Провадження № 11-кп/792/293/15
Справа № 671/87/15-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 березня 2015 року в кримінальному провадженні №0000424,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бронівка Волочиського району Хмельницької області, який проживає в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 11.11.2014 за ч.2 ст.121, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту ним частину покарання, призначеного вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 листопада 2014 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 04.03.2015, зарахувавши в цей строк час перебування його під вартою з 26.11.2014 по 03.03.2015 включно.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 471 грн. 74 коп. витрат на проведення товарознавчої експертизи.
Речові докази по справі вирішено:
- жіночу сумку та гаманець - повернути ОСОБА_7 ;
- пекарський костюм та гроші в сумі 260 грн., передані на зберігання ОСОБА_7 , - залишити у неї;
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
За вироком суду 21 листопада 2014 року близько 18 години поблизу перехрестя вулиць Радянської та Шевченка в смт. Війтівці Волочиського району Хмельницької області ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі мотиви, підбіг до ОСОБА_7 , застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, кинув її на землю та утримуючи своїм коліном, заподіявши при цьому потерпілій легкі тілесні ушкодження, відкрито викрав належну їй жіночу сумку марки «Моdern» вартістю 114 грн., в якій знаходилися гаманець марки «Silver Rose» вартістю 48 грн. 75 коп. з грішми в сумі 260 грн. та пекарський костюмом ТОВ «Агробізнес» вартістю 96 грн., а всього заволодів майном потерпілої на загальну суму 518 грн. 75 коп.
В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та на порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити.

При цьому апелянт зазначає, що в судовому засіданні обвинувачений свою вину заперечив, за його показаннями та за показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 він (обвинувачений) у день вчинення злочину прийшов додому, коли було ще видно.
Вказує на те, що:
відповідно до показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під час слідчого експерименту потерпіла прізвища ОСОБА_8 не називала, його називали працівники міліції;
згідно з показаннями свідка ОСОБА_15 . ОСОБА_8 характеризується позитивно, крадіжок не вчиняв, позичене повертав чи відробляв, до крадіжок більш схильний його брат ОСОБА_16 ;
потерпіла говорила в суді, що одягу нападника не бачила, в той же час, коли проїжджав автомобіль, побачила у нападника шрам на обличчі;
свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що особливостей на обличчі нападника не бачив, останній був в камуфляжному одязі, що було на його голові він не пам`ятає.
Звертає апелянт увагу й на те, що в матеріалах справи відсутні відбитки пальців нападника, інші особи на причетність до злочину не перевірялися.
На думку захисника, досудове слідство та судовий розгляд проведені однобічно, упереджено, з обвинувальним ухилом; винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину не доведена; висновок службового розслідування про те, що працівники міліції не застосовували до нього неправомірних дій, є сумнівним, оскільки ґрунтується лише на поясненнях зацікавленої особи, а перевірка за зверненням ОСОБА_8 з цього приводу проводилася органом, у якому ця особа працює; пояснення свідка ОСОБА_10 про психологічний тиск на неї та на обвинуваченого не спростовані.
Захисник також уважає, що досудовим слідством і судом було порушено вимоги ст.ст.17, 290, 373 КПК України, ст.62 Конституції України, міжнародних нормативних актів та не враховано практики Європейського суду з прав людини.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, пояснення потерпілої, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених доказах.
Зокрема, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину підтверджується: даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 про викрадення у неї ОСОБА_8 сумки з грішми та іншим майном; даними протоколу огляду місця події, в ході якого встановлено місце скоєння злочину та вилучено сумку потерпілої з наявним у ній майном і грішми; показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні, в яких вони стверджували, що саме ОСОБА_8 , який раніше був їм відомий і якого вони впізнали, у вказані у вироку час і місці за наведених обставин відкрито, із застосуванням насильства заволодів сумкою ОСОБА_7 , що після цього неподалік від місця події обвинувачений був затриманий ОСОБА_17 , а також, що після повернення сумки та вибачення ОСОБА_8 вони його відпустили; показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що зі слів дружини йому стало відомо, що саме ОСОБА_8 напав на неї ззаду, кинув на землю і заволодів її сумкою, після чого був затриманий ОСОБА_17 ; даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої та показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , відповідно до яких потерпіла на місці відтворила обставини відкритого викрадення у неї сумки Коров`юком; даними висновків судово-медичних експертиз про характер, локалізацію, можливий час виникнення наявних у потерпілої тілесних ушкоджень та їх тяжкість; даними висновку товарознавчої експертизи та довідки ТОВ „Агробізнес про вартість викраденого майна, а також показаннями самого обвинуваченого в суді, у яких він визнав факт перебування у місці злочину в другій половині дня 21 листопада 2014 року.
Враховуючи, що зазначені докази узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають жодних сумнівів у їх достовірності, і з достатністю вказують на те, що саме ОСОБА_8 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_7 , відкрито викрав її майно, суд першої інстанції правильно оцінив ці докази в сукупності і послався на них в обґрунтування своїх висновків.
При цьому суд навів у вироку докладні мотиви, з яких не врахував показання обвинуваченого на заперечення своєї причетності до злочину, показання свідка ОСОБА_10 про застосування працівниками міліції тиску на неї та сина, її показання та показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_19 щодо часу повернення обвинуваченого у той день додому. Зокрема, суд не врахував таких їх показань, оскільки вони є непослідовними та суперечливими і спростовуються сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, до того ж вказані свідки є близькими родичами обвинуваченого і зацікавлені у дачі показань на його користь.
Обґрунтовано суд не взяв до уваги і показання свідка ОСОБА_20 , оскільки вона не була очевидцем події злочину і її показання не стосувалися обставин його скоєння. Позитивна ж характеристика особи обвинуваченого цим свідком, на що є посилання в апеляційній скарзі, викликає обґрунтовані сумніви у її об`єктивності, оскільки суперечить негативній характеристиці ОСОБА_8 за місцем проживання, наданій сільською радою.
Сам по собі звичайний перелік в апеляційній скарзі показань обвинуваченого, потерпілої та свідків наведених у вироку висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину не спростовує.
Як видно з матеріалів кримінального провадження та технічного запису зокрема, показання ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_17 про те, що саме ОСОБА_8 відкрито викрав сумку потерпілої, є категоричними та послідовними і в деталях співпадають між собою. При цьому і потерпіла, і свідок ОСОБА_17 заявили в суді, що раніше знали обвинуваченого як жителя тієї місцевості, а сам обвинувачений підтвердив, що знає ОСОБА_17 та його брата.
Незнання потерпілою прізвища обвинуваченого у день злочину не дає підстав недовіряти її показанням щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вона ідентифікувала його і за шрамом на обличчі.
Наявність же у ОСОБА_8 шраму на обличчі, як сама по собі, так і в сукупності з іншими наведеними доказами, виключає підстави для сумнівів у достовірності твердження потерпілої, що саме він вчинив злочин щодо неї. А та обставина, що потерпіла не звернула уваги на одяг нападника, оскільки була налякана, не суперечить наведеним її показанням та показанням свідка ОСОБА_17 щодо фактичних обставин злочину і на правильність висновків суду не впливає.
Показання свідка та обвинуваченого щодо одягу, в якому в той день був ОСОБА_8 , суперечностей не мають, адже зелений, як зазначав обвинувачений, та камуфляжний, про що вказував свідок, костюм не є суперечностями, оскільки камуфляжний і зелений кольори є схожими. Крім того, з технічного запису видно, що сам обвинувачений повідомив суду, що у той день він був у воєнному костюмі, а такий костюм ідентифікується і як камуфляжний.
Те, що свідок ОСОБА_17 не зміг в суді з точністю пригадати, що саме в день вчинення злочину було на голові обвинуваченого, а також те, що він не звернув уваги на особливості обличчя затриманого ОСОБА_8 , теж не дає підстав для визнання його показань суперечливими і для сумнівів у їх достовірності.
Не вірити показанням потерпілої та свідка ОСОБА_17 немає підстав ще й тому, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, а потерпіла - і за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
З наведених підстав необґрунтованими є і посилання апелянта на те, що за показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 потерпіла під час слідчого експерименту не називала прізвища нападника.
Відсутність у матеріалах кримінального провадження відбитків пальців нападника та те, що інші особи на причетність до злочину не перевірялися, на правильність наведених у вироку висновків суду не впливає, оскільки вони підтверджуються сукупністю інших достатніх доказів, які не викликають сумнівів у їх достовірності.
Посилання в апеляційній скарзі на застосування працівниками міліції психологічного тиску до підозрюваного та його матері при їх допиті як на доказ недоведеності вини ОСОБА_8 також є безпідставними, оскільки на показання, які вони давали на досудовому слідстві, суд в обґрунтування своїх висновків не посилався.
З цих же підстав необґрунтованим є і посилання захисника на сумнівність висновку службового розслідування внаслідок неправильності його проведення.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, іншого чинного законодавств і практики Європейського суду з прав людини, які давали б підстави для скасування чи зміни вироку, не убачається. А сам по собі перелік національних та міжнародних нормативних актів, а також рішень ЄСПЛ не дає підстав для висновку, що досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з їх порушенням, однобічно, упереджено та з обвинувальним ухилом.
Отже колегія суддів уважає доводи захисника необґрунтованими і підстав для скасування чи зміни вироку в межах апеляційної скарги не убачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2