Справа № 298/1420/13-к
Номер провадження 1-кп/298/12/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

спеціаліста ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний кримінальне провадження( внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 70000001 від 03 січня 2013 року) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гребля Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, пенсіонера МВС, одруженого, освіта вища, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2007 року обвинувачений ОСОБА_6 , будучи старшим інспектором з дозвільної системи групи охорони громадського порядку Великоберезнянського РВ УМВС України в Закарпатській області, будучи працівником правоохоронного органу, службовою особою представником влади, в порушення наказу Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, умисно, з корисливих мотивів, в своїх інтересах, шляхом зловживання своїм службовим становищем, без відома власника, перереєстрував на себе мисливську рушницю марки «ЇЖ-12», калібру 12, № НОМЕР_1 , що належала потерпілому ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 3 000 (три тисячі) грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що під час проведення досудового слідства під час допиту його як підозрюваного та обвинуваченого він намагався пояснити слідчому ОСОБА_10 про те, що будь-яких намірів щодо привласнення чужого майна він не мав. Також він наголошував слідчому про те, що мисливську рушницю марки «ЇЖ-12», калібру 12, № НОМЕР_1 йому ніхто не передавав. Однак така була знайдена ним у кімнаті зброї Великоберезнянського РВ ГУМВС. Обвинувачений також зазначив, що ним було попередньо повідомлено ОСОБА_11 про знаходження вказаної вище рушниці, яка була направлена до райвідділу з Ужгородського РВ ГУМВС та належить його батьку ОСОБА_9 . Через деякий час до нього прийшов ОСОБА_11 та повідомив про те, що його батько ОСОБА_9 не може прийти до райвідділу у зв`язку з хворобою та похилим віком, і натякнув на те, що рушницю можна купити. Порадившись, він вирішив купити у ОСОБА_9 рушницю. Через деякий час до нього прийшов ОСОБА_11 , який пред`явив довіреність, якою його батько ОСОБА_9 уповноважував його розпоряджатися його майном, в тому числі і рушницею. Отримавши від ОСОБА_11 гроші, він відповідно до вимог наказу МВС України №622 від 21 серпня 1998 року оформив на себе мисливську рушницю марки «ЇЖ-12», калібру 12, № НОМЕР_1 . Ніяких порушень при переоформленні на себе вказаної мисливської рушниці, яка належала ОСОБА_9 , ним не було допущено. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що йому стало відомо під час проведення слідства про те, що рушниця, яку він купив від ОСОБА_9 , останньому не належала. І про те, що у потерпілого ОСОБА_9 під час проведення обшуку квартири у 2004 році було вилучено зовсім іншу рушницю.

Хоча обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, така стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні показав, що проживає в смт. В.Березний разом з дружиною, донькою та онуком. Його старший син ОСОБА_12 проживає окремо у власній квартирі, і чи є прописаний в його квартирі точно сказати не може. Дійсно у нього у квартирі 28 грудня 2004 року було проведено обшук на підставі постанови суду, у якій було вказано прізвище сина. Оскільки син проживає окремо від нього у своїй квартирі, тому вважає, що обшук за його адресою було проведено незаконно. Про це він повідомляв слідчого ОСОБА_13 , але той, не дивлячись на це, розпочав обшук його одягу, тобто особистий обшук, де в кишені знайшов ключі від сейфа, з якого вилучив, зброю, яка була в розібраному виді, боєприпаси і всі приналежності до зброї. Зокрема, чохол, імпортний мисливський ніж та все інше, що вказане в додатку до протоколу обшуку. Через чотири місяці, він звернувся до слідчого ОСОБА_13 і запитав, що яка доля вилучених у нього під час обшуку речей. Той відповів, що справа ще не закінчена і він повідомить його, коли розслідування справи завершиться. Так він чекав до кінця 2005 року. Після цього декілька разів звертався до прокуратури з питання вилучених у нього під час обшуку речей. Однак пройшло майже півтора року, а це питання не вирішувалось. Тоді він звернувся до прокурора області і той сказав йому написати скаргу та додати до неї всі документи, що він і зробив. Він особисто не писав будь-яких заяв про перереєстрацію рушниці і не давав нікому дозволу на право розпоряджатися своєю зброєю. Підтримав заявлений під час досудового слідства цивільний позов , просить його задовольнити. В обґрунтування його доповнив, що вищевказана рушниця має для нього особливу цінність, тобто не як засіб для полювання, а як предмет нагороди за активну участь у зборі доказів по особливо резонансній кримінальній справі, оскільки нею був нагороджений на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ СССР.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що з 2005 року приблизно протягом року він виконував обов`язки інспектора дозвільної системи Великоберезнянського РВ. Так, згідно супровідного листа № 1768 від 31 березня 2005 року він отримав з Ужгородського РВ УМВС мисливську рушницю калібру 12 мм, № НОМЕР_1 , мисливські набої в кількості 53 шт., постанову про проведення обшуку, протокол обшуку, та привіз все це в смт. В.Березний, де закрив у сейф дозвільної системи. На прийняту зброю він виписав квитанцію та зареєстрував у журналі. Через деякий час все це було ним передано старшому інспектору дозвільної системи ОСОБА_6 . Під час досудового слідства по даній справі він впізнавав вказану рушницю, це була та сама рушниця, яку він привіз з Ужгородського РВ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні показав, що в 2009 році він був призначений на посаду старшого інспектора дозвільної системи Великоберезнянського РВ УМВС України в Закарпатській області. ОСОБА_9 як власник зброї у нього на обліку не перебував. Однак, згідно бази даних власників зброї АІС «Арсенал», йому відомо, що зброя, яка належала ОСОБА_9 перереєстрована на ОСОБА_6 Якихось документів, що були підставою для перереєстрації зброї в нього в документах та книгах обліку немає, і у райвідділі справи ОСОБА_9 , як власника зброї, також немає. Однак, згідно книги обліку власників мисливської вогнепальної зброї а також холодної зброї, рушниця ЇЖ-12, НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 рахується за ОСОБА_9 . Будь-яких документів, які б свідчили про здачу справи ОСОБА_9 як власника зброї у архів або її знищення, у нього немає;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні показав, що він на даний час є пенсіонером. Працював начальником сектору служби дозвільної системи. Так, в липні-серпні 2010 року з прокуратури Закарпатської області надійшов лист про проведення перевірки по скарзі ОСОБА_11 , виконання якої було доручено йому. У процесі перевірки було встановлено, що ОСОБА_11 , діючи за усною згодою свого батька ОСОБА_9 , написав скаргу на ОСОБА_6 , який не розрахувався з ним за придбану рушницю. З цього приводу він зв`язався з ОСОБА_6 , оскільки на нього була перереєстрована мисливська рушниця, яка належала ОСОБА_9 . ОСОБА_6 з`явився до нього і він ознайомив його з листом та сказав, що треба знайти ОСОБА_11 . Через декілька днів ОСОБА_6 прийшов до нього разом з ОСОБА_11 . В той день, 29 липня 2010 року, він відібрав від ОСОБА_11 пояснення і зрозумів, що ОСОБА_6 не повністю розрахувався з ОСОБА_11 за вказану рушницю. Крім того, перед тим як ОСОБА_11 зайшов до нього в кабінет, він бачив як на коридорі при розмові з ОСОБА_6 останній дав йому гроші. Після того як ОСОБА_6 розрахувався з ОСОБА_11 , останній дав пояснення про відсутність будь-яких претензій. Тільки приблизно у вересні 2010 року йому стало відомо, що вказана рушниця, яку ОСОБА_6 переоформив на себе належала не ОСОБА_11 , а його батьку ОСОБА_9 . Будь-якої довіреності від ОСОБА_9 на перереєстрацію рушниці він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні показав, що з осені 2001 року по лютий місяць 2002 року він перебував на посаді старшого інспектора дозвільної системи Великоберезнянського РВ УМВС України в Закарпатській області. Коли вводився єдиний облік зброї АІО «Арсенал», то він, як особа, яка мала навики роботи на комп`ютері, допомагав (неофіційно) вводити дані власників зброї, що перебували на обліку у Великоберезнянському РВ УМВС. Пам`ятає як вносив дані на власника зброї ОСОБА_9 дані власника та марку зброї, яка за ним рахується. У графі «Знято з обліку» він на той час не вказував нічого, дана графа могла бути заповнена іншими співробітниками, оскільки, станом на 20 березня 2007 року така корегувалась;

