УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-13/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
засудженого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2014 року,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани
Тернопільської області, громадянина України,
лауреата нагороди Ярослава Мудрого Президії
Академії Наук Вищої школи України, доцента
кафедри ортопедичної стоматології Львівського
державного медичного університету імені Данила
Галицького, проживаючого
АДРЕСА_1 , не судимого,-
засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України на 5 ( п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі судового засідання.
Початок строку відбування покарання рахується з дня зміни запобіжного заходу, тобто з 19 вересня 2014 року.
Речові докази, якими є автомобілі марки «Volvo V70 XC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » підлягають поверненню власникам.
Позови прокурора в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, центральних міських лікарень № 1,2 м. Житомира, Київської міської клінічної лікарні № 4 до ОСОБА_9 задоволено повністю, стягнуто з засудженого на користь закладів охорони здоров`я 7 884,17 (сім тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривень.
Судові витрати у справі у розмірі 2 403,84 ( дві тисячі чотириста три) гривень стягнуто із засудженого на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області.
Згідно змісту вироку суду, 15 жовтня 2009 року, близько 17.00 год., на 141 км + 900 м автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Сонячне Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_9 , керуючи належним йому автомобілем марки «Volvo V70 XC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та рухаючись зі сторони м. Києва, в напрямку м. Новоград-Волинський, перед початком обгону, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній відстані, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку прямо.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, перелому шийки правої стегнової кістки, перелому лівого наколінника, перелому великогомілкової кістки зліва, перелому внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступеневого суглобу, перелому малогомілкової кістки зліва, з вивихом таранної кістки зліва та розриву селезінки, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Пасажир вищевказаного автомобіля «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, забійної рани правої щоки, саден середньої третини лівої гомілки та закритих переломо-вивихів 1-5 плюсневих кісток, яка відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як така, що не є небезпечною для життя, але призвела до довготривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 10.1, 12.1, 13.3, 14.2 «в» Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 просять прийняти апеляції до розгляду, вирок Житомирського районного суду від 19.09.2014 року скасувати, а справу направити прокурору Житомирської області для організації додаткового розслідування.
Змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
В обґрунтування апеляційних скарг засуджений ОСОБА_9 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 посилаються на те, що досудове та судове слідство в справі було проведено однобічно та неповно, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим під час судового слідства, що призвело до істотних порушень кримінально-процесуального закону.
На думку апелянтів, в ході досудового слідства слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Житомирській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_12 проігноровано вимоги ст. 22 КПК України та кримінальну справу по факту ДТП від 15 10.2009 року слідчий розслідував однобічно та не об`єктивно, грубо порушував вимоги ст.ст. 64-66 КПК України при оцінці та збиранні доказів та не реагував на їх неодноразові клопотання.
Апелянти зазначають, що в протоколі огляду місця події ( а.с. 5-7), схемі ( а.с. 9) до протоколу огляду місця події є рукописні дописки шариковою авторучкою з пастою іншого кольору. По своїй суті, на думку апелянтів, ці дописки слугували подалі, як основний доказ вини засудженого ОСОБА_9 у всіх подальших експертизах та покладені в основу вироку суду.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , забувши про свої покази в якості свідка на досудовому слідстві, свої покази змінив і показав, що чистову схему ДТП, яка сталась 15.10.2009 року на об`їзній дорозі м. Житомира він креслив в робочому кабінеті буз участі понятих на чистому аркуші паперу, де були їх підписи.
Крім цього він показав, що подряпину на проїзній частині та нашарування чорного кольору він нібито побачив після закінчення огляду місця події та оформлення протоколу огляду місця події та схеми до нього, після того, як відгорнули обломки частин автомобіля.
На думку апелянтів, досудовим слідством грубо порушено вимоги ст. 191 КПК України щодо присутності понятих, а відтак, відповідно до ст. 82 КПК України, протокол огляду місця події з додатками не може розглядатись судом як належний доказ.
Апелянти зазначають, що висновок експерта сектору судових авто технічних досліджень НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області ОСОБА_14 суперечить висновкам судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3034 від 27 серпня 2014 року та висновкам судової авто технічної експертизи Львівського науково дослідного інституту судових експертиз № 3310 від 12 вересня 2014 року, які однозначно ствердили місце зіткнення автомобілів в межах смуги руху його автомобіля, технічній неспроможності показів водія ОСОБА_10 та визначили невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам ПДР України.
Зазначені висновки експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз судом першої інстанції досліджені не були, не зважаючи на заявлене адвокатом та засудженим клопотання під час судових дебатів ( а.с. 39 т.5).
Будучи допитаним в судовому засіданні в якості експерта - ОСОБА_14 не зміг пояснити механізму ДТП, ні яким чином автомобілі могли опинитися в такому стані відносно елементів дороги, як зафіксовано в протоколі огляду місця події.
Апелянти звертають увагу, на те, що потерпілий ОСОБА_10 на досудовому слідстві, зокрема при проведенні відтворення обстановки та обставин події давав покази, що під час керування автомобіля «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » не мав змоги гальмувати. А під час допиту в судовому засіданні змінив свої попередні покази та повідомив суду, що гальмував та був вимушений об`їзжати керований ОСОБА_9 автомобіль зліва, тобто по зустрічній смузі.
З метою вияснення та уточнення справжніх обставин справи, як зазначає засуджений ОСОБА_9 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 вони неодноразово заявляли клопотання про допит в судовому засіданні понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які судом були задоволені, але поняті в судове засідання не з`явились та не були допитані, оскільки за вказаними адресами вони ніколи не були зареєстровані та не проживали.
На думку засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , грубе порушення вимог статей КПК України при оцінці та збиранні доказів ще на досудовому слідстві, обвинувальний ухил щодо засудженого ОСОБА_9 , фальсифікація процесуальних документів, штучне створювання доказів вини ОСОБА_9 , свідчить про однобічність, неповноту та необ`єктивність дослідження обставин справи, які не можуть бути усунені під час судового розгляду справи, а наявність висновків судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3034 від 27 серпня 2014 року та висновків судової авто технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3310 від 12 вересня 2014 року, які однозначно ствердили місце зіткнення автомобілів в межах смуги руху автомобіля ОСОБА_17 , технічній неспроможності показів водія ОСОБА_10 та визначили невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам ПДР України, відповідно до вимог КПК України в редакції 1960 року можуть бути усунені лише шляхом проведення додаткового розслідування.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Житомирського районного суду в частині обраної міри покарання змінити та призначити засудженому покарання в межах максимального строку санкції ст. 286 ч.2 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що обрана міра покарання не відповідає тяжкості та наслідкам скоєного стосовно потерпілих злочину.
Апелянт зазначає, що протягом всього досудового та судового слідства засуджений намагався в будь-якій спосіб уникнути відповідальності за скоєний злочин. Жодного разу ОСОБА_9 не заперечував порушення правил обгону, на місці пригоди визнавав свою провину в скоєнні ДТП, що підтвердили в суді свідки брати ОСОБА_18 .
На думку апелянта, суд не врахував, що внаслідок злочинних дій засудженого були травмовані двоє осіб, які до цього часу відновлюють своє здоров`я. Потерпілому ОСОБА_10 довічно встановлена друга група інвалідності, потерпілий ОСОБА_11 потребує чергової хірургічної операції з метою усунення негативних для його здоров`я наслідків аварії.
Засуджений протягом всього розслідування та розгляду справи судом не здійснив жодних заходів для відшкодування, заподіяної потерпілим шкоди як матеріальної (втрата автомобіля, витрати на лікування) та моральної, яка виразилась у тривалому лікуванні та реабілітації, істотній зміні способу життя, додаткових витратах та зусиллях для відновлення здоров`я.
