1-кп/381/27/15
381/5978/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«16» березня 2015 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

№ 1-КП/381/27/15

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000142 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кожанка Фастівського району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, українця, громадянина України, судимого,

· 24.01.2003 року вироком Фастівського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 115 та ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на десять років. Постановою Шостскинського районного суду Сумської області від 25.09.2009 року звільнений умовно-достроково 05.10.2009 року, невідбута частина покарання становить два роки п`ять місяців та один день, тобто такого, що в силу ст. 89 КК України має судимість,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 , після засудження за крадіжку, повторно вчинив незакінчений замах на грабіж за таких обставин.

19.08.2013 року близько 21 год. 15 хв., у темний час доби ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з іншою особою (матеріали стосовно якої розглянуті в іншому кримінальному провадженні, засудженою за цих обставин за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.07.2014 року, який вступив в законну силу), діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з ціллю крадіжки, на належному іншій особі пасажирському автомобілі «Мercedes-Benz» Vito н.з. НОМЕР_1 червоного кольору з легковим причепом н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, прибули на територію поля № 7 СТОВ «Відродження», що в межах Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області, з якого одразу завантажили на причеп один тюк пшеничної соломи, вартістю 140 грн. 00 коп.

У цей же час їх злочинні дії були виявлені працівниками потерпілої юридичної особи, які стали чинити активний опір, вимагаючи припинити розпочатий злочин та повернути викрадене.

Незважаючи на це, інша особа, з метою заволодіння майном, стала продовжувати свої злочинні дії, спрямовані вже на його відкрите викрадання та, перебуваючи за кермом вищевказаного автомобіля, в причепі якого знаходилось чуже майно, а також ОСОБА_9 , який його тримав руками, не маючи реальної можливості ним розпоряджатися чи користуватися, виїхали з поля на дорогу і на великій швидкості стали уникати власне переслідування службовим автомобілем СТОВ «Відродження» «Kia Sorento» н.з. НОМЕР_3 .

Проте, ОСОБА_9 , який весь час перебував у причепі та тримав чуже майно, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для доведення грабежу за попередньою змовою групою осіб до кінця, оскільки доїхавши до смт. Кожанка Фастівського району Київської області, з метою припинення переслідування, був вимушений скинути на дорогу викрадений тюк соломи.

Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками незакінченого замаху на грабіж, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні цього злочину не визнав, категорично заперечив свою причетність до його вчинення і пояснював, що 19.08.2013 року, починаючи приблизно з 17 години у себе вдома він разом з батьком, а також своїми знайомими односельцями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживав алкогольні напої. При цьому вони випили приблизно один літр самогону. Вже у вечірній час він вирішив проводити гостей додому, а тому вийшов з ними разом з будинку та дійшов до магазину з ціллю купити іще пива. Оскільки магазин був зачинений, вони трохи постояли коло нього, поспілкувалися, а потім розійшлися до власних домівках. Коли він підходив до паркану власного домоволодіння, то лише там помітив автомобіль, який не належав його батьку, а також самого батька, який був сильно схвильований, внаслідок спілкування з особами, що приїхали на незнайомому автомобілі. З ціллю припинити подальший розвиток конфлікту він був вимушений особисто заїхати на належному його батьку автомобілі, який перебував на дворі, у гараж, а потім зайти у двір, завівши туди і батька. При цьому причина цього конфлікту йому була не відома. Сам особисто він нікуди не їздив та злочини не вчиняв.

Також обвинувачений наполягав на тому факті, що на той час в даному будинку окрім нього, батька, матері, його дружини, а також їхніх трьох малолітніх дітей не проживав та не був присутнім.

Не дивлячись на повне невизнання обвинуваченим своєї вини у вчинені незакінченого замаху на грабіж, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, та його захисну версію, вина ОСОБА_10 у даному злочині за викладених вище обставин підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Допитаний судом свідок ОСОБА_13 охоронник СТОВ «Відродження», в судовому засіданні показав, що під час виконання прямих обов`язків з охорони майна СТОВ «Відродження», він дійсно після 21 год. 19.08.2013 року побачив, як на територію поля № 7, що в межах Малополовецької сільської ради заїхав автомобіль червоного кольору з причепом темного кольору. Оскільки він не мав власного транспортного засобу, який би дозволив йому виїхати на територію поля, тому він одразу засобами телефонного зв`язку повідомив про таке заступника директора СТОВ «Відродження» ОСОБА_14 , який одразу з ОСОБА_15 - колишнім працівником під`їхали на службовому автомобілі білого кольору «Kia Sorento». Сівши в автомобіль, вони за його вказівками одразу стали їхати в те місце, де він бачив автомобіль червоного кольору, встановивши, що у нього встигли завантажити на причеп один тюк пшеничної соломи, охорону якої він здійснював безпосередньо.

Як далі пояснював свідок, саме тоді вони змогли добре роздивитися, що червоного кольору автомобіль конструктивно являв собою мікроавтобус з причепом темного кольору, у якого були знеструмлені фари, але відблискували світлоповертачі від світла автомобіля «Kia Sorento». В цю ж мить, зрозумівши, що їх помітили, ті особи що перебували поруч з автомобілем, швидко сіли у нього та включивши світло фар, стали виїжджати спочатку з поля на дорогу, а потім по дорозі в напрямку смт. Кожанка Фастівського району Київської області. Коли мікроавтобус виїхав з поля на дорогу, став їхати на великій швидкості, а намагання ОСОБА_14 його випередити припиняв тим, що перешкоджав проїзду. Також він побачив, що в причепі перебув молодий хлопець, який весь час тримав тюк соломи. При цьому він був схожий на обвинуваченого ОСОБА_10 , але впевнено заявити про таке він не може, оскільки в той час дивився в інший бік. Проїхавши по дорозі кілька кілометрів, мікроавтобус в`їхав в смт. Кожанку, де рухаючись по польовій дорозі в напрямку залізничної станції, особа, яка перебувала в причепі, схожа на обвинуваченого ОСОБА_10 , скинула тюк соломи на дорогу перед їхніми колесами, а водій продовжував без зупинки їхати по вулицям села, зупинившись через нетривалий час коло одного з будинків.

Як категорично наполягав свідок, саме цей автомобіль він не випускав з поля зору від моменту його заїзду на поле СТОВ «Відродження», до зупинки в смт. Кожанка Фастівського району Київської області коло будинку № 32 «а» по вулиці Щорса, що саме він роздивився пізніше, як і те, що червоний мікроавтобус виявився марки «Мercedes-Benz» Vito. Під`їхавши до нього впритул, вони втрьох вийшли з автомобіля «Kia Sorento» і побачили, як із за керма мікроавтобусу вийшов раніше їм не знайомий водій автомобіля, а також із самого автомобіля вийшли два молоді хлопці, на яких він увагу не звертав. В цей час водій автомобіля одразу в грубій нецензурній формі став пред`являти їм претензії та намагався відігнати їх від двору, за парканом якого пізніше приховав мікроавтобус з причепом, нікого не допускаючи за межі домоволодіння.

Як при цьому уточнював свідок, одночасно на питання ОСОБА_14 з приводу протиправності вилучення тюка соломи, водій автомобіля нічого не пояснював, а коли той намагався записати адресу та державний номер автомобіля, одразу взяв в руки велику палку і став йти в їхній бік з реальними погрозами, замахнувшись спочатку на ОСОБА_15 . Потім водій автомобіля заштовхав ОСОБА_14 в середину автомобіля «Kia Sorento», і у момент, коли намагався палкою вдарити по лобовому склу, був зупинений двома хлопцями, які зверталися до нього, як до свого батька. Незважаючи на це, водій автомобіля, ударом палки розбив праву передню фару автомобіля «Kia Sorento» і тільки після цього разом з тими хлопцями заховався за зачиненими воротами домоволодіння та виключив світло. Одразу після цього ОСОБА_14 з приводу такої ситуації зателефонував директору СТОВ «Відродження», яка викликала міліцію. Через деякий час для огляду місця події прибули працівники міліції, але і на їхні вимоги двері в будинок ніхто не відчиняв. Коли ж вони намагались показати працівникам міліції місце, де повинен був перебувати скинутий тюк соломи, то виявили там лише попіл з рештками пакувального полімерного матеріалу.

При цьому свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні не зміг з упевненістю вказати на обвинуваченого ОСОБА_10 , як на особу, яка перебувала в причепі та тримала викрадений тюк соломи, водночас не спростовуючи, що це міг бути і він.

Допитані судом свідки ОСОБА_14 заступник директора СТОВ «Відродження» та ОСОБА_15 колишній працівник СТОВ «Відродження», не оспорюючи повідомлені свідком ОСОБА_13 факт грабежу, час та місце, де відбувалися ці події і як вони розгорталися далі, а ОСОБА_14 обставини керування ним автомобілем «Kia Sorento», кожний окремо категорично повідомили в суді фактичні данні і про те, що в причепі зеленого кольору, який був приєднаний до пасажирського автомобіля «Мercedes-Benz» Vito перебував виключно обвинувачений ОСОБА_9 , якого вони упізнали, як за рисами обличчя, так і за зовнішніми даними. При цьому за час втечі від них ОСОБА_9 особисто тримав руками тюк соломи, який належить СТОВ «Відродження». Як крім того наполягали свідки, вони також бачили ОСОБА_10 і коло будинку АДРЕСА_1 , де він намагався заспокоїти власного батька.

До того ж свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомили такі фактичні данні, що завантажити на причеп тюк соломи, вага якого є значною, можливо вручну, без додаткових механізмів, оскільки його геометрія дозволяє це зробити у спосіб перекачування. При тому, що самі вони особисто неодноразово завантажували у такий спосіб тюки на власні причепи.

Як видно з протоколів впізнання свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на стадії досудового розслідування упізнали ОСОБА_10 , як особу, що тримала в причепі викрадений тюк соломи (т. 1 а.к.п. 139-141, 149-151).

Допитані в судовому засіданні свідки захисту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо, підтвердили показання обвинуваченого ОСОБА_10 в тій частині, що вони 19.08.2013 року після 17-ї години перебували в будинку АДРЕСА_1 , відмічали церковне свято, а тому разом із ОСОБА_16 та його батьком вживали алкогольні напої. При цьому одразу після заходу сонця, а саме, близько 20 години, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей, пішли додому. Їх став проводжати ОСОБА_9 , з яким вони з ціллю купити пива дійшли на протязі до 15 хвилин до магазину, який був вже зачинений, оскільки працював до 20 години. Після цього вони ще на протязі до 15-20 хвилин разом з ОСОБА_16 постояли коло кіоску, поспілкувалися та пішли до себе додому, а обвинувачений пішов до себе, а тому вони бачили його на протязі до тридцяти хвилин після виходу з будинку, в якому він мешкає. Як також наполягали свідки, всі вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і ОСОБА_17 , при цьому будь які обставини злочину їм не відомі.

Обвинувачений ОСОБА_9 показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в цих частинах не оспорював.

До того ж показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в частині фактичних обставин кримінального провадження, об`єктивно підтверджуються дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду місця події, який проводився в період з 23 год. 30 хв. 19.08.2013 року до 00 год. 40 хв. 20.08.2013 року біля будинку № 32 «а» по вулиці Щорса в смт. Кожанка Фастівського району Київської області та беззаперечно підписаний двома понятими. Як видно зі змісту даного протоколу, автомобіль «Kia Sorento» н.з. НОМЕР_3 перебував поруч з подвір`ям і мав механічні пошкодження правої передньої фари з характерними осипами скла. При цьому господарі будинку АДРЕСА_1 на вимогу учасників слідчої дії двері не відчиняли (т. 1 а.к.п. 58-61).