Свідки ОСОБА_18 , Перебийнос, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судовому засіданні не змогли нічого пояснити з приводу пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення.

Також вина обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені в судовому засіданні, зокрема:

- заявою ОСОБА_9 , копією фотографії рушниці, протоколом обшуку від 28.12.2004 року( Т.1 а.с.15-23);

- протоколом обшуку від 28.12.2004 року(Т.1 а.с.31-32);

- повідомленням управління МВС України в Закарпатськ5ій області від 15 жовтня 2010 року (Т.1 а.с.47);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (Т.1 а.с.90-93), оголошеному та дослідженому в судовому засіданні;

- протоколом виїмки від 25 листопада 2010 року, з якого вбачається, що в процесі проведення виїмки вилучено справу без номера на власника мисливської гладко ствольної, газової зброї на прізвище ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_1 ; мисливську рушницю марки ИЖ-12, кал. 12, № НОМЕР_1 з ременем та чохлом до неї; дозвіл на право носіння та зберігання зброї № НОМЕР_4 від 12 березня 2007 року на прізвище ОСОБА_6 (Т. 1, а.с. 111 112);

- висновком спеціаліста № 2403 від 10 листопада 2010 року, з якого вбачається, що зброя, надана на дослідження є вогнепальною зброєю двоствольною гладкоствольною мисливською рушницею «ИЖ» моделі «12», 12-го калібру, придатна до стрільби, номерні позначення на якій відповідають заводу виробника (Т. 1, а.с. 116-119);

- протоколом виїмки від 17 грудня 2010 року, з якого вбачається, що в процесі проведення виїмки вилучено журнал реєстрації заяв дозвільної системи інв. № 3783/273, прошитий та скріплений печаткою для пакетів № 2 Великоберезнянського РВ, пронумерований та містить 40 арк. (Т. 1, а.с. 127-128);

- поясненнями ОСОБА_9 від 28.07.2010 року (Т.1 а.с.177-179), оголошеними та дослідженими в судовому4 засіданні;

- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_11 від 11 січня 2011 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 дав аналогічні покази, як і в судовому засіданні (Т. 2, а.с. 21-23);

- протоколом очної ставки між свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_11 від 11 січня 2011 року, з якого вбачається, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_11 дали аналогічні покази, як і в судовому засіданні (Т. 1, а.с. 24-25);

- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_14 від 11 січня 2011 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_14 дав аналогічні покази, як і в судовому засіданні (Т. 2, а.с. 26-27);

- протоколом очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 від 11 січня 2011 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 дав аналогічні покази, як і у судовому засіданні, а обвинувачений ОСОБА_6 показав, що дійсно переоформив на себе належну ОСОБА_9 мисливську рушницю, на підставі письмової заяви, яку йому приніс ОСОБА_11 . Про достовірність цієї заяви він зателефонував ОСОБА_9 , на що останній підтвердив, що дозволяє продати свою рушницю, однак з`явитися не може через похилий вік. Перевіривши паспортні дані ОСОБА_11 , він зрозумів, що такий є сином ОСОБА_9 , а тому, не міг йому не повірити. Після цього, заплатив йому за рушницю 1 000 грн., а згодом в м.Ужгороді, додав ще 500 грн. (Т. 2, а.с. 28-30);

- висновком експерта № 2769 від 29 грудня 2010 року, з якого вбачається, що зброя, надана на дослідження є вогнепальною зброєю двоствольною гладкоствольною мисливською рушницею «ИЖ» моделі «12», 12-го калібру, справна та придатна до стрільби, номерні позначення на якій змінам не піддавалися, приклад рушниці виготовлений у саморобний спосіб та піддавався заміні (Т. 2, а.с. 61-66).