Заслухавши доповідача по справі, засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги з наведених мотивів та заперечували проти задоволення апеляції представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та категорично заперечував проти задоволення апеляцій засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій засудженого, в його інтересах захисника ОСОБА_7 та апеляції адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляцій та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вина засудженого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах: показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , висновками судово-медичної експертизи № 3562 від 30.10.2009 року,судово-медичної експертизи № 3624 від 04.11.2009 року, висновком експерта №92 А-я/11 від 12 січня 2011 року, додаткової судово-медичної експертизи № 15 від 3 травня 2012 року, повторної судово-медичної експертизи № 338/12 від 14 квітня 2014 року. За даними ксерокопії довідки до «Акта огляду МСЕК» серія 10 ААА № 790568 ОСОБА_10 , при повторному огляді від 02.10.2012 року була встановлена друга група інвалідності (довічно) по ураженню опорно-рухового апарату. Висновками судово-технічної експертизи № 3/523 від 09.11.2009 року та № 3/522 від 09.11.2009 року з яких слідує, що автомобілі марки «Chery Eastar B 11» та «Volvo V 70XC» на момент ДТП знаходились у технічно справному стані і будь яких технічних несправностей, які б могли привести до створення аварійної ситуації виявлено не було ( Т.1а.с. 57-68, Т.1 а.с. 73-84), судової авто технічної експертизи №3/548 від 16 листопада 2009 року. Протоколами огляду місця ДТП від 15.10.2009 року, відтворення обстановки та обставин ДТП за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , огляду транспортних засобів «Chery Eastar B 11» та «Volvo V 70XC», які внаслідок ДТП зазнали механічних пошкоджень у вигляді значних деформацій кузовів з локалізацією у передній частині ( т.1 а.с. 6,8), постановою про визнання та приєднання до кримінальної справи речових доказів, а саме автомобілів «Chery Eastar B 11» та «Volvo V 70XC», згідно яких дійсно 15 жовтня 2009 року, близько 17.00 год., на 141 км + 900 м автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Сонячне Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_9 , керуючи належним йому автомобілем марки «Volvo V70 XC», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та рухаючись зі сторони м. Києва, в напрямку м. Новоград-Волинський, перед початком обгону, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній відстані, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chery Eastar В 11», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку прямо.
Апеляційним судом під час проведення часткового судового слідства було також досліджено подані адвокатом ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 відповідні висновків експертів транспортно-трасологічного за № 3034 від 27.08.2014 року та авто технічного за № 3310 від 12.09.2014 року, а також було додатково оглянуто та вивчено за клопотанням адвоката ОСОБА_7 схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди ( т.1 а.с. 9).
Зазначені висновки експертів, на думку апеляційного суду, не можуть прийматися до уваги та самі по собі не можуть спростовувати всі зібрані по справі докази, які переконливо свідчать про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні дій, які виразилися у порушенні правил дорожнього руху, які виразилися у здійсненні обгону транспортних засобів 15.10.2009 року близько 17.00 год. на 141 км + 900 м автодороги сполученням «Київ-Чоп», поблизу с. Сонячне Житомирського району Житомирської області, внаслідок порушення ним вимог п.п. 10.1,12.1,13.3,14.2 «в» ПДР України, що знаходилися у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Крім того, зазначені висновки експертів не виконувалися за Правилами, передбаченими вимогами діючого кримінально-процесуального Закону, а тому також не можуть самі по собі спростовувати як покази певних осіб, які були допитані під час досудового і судового слідства так і обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.
Дії засудженого ОСОБА_9 за ст. 286 ч. 2 КК України, як порушення вимог правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, кваліфіковані правильно.
Доводи засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , викладені в апеляціях про те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки кримінальну справу слідчий розслідував, однобічно та не об`єктивно, грубо порушував вимоги ст.ст. 64-66 КПК ( ред. 1960 року) при оцінці та збиранні доказів та не реагував на неодноразові клопотання як обвинуваченого ОСОБА_9 так і його захисників, як і те, що була здійснена фальсифікація процесуальних документів, апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів, які, у свою чергу, були предметом повного і всебічного дослідження в суді першої інстанції. Як під час досудового так і судового слідства були детально допитані всі учасники ДТП та очевидці, проведені авто-технічні експертизи, виконані інші необхідні слідчі дії.
