АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/619/15 Справа № 700/118/14-к Категорія: ч. 2 ст. 190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у приміщенні апеляційного суду Черкаської області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Лисянського району ОСОБА_8 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий:

04.07.2007 Богуславським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до З років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

01.04.2008 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, звільнений 02.02.2009 по відбуттю покарання;

23.09.2009 Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до З років позбавлення волі;

26.08.2010 Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 06.11.2011 умовно-достроково на 10 місяців 10 днів;

06.03.2013 Лисянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

18.11.2013 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 358, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 358, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців,

засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирішено частково приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року і остаточно призначити до відбуття 3 роки 7 місяців позбавлення волі.

Визначено початок строку відбування покарання з 10.10.2013 року з моменту затримання.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він в період часу з 09.03.2013 по 11.03.2013 року за допомогою мобільного телефону телефонував на мобільний телефон, який належить ОСОБА_9 та представившись працівником СБУ, зловживаючи довірою останньої, умисно увів її в оману запевнивши, що за гроші в сумі 6300 грн., які вона йому передасть, допоможе звільнити з-під варти свого співмешканця ОСОБА_10 . ОСОБА_9 взявши гроші в сумі 6300 грн. у своєї матері ОСОБА_11 11.03.2013 року, 16.03.2013 року, та 19.03.2013 року перерахувала вказану грошову суму на ім`я ОСОБА_12 , як вказав ОСОБА_7 . Внаслідок чого потерпілій завдано збитків на вказану суму.

В поданих на вирок апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та рахувати початок строку покарання від 04.07.2013 року з урахуванням вироку Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року та ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року, які набрали законної сили, якими до строку призначеного покарання було зараховано попереднє ув`язнення 3 місяці 6 днів, що не було ураховано Лисянським районним судом при постановленні вироку і визначенні йому покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України.

- прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій, порушує питання про скасування вироку через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України - та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2013 остаточно призначити до відбуття 4 роки позбавлення волі.

Вказує, що засудженому застосовано покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, оскільки ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість за вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України остаточно визначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі, вчинив умисний, закінчений злочин.

Вищевикладені обставини свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпеки засудженого та вчинених ним злочинів. У зв`язку з викладеним вважає, що процес виправлення засудженого можливий лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням покарання у вигляді реального позбавлення волі із застосуванням більш суворого покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу з мотивів наведених в ній, в повному обсязі, а апеляційну скаргу прокурора заперечив, доводи прокурора про задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та залишення без задоволення апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого засуджений ч. 2 ст. 190 КК України, як правильність кваліфікації діяння апелянтами не оскаржується та відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження.

При вирішенні питання про призначення покарання за даний злочин, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, достатньо врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного, а також дані про встановлені обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання винного, та призначив ОСОБА_7 найбільш суворий вид покарання згідно санкції ч. 2 ст. 190 КК України та в її межах - позбавлення волі, визначив його строк, який є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів. Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено необхідність призначення максимального троку позбавлення волі, передбаченого у санкції ч. 2 ст. 190 КК України, та не наведено і не доведено наявність обставин, які не були враховані судом при вирішенні цього питання. У зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за цим законом.

При вирішенні питання про визначення винному покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України судом помилково застосовано принцип частково приєднання невідбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року. Такий принцип застосовується лише за ст. 71 КК України призначення покарання за кількома вироками, а у даному випадку покарання призначається згідно ч. 4 ст. 70 КК України, тобто - за правилами, передбаченими у частинах першій-третій ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, коли остаточне покарання визначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, або ж шляхом повного чи часткового складання призначених покарань і в цьому випадку в строк покарання зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

При цьому, судом при постановленні вироку і визначенні винному покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України не було ураховано, що згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року в строк покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року було зараховано попереднє ув`язнення 3 місяці 6 днів, які слід було вважати частково відбутим покаранням за попереднім вироком, та зарахувати відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання за останнім вироком, який оскаржується. Суд при визначенні покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України виходив, того, що ОСОБА_7 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року до відбування було призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі, без урахування зарахованого судом в цей строк строку попереднього ув`язнення і не в повній мірі виконав виконав ч. 4 ст. 70 КК України щодо зарахування покарання відбуте частково за попереднім вироком, оскільки визначив початок відбування покарання з 10.10.2013 року.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає необхідним виправити зазначені неправильність застосування кримінального закону в інтересах обвинуваченого шляхом пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання і вважати його засуджденим засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі, а згідно ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання призначених покарань за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року, з урахуванням ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року остаточно визначити до відбування покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 10.10. 2013 року.

В решті вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури Лисянського району ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий :

Судді :