Кодимський районний суд Одеської
м. Кодима Одеська область Україна
Справа № 1514/54/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2012 рокум. Кодима

Кодимський районний суд Одеської
області в складі:

головуючого-судді:
Сопільняка О.М.

при секретарі
Журбі С.П.

за участі:

прокурора
Шевчука В.В.

захисника
ОСОБА_1

законних представників
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кодима
Одеської області кримінальну справу по
звинуваченню неповнолітніх:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, учня 9 класу Сербівської
загальноосвітньої школи Кодимського
району, відповідно до ст.89 КК України
не судимого,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, учня 11 класу Сербівської
загальноосвітньої школи Кодимського
району, раніше не судимого,

- у скоєнні злочину, передбаченого
частиною третьою статті 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітні підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
в кінці квітня місяця 2011 року (більш
точної дати не встановлено) у вечірній
час з корисливих мотивів з метою
викрадення чужого майна та незаконного
збагачення за його рахунок прибули до
домоволодіння потерпілої ОСОБА_6, яке
розташоване в АДРЕСА_2, де шляхом
пошкодження навісного замка вхідних
дверей проникли до приміщення літньої
кухні, яка не використовується
потерпілою як житло, звідки таємно
викрали металобрухт в кількості 100 кг.
на загальну суму 230 грн. з розрахунку
вартості 1 кг. металобрухту 2 грн.30 коп.,
а саме два металеві кутники довжиною по
70 см., металевий лист розміром 1 м.кв., 9
металевих плит розміром 50х50см. та два
металеві ломи, чим спричинили
потерпілій матеріальні збитки у
розмірі вартості викраденого майна.

Не припиняючи своєї злочинної
діяльності, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5
через декілька днів після цього (більш
точної дати не встановлено) у вечірній
час з корисливих мотивів з метою
викрадення чужого майна та незаконного
збагачення за його рахунок прибули до
домоволодіння потерпілого ОСОБА_7,
розташованого в АДРЕСА_3, де
скориставшись відсутністю власника
помешкання через вхідні двері, не
обладнані запірним пристроєм, проникли
до підсобного приміщення побутового
призначення (сараю), звідки таємно
викрали металеву двокамфорну пічну
плиту з камфорами, б/в, вартістю 200 грн.,
18 кг. металобрухту чорних металів
вартістю 45 грн. з розрахунку вартості 1
кг. 2 грн.50коп. та два синтетичні мішки
вартістю 2 грн. за один. Всього викрали
майна потерпілого ОСОБА_7 на загальну
суму 249 грн., чим спричинили йому
матеріальні збитки у розмірі вартості
викраденого майна.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4
винним себе визнав в повному обсязі та
підтвердив викладені обставини
вчинених крадіжок, зазначивши, що в
кінці квітня місяця 2011 року проходячи
повз домоволодіння потерпілої ОСОБА_6,
ОСОБА_5 запропонував йому викрасти з
помешкання потерпілої металобрухт,
який продати. ОСОБА_4 погодився, після
чого через хвіртку вдвох зайшли у двір
та підійшли до літньої кухні, де,
зламавши замок, відкрили двері та
ввійшли всередину. З приміщення кухні
викрали різноманітні металеві вироби,
а саме два металеві кутники, непридатні
пічні плити, металевий лист розміром 1 х
0.40 см. та два ломи. Викрадене майна
відвезли в м.Кодима, де здали на пункті
прийому металобрухту, за що отримали 230
грн., які поділили між собою. Через
декілька днів в кінці квітня 2011 року у
вечірній час разом з ОСОБА_5 з сараю
потерпілого ОСОБА_8 викрав пічну плиту
та різноманітний металобрухт, які
здали в м.Кодима на пункті прийому
металобрухту.

Підсудний ОСОБА_5 надав суду аналогічні
за змістом свідчення, повністю
підтвердивши обставини крадіжок майна
потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вчинених
ним спільно з ОСОБА_4

Незважаючи на визнання підсудними
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї провини, їх вина
у вчиненні інкримінованих злочинів
підтверджується:

- перевіреними в судовому засіданні
свідченнями потерпілого ОСОБА_7, згідно
з якими приблизно 20-21 квітня 2011 року він
виявив крадіжку металевих предметів з
сараю, про що повідомив до міліції. В
ході розслідування працівники міліції
з'ясували, що крадіжку вчинили ОСОБА_5
та ОСОБА_4 В даний час завдані йому
збитки відшкодовані, претензій до
підсудних не має;

- перевіреними в судовому засіданні
свідченнями потерпілої ОСОБА_6, згідно
з якими у її власності перебуває
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_2, в якому вона не проживає.
Наприкінці квітня 2011 року прийшовши до
вказаного будинку виявила пошкодженим
навісний замок дверей літньої кухні.
Зайшовши в приміщення кухні, виявила
відсутність двох металевих кутників
довжиною по 70 см., металевого листа
розміром 1 м.кв., яким була обжита піч,
зникли також 9 металевих плит розміром
50х50см. та два металеві ломи. Зазначене
майно представляло для неї цінність
металобрухту.

Таким чином, суд визнає доведеним
вчинення неповнолітніми підсудними
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таких злочинів та
кваліфікує їх дії наступним чином:

- за епізодом крадіжки майна
потерпілого ОСОБА_6 - таємне викрадення
чужого майна (крадіжку), скоєну за
попередньою змовою групою осіб,
поєднану з проникнення до приміщення,
тобто скоїли злочин, передбачений ч.3
ст.185 КК України;

- за епізодом крадіжки майна
потерпілого ОСОБА_7 - таємне викрадення
чужого майна (крадіжку), скоєну
повторно, за попередньою змовою групою
осіб, поєднану з проникнення до
приміщення, тобто скоїли злочин,
передбачений ч.3 ст.185 КК України.

За сукупністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили
злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК
України.

При цьому, з обвинувачення ОСОБА_4 за
епізодом крадіжки майна потерпілої
ОСОБА_6 підлягає виключенню
кваліфікуюча ознака «вчинення злочину
повторно», позаяк його судимість за
вироком Кодимського районного суду
Одеської області від 28 вересня 2010 року
погашена, т.я. постановою Кодимського
районного суду від 17 серпня 2011 року
ОСОБА_4 відповідно до ст.1 п."а" та ст.3
Закону України "Про амністію у 2011 році"
№3680 від 08 липня 2011 року, був звільнений
від кримінального покарання у зв'язку з
актом амністії. Наразі вказана
постанова суду є чинною, тому у
відповідності з роз'ясненням, що є в
абз.3 п.10 постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року
«Про практику призначення судами
кримінального покарання»незважаючи на
вчинення інкримінованого злочину в
період іспитового строку, попереднє
вчинення злочину на кваліфікацію не
впливає.

При визначенні виду та розміру
покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_5
суд враховує суспільну небезпечність
вчиненого ними злочину, скоєння
тяжкого злочину, обставини вчиненого
злочину, особистість підсудних, які за
місцем свого проживання та навчання
характеризуються задовільно, визнали
свою вину, щиро покаялись в скоєному,
відшкодували завдані потерпілим
збитки.

Щире каяття підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у вчиненому, їх неповнолітній вік та
добровільне відшкодування завданих
потерпілим збитків суд на підставі п.1, 2
та 3 ч.1 ст.66 КК України, визнає
обставинами, які пом'якшують їх
покарання.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудних, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що
виправлення неповнолітніх підсудних
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, запобігання вчиненню
нових злочинів, як ними так і іншими
особами, можливе без їх ізоляції від
суспільства, тому вважає необхідним
призначити їм покарання у вигляді
позбавлення волі, від відбування якого
звільнити з випробуванням. Суд вважає
таке покарання необхідним та достатнім
для виправлення підсудних.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожного визнати
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та
призначити їм покарання у вигляді
позбавлення волі строком на чотири
роки кожного.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_4 від відбування призначеного
судом покарання строком на два роки, а
ОСОБА_5 -на один рік шість місяців, якщо
вони на протязі вказаного строку не
вчинять нового злочину та виконають
покладені судом обов'язки, передбачені
п.п.2, 3 та 4 ст.76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну зареєстрованого місця свого
проживання;

- з'являтись на реєстрацію до
органу кримінально-виконавчої системи
у визначені дні.

До набрання вироком законної сили
обраний відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд залишити без змін, після
чого скасувати.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Одеської області
через Кодимський районний суд на
протязі 15 діб з моменту його
постановлення.

Суддя О.< По батькові >.Сопільняк