Справа № 738/9/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/221/2015
Категорія - в порядку КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження в порядку виконання вироку суду за спільним поданням адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комісії Менської районної держадміністрації про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_7 на обмеження волі та за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на виправні роботи, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою засудженому ОСОБА_7 замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 3 місяці та 22 дні обмеження волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на виправні роботи, суд вказав, що з урахуванням принципів інституту кримінального покарання, даних про особу засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину, його клопотання є необґрунтованим та таким, що не може бути задоволене.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким замінити йому не відбуту частину покарання на виправні роботи, мотивуючи тим, що положення ст. 82 КК України не містять заборони проти такої заміни. З лютого 2014 року він перебуває на ділянці соціальної реабілітації, де умови аналогічні умовам відбування покарання у виді обмеження волі. Крім того, переведення його до Домницького виправного центру погіршує його становище, оскільки центр розташований за межами автобусного та залізничного сполучення і він втратить соціальні зв`язки з родиною.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, вказуючи, що прийняте судове рішення відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада 2010 року був засуджений за ч. 2 ст. 127, ч.1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 28, ч.2 ст. 366, 69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в органах внутрішніх справ на строк три роки. Відбуває покарання з 29 травня 2012 року.

Станом на час розгляду справи відбув більше від половини строку покарання, відповідно до положень пункту 2 частини 4 ст. 82 КК України, до ОСОБА_7 може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м"яким.

Сам засуджений не заперечував проти заміни невідбутої частини покарання на більш мяке покарання, проте вважає, що суд повинен був замінити позбавлення волі на виправні роботи.

Директор приватного підприємства „Юридична компанія Максі-партнер ОСОБА_8 видала гарантійний лист, в якому зобов`язалася працевлаштувати ОСОБА_7 охоронцем та відраховувати визначений судом відсоток на користь держави. Проте, на приватному підприємстві окрім директора, працює лише одна особа провідний фахівець, посада охоронця була введена саме під працевлаштування засудженого ( а. п. 56).

Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш мяким є та обставина, що засуджений не виправився, а тільки став на шлях виправлення, і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього. Праця охоронця на приватному підприємстві, де фактично не має колективу, такого впливу не забезпечить.

При заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, районний суд керувався переліком видів покарань з урахуванням їх розташування в системі покарань, зазначених у ст. 51 КК України, а також виходив з того, щоб забезпечити ефективність та гарантованість процесу виправлення засудженого, що неможливе за відсутністю контролю за його поведінкою.

Доводи засудженого, що у Домницькому виправному центрі він буде позбавлений можливості спілкування з рідними, не заслуговують на увагу. Незручності з транспортним сполученням, ніяким чином не погіршують становища засудженого, який відбуваючи обмеження волі, зможе проживати за межами виправного центру разом із сім`єю, носити цивільний одяг та мати інші зручності, які заборонені для осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі.

Отже, рішення суду ґрунтується на вимогах матеріального і процесуального закону і є правильним. Підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження, волі, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11