24.03.2015 Справа № 638/1335/13-к
1-кп / 638/49/15
ВИРОК
24 березня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
1. 21.07.2004 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки відповідно до ст. 75 КК України;
2. 11.01.2005 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
3. 11.08.2005 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 321, 70,71 КК України до 4 років 2 міс. позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 01.04.2008 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 21 день відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.03.2008 року;
4. 22.06.2012 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від покарання за відбуттям строку покарання 23.10.2013 року;
5. 03 листопада 2014 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, працюючого за усними трудовими договорами, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України
встановив:
20 жовтня 2012 році ОСОБА_4 , раніше судимий за викрадання чужого майна, разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження ( а.с. 155,156), за попередньою змовою групою осіб, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, при наступних обставинах.
20 жовтня 2012 року ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, запропонував іншій особі заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , куди прибули біля 21 год.
Розподіливши між собою ролі, інша особа, використовуючи те, що ОСОБА_5 знайома з ОСОБА_4 , та довіряє йому, відповідно до своєї ролі, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, попросив у раніше незнайомої йому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа 311».
В подальшому ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 1037 грн.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України при обставинах, зазначених вище підтверджується наступними доказами:
Показаннями у ході в судового розгляду обвинуваченого
ОСОБА_4 , який повністю визнав свою винуватість у скоєні ним 20 жовтня 2012 року шахрайства відносно ОСОБА_7 , з якою близько 4-х років перебував у цивільному шлюбі, підтвердив при цьому обставини, при яких цей злочин був скоєно.
При цьому ОСОБА_4 пояснював, що попередньої змови на шахрайство з іншою особою, з якою він прийшов до ОСОБА_5 , і якій за проханням цієї особи ОСОБА_5 передала мобільний телефон, щоб подзвонити, у нього не було.
Умисел на заволодіння телефоном ОСОБА_7 у нього виник після того, як ця особа взяла телефон та пішла на перший поверх дзвонити, та не повернулася, а він пішов за цією особою.
Після цього вони з іншою особою на ім`я ОСОБА_6 пішли до ломбарду, де за паспортом ОСОБА_6 здали цей телефон, отримавши 400 грн., з яких він дав ОСОБА_6 тільки на проїзд у громадському транспорті, а коли його викликали за заявою ОСОБА_5 до Дзержинського РВ, від віддав ій гроші за мобільний телефон, тому як забрати телефон з ломбарду за відсутності паспорта ОСОБА_6 він не мав можливості.
2. Показаннями потерпілою ОСОБА_7 , яка під час судового розгляду підтвердила факт шахрайства відносно неї обвинуваченим ОСОБА_4 та невідомою їй особою на ім`я ОСОБА_6 . При цьому вона підтвердила, що 20 жовтня 2012 року приблизно о 21 год. у її квартиру АДРЕСА_3 подзвонили, а коли вона вийшла, то побачила свого знайомого ОСОБА_4 , з яким 4 роки перебувала у громадському шлюбі та незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_6 , який попросив у неї мобільний телефон подзвонити. Вона дала йому свій мобільний телефон марки «Нокіа 311», який їй подарували у 2012 році, вартістю 1200 грн.
ОСОБА_6 з телефоном пішов на перший поверх, у зв`язку з чин вона була знепокоєна, але ОСОБА_4 її запевняв, що ОСОБА_6 подзвонить, та підніметься до них на поверх, а потім пішов сам кликати ОСОБА_6 , і більше не він, ні ОСОБА_6 не повернулися.
В той же день вона звернулася з письмовою заявою до Дзержинського РВ, а коли через деякий час затримали ОСОБА_4 , він повернув їй вартість телефону, а тому ніяких претензій до нього вона не має, і від свого цивільного позову відмовляється.
4. Довідкою генерального директора Ломбарда «Скарбниця» від 07.11.2012 року, з якою вбачається що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 закладався мобільний телефон марки «Нокіа » модель «Asha 311», сума кредиту 410 грн. у ломбардному відділенню, розташованому за адресою: місто Харків, Полтавський шлях, 60 ( а.с. 160).
Таким чином, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину, та приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, вчинено повторно.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні на те, що змови з іншою особою на ім`я ОСОБА_6 на скоєння цього злочину у нього не було, спростовується показаннями потерпілої, та погодженими діями ОСОБА_4 та іншою особи, як до заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 так і після скоєння злочину: заклали у ломбарді мобільній телефон за документами іншої особи, а отримані гроші розподілили між собою на свій розсуд.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує
ступень тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий ( 113, 114 127, 128-132, 136-137, 139-150).
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у скоєні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочину.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, тільки у вигляді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги, що вищезазначене кримінальне правопорушення злочин обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку 03 листопада 2014 року Ленінським районним судом міста Харкова, остаточне покарання суд призначає за ч. 4 ст. 70 КК України ( а.с. 113-114).
Керуючись статями 373,374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 ( один) рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш сурового покарання за зазначеним вироком більш суровим покаранням за вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 03 листопаду 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки.

Строк відбування покарання обчислювати з 30 квітня 2014 року.
До набрання вироку законної сили ОСОБА_4 утримувати у слідчому ізоляторі № 27 міста Харкова.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 98 ( дев`яносто вісім ) грн. на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: