Костопільський районний суд Рівненської області
Справа № 1-114/2010 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року Костопільський районний суд Рівненської області в складі: головуючого-судді Маринича В.К.

при секретарях Федас І.О., Мельник P.M.

з участю прокурора Богельська О.Б.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костопіль кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, військовозобовязаний, працює вантажником в ЗАТ «Костопільський завод скловиробів», раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 17 грудня 2009 року близько 21 години біля під»їзду багатоповерхового будинку № 6 по вул.Рівненській в м.Костопіль зустрів ОСОБА_1, під час розмови з яким на грунті раніше виниклих неприязних відносин у зв'язку з пропажею у ОСОБА_4 мобільного телефону наніс ОСОБА_1 удар кулаком руки в область обличчя, від якого останній упав на землю, після чого ногами наніс декілька ударів ОСОБА_1 в область обличчя та тулубу і таким чином спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців підборіддя, лівої виличної ділянки, двобічного травматичного зламу нижньої щелепи, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив суду, що 17 грудня 2009 року у вечірній час в період приблизно з 19 години до 21 години він гуляв зі своїм малолітнім сином ОСОБА_5 у дворі будинку № 6 по вул.Рівненській, де він проживає. Близько 21 години він повертався із сином в будинок і біля під'їзду зустрівся з ОСОБА_1, який також проживає у їхньому під'їзді. Він запитав ОСОБА_1 де його мобільний телефон, який близько місяця тому зник з квартири ОСОБА_1, на що останній нічого внятного не відповів. Після цього він, відкриваючи двері під'їзду для сина, випадково штовхнув своєю рукою потерпілого ОСОБА_1, від чого останній впав на бетонні сходинки. Сам процес падіння ОСОБА_1 він не бачив, а коли повернувся до нього, то останній почав підводиться, при цьому плювався кров'ю. Він подав руку ОСОБА_1 і допоміг йому підвестися. Після цього ОСОБА_1 попросив у нього цигарку. Оскільки цигарок у нього не було, то він запропонував ОСОБА_1 піти в магазин разом за цигарками. Зайшовши в магазин, він купив цигарок і пригостив ОСОБА_1 декількома цигарками. Після цього вони розійшлися по домах.

Незважаючи на невизнання вини, винність підсудного в скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З показів потерпілого ОСОБА_1, даних в судовому засіданні, вбачається, що 17 грудня 2009 року у вечірній час він знаходився у своїх батьків за адресою АДРЕСА_1. Близько 21 години додому зайшов батько та сказав, що буде їхати на роботу і може підвезти його додому. Він погодився і батько підвіз його на вул. 1

Травня неподалік приміщення міської ради, звідки він і пішов до себе додому. Біля свого під'їзду № 1 будинку № 6 по вул.Рівненській він зустрів ОСОБА_4, який також проживає в цьому під'їзді. Було це близько 21 години. Він привітався з ОСОБА_4, який стояв біля під'їзду зі своїм малолітнім сином, якому близько 4-х років. При цьому у них зайшла мова за телефон, який близько місяця тому пропав у ОСОБА_4 Останній запитав у нього, де телефон, на що він відповів, що не знає. Під час цієї розмови він хотів привітатися за руку із сином ОСОБА_4 і при цьому нагнувся до дитини, в цей час відчув удар в лице знизу, який наніс йому ОСОБА_4 кулаком. Від нанесеного йому удару він впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс по ньому ще декілька ударів ногами і руками. Удари йому прийшлися по підборіддю та в переносицю. Від ударів він відчув різкий біль. Потім він піднявся із землі і ОСОБА_4 потягнув його в магазин, при цьому знову запитував за телефон. Коли вони зайшли в магазин, то ОСОБА_4 дав йому 5 грн., щоб він купив цигарок. Після цього він купив цигарки і віддав їх ОСОБА_4, а сам пішов додому. Вважає, що ОСОБА_4 побив його із-за пропажі телефона. На ранок у нього все обличчя опухло, сильно боліла голова та щелепа. Він повідомив про це батьків і батько завіз його в поліклініку, потім в стоматполіклініку, а звідти в Рівненську міську лікарню. На лікуванні він перебував 25 днів.