Згідно вищевказаних висновків та доказів встановлено, які саме дії ОСОБА_9 не відповідали пунктам Правил дорожнього руху, в чому саме полягало порушення таких правил та які саме наслідки виникли внаслідок порушення цих правил. Крім того, експертами надані вичерпні відповіді на поставлені питання щодо смуги руху на якій відбулось зіткнення автомобілів, причин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно судово-технічних експертиз № 3/523 від 09 листопада 2009 року, №3/522 від 09 листопада 2009 року, автомобілі «Chery Eastar B 11», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Volvo V 70XC», реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП знаходились у технічно справному стані і будь-яких технічних несправностей, які б могли привести до створення аварійної ситуації 15 жовтня 2009 року виявлено не було. Відповідно ж до висновку судової авто технічної експертизи № 3/548 від 16 листопада 2009 року, встановлено, що з технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є виїзд автомобіля марки «Volvo V 70XC» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 на смугу зустрічного руху, по якій у той час рухався у зустрічному напрямку автомобіля марки «Chery Eastar B 11», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 . З технічної точки зору водій автомобіля «Chery Eastar B 11», ОСОБА_10 своїми однобічними діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volvo V 70XC», оскільки знаходився в аварійній ситуації з моменту виїзду вказаного автомобіля на смугу зустрічного руху та подальшого руху по ній без застосування термінового гальмування.
Тобто, у даній дорожній обстановці водію автомобіля «Volvo V 70XC», ОСОБА_9 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України ( т.1 а.с. 109-115), що ним під час руху на вказаному автомобілі на 141 км автодороги Київ Чоп 15.10.2009 року дотримано не було.
Крім того, згідно показів допитаного на досудовому слідстві в якості свідка ОСОБА_9 16 жовтня 2009 року, який дав показання, що 15 жовтня 2009 року, близько 17 години, керуючи власним автомобілем «Volvo V 70XC», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався в напрямку м. Чоп з м. Києва. В салоні автомобіля перебувала його дружина. Проїхавши 141 км зазначеної автодороги, вирішив здійснити обгін вантажного автомобіля. Швидкість була 90 км/год. Для цього виїхав на смугу зустрічного руху і побачив автомобіль «Chery Eastar B 11», з яким і відбулось зіткнення між передніми частинами автомобілів його та потерпілого ОСОБА_10
22 травня 2010 року, ОСОБА_9 був допитаний як обвинувачений, за участю захисника та дав наступні показання. В день ДТП керував автомобілем і їхав в напрямку м. Львова. Виконуючи маневр обгону декількох автомобілів, побачив, що назустріч їде автомобіль потерпілого, однак повернутись на смугу руху свого автомобіля не зміг, оскільки йому чинив перешкоду водій одного з попутних автомобілів. ОСОБА_9 виїхав на ліве узбіччя, відносно напрямку руху свого автомобіля, де і відбулось зіткнення з автомобілем потерпілого ( Т.1 а.с. 179-180).
Потерпілий ОСОБА_10 дав показання про те, що 15.10.2009 року, близько 17 години, керував власним автомобілем марки «Chery Eastar B 11», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі «Київ-Чоп» зі сторони м. Новоград-Волинський, в напрямку м. Києва, з одним пасажиром ОСОБА_11 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні. Рухаючись по 142 км вищевказаної автодороги, бачив зустрічний вантажний автомобіль з якого несподівано на його смугу руху виїхав автомобіль «Volvo V 70XC». Для уникнення зіткнення з вказаним автомобілем застосував гальмування, але зіткнення уникнути не вдалося. Під час ДТП, яка відбулась на його смузі руху, він та пасажир його автомобіля отримали тілесні ушкодження ( т.1 а.с. 24,165, т.4 а.с. 179-180).
Крім того, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , пояснили, що виїжджали на місце події, Свідок ОСОБА_12 здійснював огляд та давав дізнавачу вказівку на складання схеми. Протокол складався на місці, дописів не було. Зазначені свідки пояснили, що поняті були присутні від початку і до кінця, де було роз`яснено їх права. При них проводились заміри, за їх участю фіксувалось розташування, слідова інформація. Поняті ознайомились і розписались в протоколі. Огляд місця пригоди здійснювався на місці пригоди, а тому все, що було на місці ДТП відображено в процесуальних документах ( т.4 а.с. 213-216, т.4, т.4 а.с. 220-221).
Разом з тим, свідок ОСОБА_21 дав покази про те, що рухався мікроавтобусом в напрямку м. Рівне на Житомирській об`їзній. На швидкості його обігнав автомобіль марки «Volvo». Попереду їхав вантажний автомобіль. У цей час, автомобіль «Volvo» під керуванням водія ОСОБА_9 почав виконувати обгін вантажівки, під час якого і сталося зіткнення автомобіля«Volvo» з автомобілем марки «Chery». Автобус, в якому знаходився свідок, їхав зі швидкістю 90 км/год., автомобіль «Volvo» приблизно 110/120 км/год. ( т.4 а.с. 222-223).
Свідок ОСОБА_22 пояснив, що їхав по Житомирській об`їзній в сторону м. Рівне в автомобілі марки «Volkswagen». Брат свідка їхав за кермом, а сам свідок сидів збоку. Побачив дим, коли під`їхали ближче побачив, що сталася ДТП. Підійшов до водія автомобіля марки ««Volvo», який сказав, що виїхав на зустрічну смугу. В ДТП свою вину водій «Volvo» визнав. Самого виникнення ДТП свідок не бачив ( т.4 а.с. 251-253).
Згідно матеріалів кримінальної справи, а саме протоколу та схеми огляду місця ДТП від 15 жовтня 2009 року (Т.1 а.с. 5-13), вбачається, що пригода трапилась на 141 км + 900 м автодороги Київ Чоп поблизу с. Сонячне Житомирського району Житомирської області. Оглядом місця пригоди зафіксовано розташування транспортних засобів та слідова інформація від зіткнення транспортних засобів, яка розпочинається із смуги руху автомобіля «Chery». З протоколів відтворення обстановки та обставин ДТП за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вбачається, що зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля «Chery» під керуванням ОСОБА_10 ..
Вищенаведені докази в їх сукупності спростовують посилання ОСОБА_9 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 про те, що протокол огляду місця події та схема до нього, які, на їх думку, містять виправлення та дописки та є фальсифікацією по даній кримінальній справі.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що протокол огляду місця події був складений працівниками ДАІ у відповідності з вимогами Закону та обґрунтовано спростував доводи захисту про те, що зазначені документи містять не застережені виправлення та дописки. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті були допитані працівники міліції, які пояснили причини відображення виявлених слідів у зазначених документах, вплив певної специфіки проведення огляду місця ДТП та фіксація виявленого. Було встановлено, що слід нашарування від виступаючих частин низу автомобіля «Volvo» під керуванням ОСОБА_9 на зустрічній для нього смузі руху, він виник в момент зіткнення вказаного автомобіля з автомобілем «Chery» під керуванням потерпілого ОСОБА_10 ..
Крім того, слід нашарування від виступаючих частин низу автомобіля ОСОБА_9 на зустрічній для нього смузі руху, що виник в момент зіткнення повністю узгоджується з дослідженими судом показаннями потерпілих і свідків, які зазначили, що саме ОСОБА_9 виїхав на смугу зустрічного руху, де і здійснив зіткнення з автомобілем потерпілого ОСОБА_10 .. Також виявлені, під час огляду місця ДТП сліди нашарування низу автомобіля ОСОБА_9 , що характеризує місце зіткнення, повністю підтверджується та узгоджується з висновком транспортно-трасологічної експертизи.
У цьому зв`язку, з урахуванням вищенаведених обставин справи та доказів, достовірність встановлення дійсних причин виникнення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди судом першої інстанції, у апеляційного суду будь-яких сумнівів не викликає.
Апеляційний суд не погоджується з посиланнями засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на отримані ними докази, як вони зазначають невинуватості ОСОБА_9 у скоєнні ДТП, а саме висновки судової транспортно-трасологічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3034 від 27 серпня 2014 року та висновків судової авто-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3310 від 12 вересня 2014 року.
Апеляційний суд не приймає зазначені висновки до уваги, оскільки вони виконані самостійно, без законних підстав, без врахування фактичних обставин справи (схем, відповідних замірів, без надання похідних даних) та виконані фактично після судового слідства.
Що стосується не проведення допиту понятих, які були присутніми під час огляду місця події, то неможливість їх допиту, яка виникла з об`єктивних причин, не є безумовною підставою для визнання доказів недопустимими, оскільки вина засудженого ОСОБА_9 підтверджується й іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, які не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достатності та переконливості.
У цьому зв`язку, суд першої інстанції, оцінюючи суперечливі покази ОСОБА_9 , обґрунтовано віднісся до них критично і розцінив їх як намагання уникнути відповідальності за вчинений тяжкий злочин, оскільки, як обґрунтовано визнав суд, вони спростовані іншими дослідженими по справі доказами.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі зібрані по кримінальній справі докази та здійснив вірні юридичні висновки щодо наявності у протиправних діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Зазначені висновки, апеляційний суд вважає достатньо обґрунтованими та належним чином мотивованими.
Покарання ОСОБА_9 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, думки потерпілих, а також обставин, передбачених ст.ст. 66,67 КК України.
Доводи викладені в апеляційній скарзі представника потерпілих ОСОБА_8 , що міра покарання обрана ОСОБА_9 не відповідає тяжкості та наслідкам вчиненого злочину є безпідставними.
Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який відноситься до категорії тяжких. Як особа ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки, що спричинило вчинене діяння, ставлення винної особи до своїх дій та наслідків.
Сам ОСОБА_9 , не зважаючи на тяжкість виниклих наслідків після вчиненого злочину, жодним чином не прийняв будь-яких мір по відшкодуванню завданих злочином збитків потерпілому.
Вирішуючи питання призначення ОСОБА_9 виду і розміру покарання, суд першої інстанції врахував всі наведені обставини справи, тяжкість наслідків, які виникли внаслідок його необережних, протиправних дій та характеристики винної особи, а також і думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.
Не зважаючи на те, що вказаний злочин відноситься до категорії необережних тяжких злочинів, однак саме грубе порушення ОСОБА_9 Правил дорожнього руху потягло за собою тяжкі наслідки: потерпілий ОСОБА_10 внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень став інвалідом 2-ї групи по життєво, а потерпілий ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, у даний час ще не вилікувався та потребує оперативного втручання.
А тому, з урахуванням даних та вищенаведених обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано обрав ОСОБА_24 вид і розмір покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Вважати це покарання надто м`яким у апеляційного суду підстав немає навіть з урахуванням і тих обставин, на які є посилання в апеляції представника потерпілого ОСОБА_8 ..
Апеляційний суд вважає також, що подане клопотання трудового колективу кафедри стоматології Львівського університету про передачу ОСОБА_9 на перевиховання трудовому колективу не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки воно не було предметом розгляду в суді першої інстанції, не містить необхідних реквізитів та суперечить вимогам ст. 47 КК України.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2014 року та направлення вказаної кримінальної справи прокурору Житомирської області для організації додаткового розслідування з зазначених в апеляціях мотивів, вважаючи за необхідне залишити апеляцію засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 без задоволення, а вирок - без зміни.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, КПК України (редакції 1960 року) апеляційний суд, -
Апеляції засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Судді: