Справа № 1-31/10
Номер провадження 1-31/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря Воробчак Н.В.

прокурора Головашкіна В. А.

захисника ОСОБА_2

підсудного: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого

встановив:

ОСОБА_3 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжки).

Злочин вчинено за таких обставин:

04.10.2009 року приблизно о 18 год. 00 хв. приїхавши із с. Підлісне Монастириського району у с. Тустань Галицького району з метою викрадення чужого майна ОСОБА_3 прийшов на пасовище цього села, яке знаходилося поблизу господарства громадянки ОСОБА_4 та її батька ОСОБА_5, де побачивши коня темно-коричневої масті (окрасу) та переконавшись, що навколо нікого немає, наперед знаючи та усвідомлюючи, що даний кінь є чужим майном, відчепивши від металевого ланцюга, викрав із пасовища вказаного коня. Даний кінь вартістю 5000 гривень, що належить ОСОБА_4, на якого сів зверху і поїхав через центр с. Тустань у напрямку свого проживання - с. Підлісне Монастириського району. На автодорозі Галич-Медуха у с. Тустань даний кінь не хотів більше ОСОБА_3 слухати, останній зліз і намагався повести коня по даній автодорозі. Проте кінь відмовлявся йти, це побачили жителі с. Тустань ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, де ОСОБА_6 впізнав що кінь належить ОСОБА_4 і запитав у нього (ОСОБА_3В.), де він його взяв. На що еін (ОСОБА_3В.) вказавши неправдиві свої дані та, що коня йому дали Озарки, намагаючись ввести в оману вказаних громадян. Побачивши переслідування за собою сім'ї Озарко, останній (ОСОБА_3В.) покинув коня та намагався втекти з місця вчинення злочину у напрямку с.Медуха Галицького району, де по дорозі був спійманий, ОСОБА_11 разом із сторонніми особами. Після чого повторно втік і знову був спійманим.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав повністю і пояснив, що 04.10.2009 року він приїхавши з дому у с. Тустань до сестри ОСОБА_9. Вийшовши із рейсового автобуса «Маркова- Івано-Франківськ» біля залізничного переїзду і пішов короткою дорогою в бік будинку сестри, йдучи на пасовищі він побачив коня. Підійшовши ближче до коня в нього виникла думка взяти коня і покататись на ньому верхом, оскільки він вже раніше катався у своєму селі. Він знав, що так не можна вчиняти і не знав чий це саме кінь, проте відчепивши його із ланцюга, сів на нього зверху і поїхав у напрямку до автодороги Галич-Медуха. Він хотівпокататися і повернути коня на його місце, тобто на пасовище, проте проїхавши трохи кінь більше не захотів йти. Він зліз з нього і повів за собою, за цим його побачили люди, чоловік який йому незнайомий почав розпитувати куди він веде коня. На що він відповів, що він є родичем господарів якого є цей кінь і він його веде в с.Медуха. під час даної розмови він побачив і зрозумів, що це господарі коня, ОСОБА_4 та її сина, перелякався, відпустив коня і почав втікати у напрямку с.Медуха. Якась жінка почала кричати, щоб мене доганяли і за мною побіг ОСОБА_11 і наздогнав. Потім знову намагався втекти і знову його зловили і відвезли в Галицьку міліцію, і це все. Просить суворо його не карати, щиро розкаюється / вчиненому ним злочині.

Законний представник підсудного ОСОБА_12 суду пояснила, що син поводить себе добре, нічого за ним ніколи не замічала погане. В школі, а тепер і в ліцеї навчається добре. Прикладатиме ще більше зусиль, щоб більше такого не повторилося.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що вона разом із сином проживає в м. Івано- Франківськ, а у с.Тустань проживають її батьки, які доглядають її коня. Вони часто приїздять в село і допомагають по господарству. В той день вона знаходилась у будинку своїх батьків, коли повернувся син з футболу давала йому вечерю, коли почули голосне гавкання їхньої собаки. Вийшовши на подвір'я побачили хлопця, який вів по дорозі коня. Вони глянули на пасовище, яке знаходилося неподалік від їхнього будинку і не побачивши свого коня, почали переслідувати цього хлопця, останній злякався і почав утікати, проте її син спіймав його. Останній знову намагався утекти і знову був спійманий її сином, а пізніше разом із друзями сина відвезли його до Галицького РВ УМВС. Вона відвела коня додому і стала чекати сина, той повернувся і розказав звідки той хлопець і хто він. Потерпіла до підсудного претензій немає і на суворій мірі покарання не наполягає.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він будучи у будинку своїх бабусі та дідуся у с.Тустань вечеряв, коли мати звернула увагу на те, що якийсь хлопець веде по дорозі коня, який дуже схожий на їхнього. Коли вони вийшли і побачили, що на пасовищі немає їхнього коня, побігли за цим хлопцем. Останній налякавшись, залишив коня і почав утікати, він побіг заним і догнав, пізніше він знову спробував утекти і знову був спійманим. Потім він разом із своїми товаришами взяв у машину ОСОБА_3 і повезли його у Галицьку міліцію, перебуваючи на роботі було отримано сигнал про спрацювання сигналізації в магазину.

Представник служби у справах дітей Галицької РДА суду пояснив, що даних щодо підсуднього у їхній службі відсутні так як він проживає ув Тернопільській області.

Оголошеними в порядку ст.306 КПК України показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які дали аналогічні покази, щодо побаченого ними, а саме 4 жовтня 2009 року вони стати свідками крадіжки ОСОБА_3 та пізніше його втечі. Проте він був спійманим сином ОСОБА_4 і доставлений в Галицьку міліцію.

Крім визнання вини підсудним, його винуватість у вчиненні злочину повністю доведена зібраними по справі під час проведення досудового слідства доказами, показаннями потерпілої, свідків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю.

Дії підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст. 15,185 ч.І КК України, оскільки він, вчинили замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжки) - коня, що належить ОСОБА_4

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу підсудного, обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Обставин, що обтяжуть покарання підсудним суд не знаходить.

До обставин, що помякшують покарання підсудним, суд відносить те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання, потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речовий доказ підлягає поверненню власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15, 185 ч.І КК України та призначити покарання - один рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов'язки:

-не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу римінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи навчання;

-періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити ОСОБА_3 попередній- підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі - кінь темно-коричневої масті, який переданий на зберігання потерпілій, повернути його власнику - ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 діб з часу його проголошення черз Галицький районний суд.

Суддя:ОСОБА_1