- журналом реєстрації заяв дозвільної системи Великоберезнянського відділу внутрішніх справ інв. № 3783/273, з якого вбачається, що в такому відсутній запис про реєстрацію заяви від ОСОБА_9 щодо перереєстрації його рушниці;

- книгою обліку власників мисливської вогнепальної зброї, а також холодної зброї Великоберезнянського РВ УМВС, інв. № 929, з якого вбачається, що ОСОБА_9 є власником зброї ЇЖ НОМЕР_5 , № НОМЕР_3 , номер дозволу на зберігання зброї НОМЕР_6 , будь-яких відомостей про зняття з обліку або вилучення зброї немає (Т. 3, а.с. 131-133);

- дозволом № 166, виданим 22 вересня 1976 року Великоберезнянським РВ ОСОБА_9 на право зберігання та носіння мисливської рушниці ЇЖ-12, 2 ств., 12 кал., № НОМЕР_3 , а також мисливським членським квитком серії НОМЕР_7 , виданим 10 вересня 1975 року, в якому зазначено, що за ОСОБА_9 зареєстрована мисливська рушниця ЇЖ-12, 2 ств., № НОМЕР_3 (Т. 2, а.с. 232-233);

- протоколом судового засідання від 16 лютого 2012 року (Т.2 а.с.238-239);

- окрема постанова суду від 08 жовтня 2012 року (Т.3 а.с.149-150);

- запит про міжнародну правову допомогу від 05 квітня 2013 року (Т.5 а.с.8-12);

- клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 (Т.5 а.с.15-25);

- повідомлення ОАО «НПО «ІЖМАШ» (Т.5 а.с.31-32);

- дозволом № 16/07, виданим 12 березня 2007 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 на право зберігання, носіння гладкоцівкової рушниці ЇЖ-12, 2Ч12 К № НОМЕР_3 .

Посилання захисника на те, що рушниця, яку нібито привласнив обвинувачений, не належала потерпілому, оскільки, згідно перевірки, проведеної працівниками ВВБ в Закарпатській області, потерпілому належала рушниця з серійним номером ЇЖ-58, калібру 12, № НОМЕР_1 , в його дозволі на право зберігання та носіння мисливської рушниці також немає перед номером літери «К» і в матеріалах справи наявні два протоколи обшуку від 28 грудня 2004 року, в яких також зазначена не та серія рушниці, яка зареєстрована за обвинуваченим, суд до уваги не приймає, оскільки таке повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- вищезазначеним дозволом № НОМЕР_6 на право зберігання та носіння мисливської рушниці та мисливським членським квитком серії НОМЕР_7 , в яких чітко зазначено, що за ОСОБА_9 зареєстрована мисливська рушниця моделі ЇЖ-12;

- протоколом обшуку від 28 грудня 2004 року, в якому чітко зазначено номер рушниці, яку було вилучено у потерпілого № НОМЕР_1 ;

- супровідним листом, згідно якого по кримінальній справі № 6207304 за ст. 296 ч. 3 КК України, мисливську рушницю 12-го калібру № НОМЕР_1 та мисливські набої 53 штуки, вилучені під час обшуку в ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , старшим слідчим Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 , було направлено начальнику Ужгородського РВ на зберігання (Т. 1, а.с. 33);

- супровідним листом, згідно якого по кримінальній справі № 6207304 за ст. 296 ч. 3 КК України, мисливську рушницю 12-го калібру № НОМЕР_1 та мисливські набої 53 штуки, вилучені під час обшуку в ОСОБА_11 в смт. В.Березний по вул. Шевченка, № 39/21, начальником Ужгородського РВ було направлено начальнику В.Березянського РВ на зберігання (Т. 1, а.с. 34);

- квитанцією на прийняту зброю № 10/05, згідно якої інспектор ОСОБА_14 отримав з Ужгородського РВ мисливську рушницю ЇЖ-12, калібру 12, К номер НОМЕР_3 та 53 патрони (Т. 1, а.с. 35);

- інформацією, наданою начальником УІТ УМВС України в Закарпатській області від 15 жовтня 2010 року № 14/1050, з якої вбачається, що рушниця, яка зареєстрована за ОСОБА_6 раніше належала ОСОБА_9 (Т. 1, а.с. 46-47);

- постановою про визнання однією й тією ж рушницею від 05 січня 2011 року, згідно якої мисливську рушницю, вилучену згідно протоколу обшуку від 28 грудня 2004 року в помешканні ОСОБА_9 в смт. В.Березний вважати мисливською рушницею моделі ЇЖ-12 і вказані помилково в деяких документах кримінальної справи ЇЖ-58 та ЇЖ-27ЕМ вважати як модель ИЖ-12, тобто однією ж і тією ж рушницею (Т. 1, а.с. 181-182);

- показаннями свідка ОСОБА_14 , згідно яких він привіз з Ужгородського РВ у Великоберезнянський РВ саме мисливську рушницю калібру 12 мм, № НОМЕР_1 .

Дослідивши зібрані у справі докази, в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_6 за місцем свого проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади.

Однак, судом встановлено, що з часу вчинення обвинуваченим злочину (12 березня 2007 року), передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України минуло більше п`яти років, і в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про його ухилення від слідства або суду, вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а тому підсудний на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України підлягає звільненню від покарання за цей злочин у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов, суд приходить до наступного.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно вимог КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальному провадженні пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом в кримінальному провадженні.

Як роз`яснено в п. 5 та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілому ОСОБА_9 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн., і таку суму необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім цього, згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданні у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, заподіяних протиправною поведінкою щодо самої особи, члена її сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності її вини.

Враховуючи, що у зв`язку з неправомірними діями підсудного потерпілий зазнав моральні страждання, почувався приниженим, що відбилося на його самопочутті, створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, привласнена ОСОБА_6 рушниця має для нього особливу цінність не як засіб для полювання, а як предмет нагороди за активну участь у зборі доказів по особливо резонансній кримінальній справі, оскільки нею був нагороджений на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ СССР, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 необхідно стягнути 10000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_6 підтвердити раніш обраний підписку про невиїзд.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373- 376 КПК України, с у д, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 2 (два) роки.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3000(три тисячі) грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В решті позову відмовити.

Речові докази, а саме:

- мисливську рушницю ЇЖ-12, кал. 12, № НОМЕР_1 та чохол, які знаходяться на зберіганні у Перечинському РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області повернути потерпілому ОСОБА_9 ;

- журнал реєстрації заяв дозвільної системи, вилучений у Великоберезнянському РВ УМВС в смт. В.Березний повернути до Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області;

- справу власника мисливської зброї ОСОБА_6 , вилучену в Ужгородському МВ УМВС в м.Ужгород зберігати при справі.

Процесуальні витрати по справі за проведення судово-балістичної експертизи у розмірі 412 (чотириста дванадцять) гривень 80 копійок стягнути з ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судової балістичної експертизи від 19 лютого 2013 року в розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 85 коп. стягнути з ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи від 25 жовтня 2013 року в розмірі 300 (триста) грн.. 00 коп. стягнути з ОСОБА_6 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили підтвердити раніш обраний підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великоберезнянський районний суд..

Головуюча ОСОБА_1