Справа № 344/6131/15-к
Провадження № 1-кп/344/319/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, уродженки с. Роздол Михайлівського району Запорізької області, без постійного місця проживання, українки, громадянки України, без освіти, неодруженої, непрацюючої, раніше судимої, остання судимість 11 жовтня 2012 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3 КК України на підставі ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі; Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2014 року звільнена на підставі ст. 7 Закону України про амністію» від 08.04.2014 року,

яка обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стала та вчинила повторно умисний злочин проти власності за наступних обставин.

16.11.2014 року у вечірній час ОСОБА_5 перебуваючи в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 , яка проживає по АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка проживає спільно з ОСОБА_6 , розпивали алкогольні напої, після чого всі лягли спати в кімнаті квартири.

17.11.2014 року приблизно о 09.00 годині ОСОБА_5 прокинулася, та користуючись тим, що всі сплять, діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на повторне таємне викрадення майна, вирішила таємно викрасти майно ОСОБА_6 . З цією метою, ОСОБА_5 встала з ліжка, підійшла до тумбочки, що в кімнаті, де відкрила шухляду, звідки викрала гроші в сумі 400 гривень, які належали ОСОБА_6 .

Злочинні дії ОСОБА_5 побачила ОСОБА_7 , яка в той час прокинулася. ОСОБА_7 зробила їй зауваження та висловила вимогу покласти викрадені гроші на місце. ОСОБА_5 незважаючи на те, що її викрили, усвідомлюючи це, продовжила свої дії спрямовані на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 та з викраденими грошима пішла в коридор квартири, де умисно, відкрито викрала жіночі шкіряні чоботи чорного кольору, які належать ОСОБА_6 , вартістю 1200 гривень.

На вимогу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яка також у той час прокинулася, припинити злочинні дії, ОСОБА_5 не відреагувала та з викраденим у ОСОБА_6 майном вибігла з квартири та скрилася з місця події.

Всього ОСОБА_5 відкрито заволоділа майном ОСОБА_6 на загальну суму 1600 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, ствердила все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснила суду, що вона 17.11.2014 року зранку, перебуваючи в квартирі потерпілої, в якої ночувала , викрала гроші в сумі 400 гривень та жіночі чоботи. Під час крадіжки грошей прокинулася ОСОБА_7 і побачила, як вона брала гроші, попросила поставити їх на місце, однак вона її не послухала. На прохання потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повернути гроші та чоботи вона не відреагувала та втекла з викраденим. Так вчинила, оскільки була в нетверезому стані. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явилася.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_5 .

Суд також враховує, що обвинувачена раніше вчиняла аналогічні злочини, з часу останнього відбуття покарання пройшов нетривалий період часу, що може свідчити про її направленість на вчинення злочинів.

Зважаючи на обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_5 щиро розкаялася у вчиненому, сприяла розкриттю злочину, особу винної, стан її здоров`я, суд вважає за можливе призначити покарання за ст. 186 ч.2 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією даної статті. Вказане покарання буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з часу затримання з 12.02.2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити попередню - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1