В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

21.10.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Перечинського району Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.07.2013.
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т.Ремета Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дубриничі Перечинського району, мешканця АДРЕСА_2 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_10 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого:
- 07.03.2013 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом однорічного іспитового строку;
- 22.04.2013 за ч.1 ст.185, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом дворічного іспитового строку,
визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 22.04.2013, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку з покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази набір гаєчних ключів до автомобіля в пластмасовій валізі синього кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 повернуто цьому законному володільцю.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Закарпатській області 392 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Згідно вироку місцевого суду від 09.07.2013 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 визнані винуватими в тому, що вони 12.03.2013, біля 21 год., неподалік будинку АДРЕСА_4 , за попередньою змовою групою осіб, шляхом зламу навісного замка на гаражному приміщенні, що належить ОСОБА_11 , проникли всередину, звідки таємно викрали мідний титан та мідні трубки загальною вагою 20 кг вартістю 1 000 грн., 2 кг алюмінієвих трубок вартістю 20 грн. та набір ручних слюсарно-монтажних інструментів «KING ROY», вартістю 545 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1 565 грн.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 підлягає скасуванню внаслідок м`якості у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Також вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд не врахував наявність у цього обвинуваченого декількох судимостей за корисливі злочини, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, його особу, минуле та поведінку до вчинення злочину. Не визнано судом рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання.
На підставі наведеного, прокурор просить вирок Перечинського районного суду від 09.07.2013 в частині призначення ОСОБА_6 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, а вирок Перечинського районного суду від 22.04.2013 виконувати самостійно.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок від 09.07.2013 без змін, оскільки обвинувачений зробив для себе належні висновки та зможе виправитися в умовах випробування, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія апеляційного суду визнає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд повинен призначити покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (далі роз`яснення) вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
В апеляційній скарзі прокурора вірно зауважено, що звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, не обґрунтував свого висновку та не вмотивував застосування ст.75 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів (а.п. 76-79, 80-82).
З огляду на викладене, твердження апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ст.65 КК України в частині неправильного звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання є обґрунтовані та заслуговують на увагу.
Вимоги прокурора про самостійне виконання вироку Перечинського районного суду від 22.04.2013 щодо ОСОБА_6 підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п.23 роз`яснень у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Крім того, колегією апеляційного суду встановлено, що вирішуючи відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питання про відшкодування процесуальних витрат, суд першої інстанції не врахував положення ч.2 ст.124 КПК України, згідно якого у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта саме на користь держави, а не на користь експертної установи.
З цих підстав вирок в цій частині підлягає зміні.
З метою належного виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних рішень, до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,374,404,407,409,418,419,420 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Перечинського району Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.07.2013 в частині призначення ОСОБА_6 покарання зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язку на підставі ст.ст. 75,76 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Початок строку відбування ОСОБА_6 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Перечинського районного суду від 22.04.2013, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.185 КК України виконувати самостійно.

Застосувати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його негайно під варту в залі апеляційного суду.

Змінити вирок в частині вирішення судом питання про відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта, стягнути такі в розмірі 392 грн. з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на користь держави.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього судового рішення.

Судді: