Справа № 372/6346/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/538/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 09.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
«09» червня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року, за яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Пологи Запорізької області, заміжню, яку має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючу адміністратором АТ «Нова лінія» (у відпустці по догляду за дитиною), зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначено їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

Колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком, 11 вересня 2014 року близько 07 години, ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , де на грунті неприязнених відносин, в ході сварки, діючи з прямим умислом, достовірно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно нанесла 65-річній ОСОБА_12 один удар дверцятами від холодильника в область спини справа, два удари дерев`яною дощечкою в область голови та чотири удари по правій руці в область пальців, спричинивши їй тілесні ушкодження. Надалі ОСОБА_11 , не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_12 про припинення неправомірних дій, штовхнула її обома руками, внаслідок чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу. В результаті вказаних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_12 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в правій завушній області, крововиливів в області 2-го, 4-го та 5-го пальців правої кисті, на лівому плечі, на спині справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 94 від 18.09.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з даним вироком, адвокатом подано апеляційну скаргу, в якої він просить його скасувати, постановити ухвалу про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисної складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. В обґрунтування цього він вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не можуть бути доказами обвинувачення, оскільки вони не були учасниками події, та їх покази є суперечливими. Крім того, суд помилково поклав в основу вироку покази неповнолітнього ОСОБА_11 , оскільки його покази не підтверджують обставин вчинення обвинуваченою даного кримінального правопорушення. Покази свідка ОСОБА_15 , на думку автора скарги, також не доводять обставин вчинення правопорушення, а в матеріалах провадження відсутній протокол огляду місця події. До того ж, сторона захисту не погоджується з висновком суду про те, що тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілої, спричинені саме обвинуваченою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виступ потерпілої, яка просила вирок залишити без змін, виступ обвинуваченої, яка наполягала на задоволенні скарги, звернення ОСОБА_11 до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить вирок законним та обґрунтованим, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини обвинуваченої ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, яки достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка.

Так, в основу вироку покладені покази самої обвинуваченої, яка в винуватою себе у вчиненні вказаного злочину не визнала повністю, при цьому визнавши факт спричинення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень саме нею, однак заперечуючи наявність умислу та кримінальну караність такого діяння, посилаючись на здійснення нею необхідної оборони від загрози насилля з боку потерпілої. Покази обвинуваченої в частині заперечення наявності умислу на спричинення тілесних ушкоджень місцевий суд вірно розцінив як спосіб захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила свої покази, яки вона давала в суді 1-ї інстанції, детально розповіла про обставини отримання нею тілесних ушкоджень від ОСОБА_11 , та додатково пояснила, що між нею та обвинуваченою часто виникають сварки на побутовому ґрунті, остання неодноразово її била, що фіксувалося судово-медичним експертом, але раніше вона не порушувала питання про притягнення до кримінальної відповідальності. 11.09.2014 року вранці обвинувачена стала на неї кричати і вдарила дверцятами від холодильника, потім схватила її за руки та почала ображати, після чого дерев`яною дощечкою стала бити по голові. Про факт чергового побиття вона розповіла сусіду, а потім своєму керівникові.

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, отриманих нею саме 11 вересня 2014 року встановлена висновком експерта № 94 від 18.09.2014 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в правій завушній області, крововиливів в області 2-го, 4-го та 5-го пальців правої кисті, на лівому плечі, на спині справа, відносяться до легких тілесних ушкоджень, вони могли утворитися за обставин згідно фабули обвинувачення. Потерпілій було заподіяно не менше 11-ти прикладань сили (а.с.53).

Під час проведення слідчого експерименту від 23.10.2014 року за участю судово-медичного експерта було підтверджено механізм і обставини спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілій (а.с.68-74). Доводи адвоката про недопустимість даного доказу колегія суддів, як і суд 1-ї інстанції, вважає необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Свідок ОСОБА_13 - сусід потерпілої, заявив в судовому засіданні, що він часто чує сварки у квартирі потерпілої, голосні крики, образи та погрози обвинуваченої на адресу потерпілої, яка неодноразово жалілась на побої з боку обвинуваченої, показувала синці. 11.09.2014 року вранці він знову чув сварку, після завершення якої потерпіла йому розповіла про побиття обвинуваченою дощечкою та дверцятами холодильника, він бачив у неї гулю біля правого вуха і синяк, на правій руці багрові пальці.

Свідок ОСОБА_14 - співробітник потерпілої, підтвердив у суді, що ОСОБА_12 неодноразово розповідала йому про сімейні сварки та показувала побої. 11.09.2014 року він як лікар її оглянув, бачив свіжі синці у височній області та обох руках, потерпіла пояснила, що її побила невістка.

Колегія суддів не погоджується з доводами скарги про те, що покази даних свідків не можуть бути визнані доказами по справі, оскільки вони послідовні, не суперечать матеріалам справи, та суду не надано будь-яких доказів зацікавленості даних осіб в результатах справи. До того ж, повідомлені ними факти підтверджені дослідженими в судовому засіданні інформаційним листом, медичною документацією, висновком експерта, висновком спеціаліста, заявами потерпілої до селищної ради, актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 40-44, 50, 51, 60).

Всупереч наведеному у скарзі адвоката, покази свідка ОСОБА_15 також являються достатніми та достовірними доказами неприязних відносин між потерпілою (його матір`ю) та обвинуваченою (його дружиною), оскільки він підтвердив, що між ними часто виникають сварки на побутовому ґрунті. Крім того, він розповів, що 11.09.2014 року вранці він почув шум, вийшов і побачив, що потерпіла лежала по підлозі, а обвинувачена стояла поруч.

Допитаний з додержанням вимог Закону неповнолітній свідок ОСОБА_11 , - син обвинуваченої, також розповів про сварки між його мамою та бабцею, і його покази суд обґрунтовано поклав в основу вироку, а тому доводи адвоката і в цій частині є неспроможними. При цьому свої висновки про допустимість показів свідків ОСОБА_15 та неповнолітнього ОСОБА_11 суд 1-ї інстанції належним чином мотивував, детально виклавши підстави свого рішення в цій частині.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд 1-ї інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність вини обвинуваченої в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , та, належним чином мотивувавши своє рішення, правильно визнав покази ОСОБА_11 в частині заперечень наявності умислу на спричинення тілесних ушкоджень неправдивими,

Судом також в повному обсязі досліджено доводи про здійснення обвинуваченою захисту від загрози фізичного насильства з боку потерпілої, і суд вірно визнав їх безпідставними, оскільки у обвинуваченої не виявлено будь-яких тілесних ушкоджень або хоча б пошкодження одягу, які б могли виникнути через насильство з боку потерпілої, достовірних даних, які б вказували на реальність подібних загроз суду не повідомлено, обставин, які б вказували на виникнення у обвинуваченої стану необхідної оборони, під час судового розгляду не встановлено. До того ж, колегія суддів мала реальну можливість впевнитись у значній фізичній підготовці ОСОБА_11 , яка тривалий час займалась спортом - штовханням ядра.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, які виразились в умисному нанесенні потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд 1-ї інстанції в повному обсязі врахував ступінь суспільної небезпеки злочину, її особу та відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив їй покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, та яке колегія суддів вважає справедливим.

Таким чином, не знаходячи підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 березня 2015 року стосовно ОСОБА_11 без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