Показання потерпілого щодо обставин заподіння йому тілесних ушкоджень суд рахує правдивими, оскільки вони об'єктивно узгоджуються як з показаннями свідка, так і з висновком судово-медичної експертизи.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 17 грудня 2009 року близько 21 години він заїхав додому. Вдома знаходився його син ОСОБА_1, який проживає окремо від них АДРЕСА_2. Вони разом повечеряли, після чого він запропонував сину підвезти його додому. Він підвіз сина на вул.1 Травня і висадив неподалік приміщення міської ради, після чого син пішов до свого будинку, а він поїхав на роботу. Син в той вечір був тверезий та здоровий. А на слідуючий день син повідомив, що його побив ОСОБА_4, і що необхідно його завезти в лікарню. Лікарі виявили у сина подвійний перелом щелепи, внаслідок чого син довгий час лікувався в Рівненській міській лікарні.

З висновку судово-медичної ескпертизи № 123 від 25 березня 2010 року встановлено, що у ОСОБА_1 лікарями описані синці підборіддя, лівої виличної ділянки, діагностовано «двобічний травматичний злам нижньої щелепи» (підтверджений рентгенологічно). Вид ушкоджень (синці, перелом нижньої щелепи) та їх морфологічні властивості свідчать про утворення від дії тупих предметів, незадовго до звернення за медичною допомогою, не виключається ударами кулаками рук та взутими ногами. Отримані ОСОБА_1 синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелом нижньої щелепи для свого загоєння потребує тривалого (більше 21 доби) часу, і за критерієм тяжкості відноситься до середніх. Зазвичай таке травматичне ушкодження кісток нижньої щелепи виникає при нанесенні удару твердим предметом з переважаючою поверхнею спереду і згори за умови розведених щелеп при відкритому роті і не може виникнути при падінні на тверду площину (а.с. 18-20).

Судмедексперт ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що тілесні ушкодження потерпілого - синці підборіддя, лівої виличної ділянки, двобічний травматичний злам нижньої щелепи - виникли від дії твердого предмету, і одночасно від одного падіння на землю або бетонні сходинки виникнути не могли. Отримання тілесних ушкоджень найбільш ймовірно при обставинах, які дав у своїх показаннях потерпілий, а при обставинах, які дав у своїх показаннях підсудний - малоймовірно. ОСОБА_7 стверджує, що потерпілому було нанесено в область обличчя щонайменше два удари.

Показання підсудного про те, що він не наносив потерпілому тілесні ушкодження, суд розцінює як намір уникнути відповідальності.

Крім того, винуватість підсудного підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_1, під час якого останній показав та

повідомив, коли та яким чином ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.27-28); протоколами очних ставок між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.51-54).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я потерпілого, повністю доведена.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковано дії підсудного за ч.І ст.122 КК України.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом'якшують покарання підсудного, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Підсудний ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується негативно, по місцю роботи - позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Потерпілим ОСОБА_1 пред'явлено цивільний позов до підсудного ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі відповідно 1158 грн. 07 коп. та 6000 грн.

Дослідивши надані потерпілим докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди суд враховує матеріальні збитки, які доведені матеріалами справи. Суд рахує позов про відшкодування майнової шкоди обгрунтованим на 284 грн.07 коп., що підтверджено фіскальними чеками для придбання ліків, та 300 грн. за надання правової допомоги. Решту позовних вимог про відшкодування майнової шкоди суд рахує необгрунтованими. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь фізичних та душевних страждань, перенесених потерпілим у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, їх характер, тривалість та обсяг, а також реальну можливість підсудного матеріально відшкодувати такі збитки і вважає, що суму позову слід зменшити до 3000 грн.

На підставі наведенного та керуючись cm.cm.323, 324, 328 КПК України, 1166,1167 ЦК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк один рік із відрахуванням в дохід держави 20% із суми його заробітку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в сумі 284 грн. 07 коп., відшкодування витрат за наданння правової допомоги в сумі 300 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн. - всього 3584 (три тисячі п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 07 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

СУДДЯ: