Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/299/14-к
У Х В А Л А
24.07.2014 року м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуюча суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с.Новоселівка, Криничанського району Дніпропетровської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, із середньою освітою, одруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, заготівельниці 4-го розряду ТзОВ Новітекс, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,
- три журнали обліку товарів, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження;
- акт № 1 інвентаризаційної комісії товарно-матеріальних цінностей, що належать ПП ОСОБА_8 , які реалізовувалися на торгівельній площадці (місці) № 263 на території ринку «Урожай» продавцем ОСОБА_4 від 06.02.2013 року, який міститься на а.с.5-15 кримінального провадження;
- трудовий договір від 20.02.2012 року, примірник якого з мокрою печаткою міститься на а.с.34 і копії якого містяться на а.с.63, 69 кримінального провадження;
- аудиторський звіт за наслідками перевірки акту інвентаризаційної комісії № 1 від 06.02.2013 року ПП ОСОБА_8 , виготовлений незалежним аудитором ОСОБА_9 12.09.2013 року, який міститься на а.с.45 кримінального провадження;
- висновок експерта НДЕКЦ УМВС України в Закарпатській області № 23/444 від 28.11.2013 року, який міститься на а.с.145-159 кримінального провадження.
Обвинувачена підтримала заявлене клопотання.
Прокурор, потерпіла та її представник заперечили проти заявленого клопотання.
Розглянувши доводи клопотання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Доводи захисника полягають у тому, що у матеріалах справи відсутні дані про спосіб їх збирання та джерела доказів.
Крім цього, вище вказаний висновок експерта захисник вважає недопустимим і з інших підстав. Так, всупереч передбаченим п.п.9, 14 ч.3 ст. 42 КПК України слідчим не повідомлено ОСОБА_4 про призначення судово-бухгалтерської експертизи, чим самим порушено її право підтримати чи заперечити призначення даної експертизи та поставити свої додаткові питання.
Висновок експерта № 23/444 від 28.11.2013 року захисник вважає недопустимим доказом, так як на дослідження експерту згідно супровідного листа направлено тільки три журнали обліку товарів і вони ж згідно супровідного були повернуті слідчому, а у висновку, окрім наданих слідчим документів, експертом досліджувались й інші документи - акт інвентаризації і трудовий договір, які експерту на дослідження не направлялися і викликає питання про внесення до висновку експерта завідомо неправдивих даних про дослідження документів - акту інвентаризації товарно- матеріальних цінностей від 06.02.2013 року та трудового договору від 20.02.2012 року.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.
Відповідно до ч.3 ст.89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі висновки ревізій та акти перевірок.
Оспорені з точки зору допустимості захисником докази (журнали обліку, акт інвентаризації, акт аудиторської перевірки, трудовий договір) є документами у розумінні ст.99 КПК України, які були надані добровільно потерпілою.
Вирішення питання про документи врегульовано ст.100 КПК України. Ч.ч.2, 3 ст.100 КПК України встановлено, що документ, наданий добровільно, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. При цьому не встановлено особливого порядку приєднання до матеріалів кримінального провадження документу, добровільно наданого стороні кримінального провадження.
Проаналізувавши наведене суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати про порушення порядку зібрання вказаних доказів. Відтак, підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.
Що стосується висновку експерта, то порядок залучення експерта врегульовано ст.243 КПК України. Закон не встановлює вимогу повідомляти про залучення експерта (призначення експертизи) іншу сторону кримінального провадження або потерпілого, в тому числі задля надання можливості іншій стороні заперечувати проти залучення експерта, ставити свої питання на вирішення експерту.
Це зумовлено принципом змагальності сторін, що гарантує рівні права сторонам кримінального провадження у наданні такого доказу як висновок експерта. Згідно із новим КПК експерта може залучати як сторона обвинувачення, так і сторона захисту.
Так, відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Статтею 243 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи, у тому числі за клопотанням сторони захисту чи потерпілого.
Частиною другою цієї статті встановлено, що сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.
Відтак суд не вбачає таких істотних порушень порядку залучення експерта, які б тягли за собою визнання висновку експерта недопустимим.
Суд знайшов обґрунтування клопотання недостатнім для задоволення його вимог.
Визначені ст.ст.87, 88 КПК України обставини, наявність яких за законом тягне за собою недопустимість доказів, відсутні.
Тому, проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.84, 86, 89, 93, 99, 100, 242, 243 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1