА_4 офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.к.п. 58, 59), не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т. 1 а.к.п. 57).
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину ОСОБА_4 суд відповідно до ст.66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, викладені обставини справи, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є середнім відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Враховуючи те, що у відношенні обвинувачених не обирався запобіжний захід в порядку глави 18 КПК України та не заявлялось про це клопотань учасниками судового провадження, тому судом при ухваленні вироку питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не розглядалось.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази - сім металевих частин антени, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Донецькій області, підлягають поверненню за належністю потерпілій ОСОБА_6 відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Речові докази - сім металевих частин антени, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Донецькій області, повернути за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1