Належність автомобіля «Kia Sorento» н.з. НОМЕР_3 до власності СТОВ «Відродження», підтверджується оголошеними в судовому засіданні «Рахунком 105 СТОВ «Відродження», а також «Інвентарною карткою обліку основних засобів № 11» цієї юридичної особи (т. 1 а.к.п. 84-85, 86).

Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в цій частині також узгоджуються з іншим дослідженим протоколом огляду місця події від 20.08.2013 року, з якого видно, що на ґрунтовій дорозі в межах смт. Кожанка Фастівського району Київської області, неподалік від місця проживання обвинуваченого ОСОБА_10 , замість скинутого тюка соломи, виявлено попіл із характерною структурою згорілої соломи з фрагментами пакувального полімерного матеріалу (т. 1 а.к.п. 54-56).

Дослідженим в судовому засіданні протоколом обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 від 28.08.2013 року, що належить батьку обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому постійно проживав останній із власною сім`єю, хоча і не встановлено будь яких нажитих злочинним шляхом речей, проте в гаражному приміщенні виявлено мікроавтобус «Мercedes-Benz» Vito н.з. НОМЕР_1 червоного кольору з легковим причепом н.з. НОМЕР_2 зеленого кольору, які на праві власності також належать його батьку. Поруч з гаражним приміщенням виявлені та вилучені фрагменти пакувальної полімерної стрічки синього кольору (т. 1 а.к.п. 104-114).

Як видно з досліджених судом «Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи» серії АОО № 603015 від 28.03.2000 року з випискою та довідкою, «Статуту», - СТОВ «Відродження» створено як юридичну особу з метою отримання прибутку, предметом діяльності якого серед іншого є вирощування, збирання, транспортування, зберігання, закупівля, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції; виробництво та продаж споживчих товарів та продуктів харчування (т. 1 а.к.п. 62-64, 66-77).

Згідно з даними, які містить «Журнал обліку затюкованих тюків в полі із ячмінної та пшеничної соломи за 2013 рік», станом на 19.08.2013 року в межах Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області на полі № 7 зберігалось 48 пшеничних тюків, які на праві власності належали СТОВ «Відродження» (т. 1 а.к.п. 78-79).

З дослідженої судом «Книги вагаря за 2013 рік СТОВ «Відродження» видно, що 19.08.2013 року було прийнято на облік додатково 32 тюки пшеничної соломи, загальною вагою 4,2 т. (т. 1 а.к.п. 80-81).

Зазначені дані узгоджуються з дослідженим судом протоколом огляду місця події від 20.08.2013 року, яким зафіксовано наявність на полі № 7 в межах Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області інших аналогічних пшеничних тюків, конструкція яких зафіксована пакувальною полімерною стрічкою синього кольору (т. 1 а.к.п. 50-53).

При цьому згідно з дослідженого судом «Акту інвентаризації» від 20.08.2013 року, на полі № 7 виявлена нестача 4 пшеничних тюків, вагою 680 кг. (т. 1 а.к.п. 82).

З дослідженої судом довідки вартості викраденого майна вбачається, що вартість одного пшеничного тюка станом на 19.08.2013 року складає 140 грн. (т. 1 а.к.п. 83).

Сторони захисту та обвинувачення не оспорювали вказані і встановлені протоколами впізнання, оглядів місць події та обшуку фактичні обставини кримінального провадження.

До того ж допитаний судом як потерпілий бухгалтер СТОВ «Відродження» ОСОБА_8 , який має спеціальну освіту у сфері бухгалтерського обліку сільхозпідприємств, підтверджуючи обставини своєї обізнаності зі слів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про викрадання ОСОБА_16 одного тюка пшеничної соломи, наполягав також на об`єктивності розрахунку його вартості за ціною 140 грн., в яку зараховано як собівартість, так і мінімальної відсоток прибутковості. Як також наголошував ОСОБА_8 , саме за такою ціною протягом 2013 року реалізовувалась солома і іншим особам.

Одночасно свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 також послідовно стверджували у суді, що особисто бачили в належному обвинуваченому транспортному причепі лише один тюк соломи.

Оцінюючи дані про кількість та вартість викраденого обвинуваченим товару на час залишення ним 19.08.2013 року місця злочину на предмет їх достовірності, суд враховує те, що ці дані були отримані від потерпілого у встановленому порядку, належно зафіксовані в офіційних документах, протоколі огляду місця події, обґрунтовані кваліфікованим спеціалістом, приналежність одного тюка пшеничної соломи вартістю 140 грн., до власності СТОВ «Відродження», встановлена.

За таких обставин, наявні в перелічених вище документах СТОВ «Відродження» дані про кількість та вартість викраденого обвинуваченим товару, суд кладе в основу свого рішення.

Оцінюючи за обставин сумнівів сторони захисту наведені показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на предмет їх достовірності, суд враховує, те, що вони підтверджуються наведеними вище доказами і в цілому узгоджуються між собою, крім тих обставин, що свідок ОСОБА_13 не пригадав в судовому засіданні в обличчя обвинуваченого ОСОБА_10 , а їх неузгодженість в іншій частині стосується окремих дрібних і не значимих для обставин даного кримінального провадження деталей, пояснюється різними умовами спостереження за подією злочину за участю обвинуваченого і додатково вказує на щирість вказаних свідків та відсутність між ними попереднього узгодження своїх свідчень в суді.

Також показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на які посилався обвинувачений, як на підставу власної невинуватості, на переконання суду про таке не свідчать.

Роблячи такі висновки суд бере до уваги наступне.

Так, в своїх показаннях в суді свідки навпаки, наполягали на тому, що фактично бачили ОСОБА_10 починаючи з 20 год. 00 хв. 19.08.2013 року на протязі до тридцяти хвилин (включаючи час, який необхідно подолати від будинку до магазину (до 15 хв.) та час, протягом якого вони спілкувалися (до 15-20 хв.). Тобто, враховуючи час, який обвинувачений витратив для повернення додому (до 15 хв.), ОСОБА_9 повернувся туди до 21 год. 00 хв. 19.08.2013 року, а тому об`єктивно мав змогу прибути на місце злочину саме у той час, який йому інкримінується органами досудового розслідування. Тим більше, роблячи це за допомогою транспортного засобу, на якому пізніше, уникаючи разом з батьком переслідування повернувся додому на протязі до кількох хвилин.

Зазначені обставини витраченого на переслідування часу, який не був значним, узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суд визнав достовірними. До того ж ОСОБА_14 та ОСОБА_15 упізнали в суді ОСОБА_10 , як особу, що перебувала в причепі та тримала викрадений тюк соломи.

До того ж суд відкидає сумніви сторони захисту з приводу відсутності належних доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних даних про своєчасну постановку на облік тюків соломи та визначення їхньої ваги, виходячи з такого.

Згідно до п. 5.3.1 «Класифікатора видів економічної діяльності» із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 від 29.11.2010 року, у сільському господарстві класифікація, оцінка та облік запасів здійснюються, як і в інших галузях, згідно з П(С)БО 9 на рахунках класу 2. Сільськогосподарську продукцію, насіння і корми, які надходять із виробництва протягом року, оцінюють за плановою собівартістю з коригуванням у кінці року після розрахунку фактичної собівартості. Оприбуткування насіння і кормів (зерно з насіннєвих ділянок, сіно, солома, коренеплоди, силос): Д-т 208 сировина та матеріали К-т 231 виробничий сет.

Як повідомляв у суді представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 головний бухгалтер СТОВ «Відродження», враховуючи велику завантаженість у період збору урожаю, пов`язаною з постійним приростом кількості сільхозпродукції, для забезпечення належного її обліку, ним були встановлені додаткові форми первинного обліку, який відбувався безпосередньо на полі. При тому, що такий облік вівся об`єктивно, відповідаючи, як кількісним, так і якісним показникам. Тому виявлена нестача тюків соломи, як і їх вага, були розраховані ним об`єктивно і відповідали визначеній вартості.

При цьому з досліджених судом офіційних облікових документів, а саме: «Журналу обліку затюкованих тюків в полі із ячмінної та пшеничної соломи за 2013 рік», «Книги вагаря за 2013 рік СТОВ «Відродження», «Акту інвентаризації» від 20.08.2013 року, а також довідки вартості викраденого, видно, що на полі № 7 станом на 19.08.2013 року прийнято на облік 32 тюки пшеничної соломи, загальною вагою 4,2 т., а потім виявлена нестача 4 пшеничних тюків, вагою 680 кг. Тобто один тюк пшеничної соломи на той час важив 170 кг., а його вартість складала 140 грн.

Одночасно суд, спростовуючи в цій частині і інші сумніви сторони захисту, звертає увагу на те, що середня вага одного пшеничного тюка виходячи із загальної їх кількості на полі в той період складає 171 кг., що об`єктивно відповідає визначеній вартості викраденого майна у грошовій оцінці та узгоджується із самим розрахунком, зробленим посадовими особами СТОВ «Відродження».

До того ж згідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яке виражається у грошовій одиниці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину.

Отже, судовим розглядом безспірно встановлено, що на момент вчинення злочину вартість одного тюка пшеничної соломи вагою 170 кг. складала 140 грн., а самі тюки на момент вчинення злочину були обліковані згідно вимог п. 5.3.1 «Класифікатора видів економічної діяльності».

З огляду на все це суд відхиляє сумніви сторони захисту про недостатність цих доказів для доведеності вини ОСОБА_10 .

Водночас суд, відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України не враховує в суді показання свідка ОСОБА_18 слідчого, оскільки вони повідомлені про обстави злочину з чужих слів, а саме, всіх інших учасників кримінального провадження, що були надані йому особисто.

У судовому засіданні були допитані всі особи, свідчення яких мали значення для правильного вирішення справи, досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, всім їм дана оцінка, при цьому інших клопотань від учасників не надходило.

Таким чином суд визнає допустимими, належними і достовірними фактичні дані, які містять всі протоколи процесуальних дій, офіційні документи СТОВ «Відродження», інші документи, довідка вартості викраденого майна, відтак визнає щирими показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повністю узгоджуються з такими даними. Вказані докази суд кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_19 обвинувачення, водночас, критично оцінює, а тому і відхиляє його показання про непричетність до вчинення інкримінованого злочину, оскільки ці його показання спростовуються сукупністю доказів, які суд визнав допустимими, належними і достовірними.

До того ж сам факт тривалого ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування також свідчить про усвідомлення ним суспільно-небезпечного характеру своїх дій та небажання за них відповідати.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , суд з огляду на його особисті показання, а також показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів (ч. 1 ст. 115 КК України).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_19 покарання суд згідно з вимогами ст.ст. 65 та 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким та умисним корисливим (ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України), характер та ступінь його участі у вчиненні злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не був доведений до кінця (виявлений на місці злочину); дані про особу винного, який: судимий за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, а також злочину проти власності, за місцем проживання негативно не характеризується, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей, які потребують його опіки.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, обставини злочину, його наслідки, стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному конкретному випадку, призначивши ОСОБА_19 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч 2 ст. 186 КК України, з урахуванням обмежень, встановлених ч. 3 ст. 68 КК України, застосувати до нього як виняток ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого встановлені ст. 76 КК України обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Враховуючи відсутність відповідних клопотань з боку сторін провадження, призначене судом покарання, раніше обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід до набрання вироком законної сили в порядку ст. 377 КПК України належить залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 1, 368, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_20 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_19 обчислювати з дня постановлення вироку.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжний захід - особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_21 БОНЧЕВ