Справа № 570/1048/15-к
номер провадження 1-кп/570/63/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2015 року
Рівненський районний суд Рівненської області
В особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.Дубенська 25 б ) кримінальне провадження №0001423 по обвинуваченню
· ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Броди Львівської області, є громадянином України, який фактично проживає в АДРЕСА_1 , (зареєстроване місце проживання з адресою АДРЕСА_2 , який не є військовозобов`язаним, має вищу освіту, є одруженим, не працює, раніше судимий:
· 20 вересня 2006 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк у 10 років; ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 23 березня 2007 року вирок в частині призначення покарання змінено - остаточне покарання визначене у виді позбавлення волі на строк у 7 років;
· 23 травня 2008 року Сарненським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 215 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк у 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, шляхом часткового складання цього покарання та покарання за ухвалою апеляційного суду остаточне покарання призначене у виді позбавлення волі на строк у 7 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 3 грудня 2014 року близько 16 години, на вулиці Жовтневій, 2 у с. Зоря Рівненського району Рівненської області поблизу супермаркету «Наш Край» у ході словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник внаслідок протиправної поведінки останнього, заподіяв потерпілому ОСОБА_5 необережні тяжкі тілесні ушкодження відштовхнув потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,84%о) від себе, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на асфальтоване покриття та отримав внаслідок падіння тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні підсудний вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково. Суду пояснив, що дійсно 3 грудня 2014 року близько 16 години, на АДРЕСА_3 поблизу супермаркету «Наш Край» у ході словесного конфлікту з ОСОБА_5 , який виник внаслідок протиправної поведінки останнього, заподіяв потерпілому ОСОБА_5 необережні тяжкі тілесні ушкодження відштовхнув потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння (2,84%о) від себе, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на асфальтоване покриття та отримав внаслідок падіння тяжкі тілесні ушкодження. Детально показав суду, що у присутності численних свідків ОСОБА_5 тривалий час намагався розпочати конфлікт, образливо чіплявся до обвинуваченого та товариша обвинуваченого, намагався вигнати останніх за межі населеного пункту. Показав суду, що ОСОБА_5 знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. З метою уникнення конфлікту з особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 з товаришем спочатку в присутності відвідувачів кафе покинули приміщення кафе, а потім у присутності пасажирів на зупинці громадського транспорту навіть змушені були відігнати свій автомобіль на інший бік площі. ОСОБА_5 не припинив своїх дій, перейшов через площу до автомобіля обвинуваченого і у присутності численних свідків почав гримати руками по автомобілю та вікнам автомобіля, намагаючись примусити ОСОБА_7 з його товаришем вийти з автомобіля. Це тривало декілька хвилин допоки ОСОБА_5 не зламав бокове дзеркало у автомобілі. ОСОБА_4 показав, що з метою припинення протиправних дій потерпілого ОСОБА_8 він з товаришем вийшли нарешті з автомобіля та звернулись до ОСОБА_5 з проханням припинити дії останнього. ОСОБА_8 , намагаючись заподіяти удар ОСОБА_7 , підняв руку та хотів нанести удар. Козіцький, щоб уникнути удару, відштовхнув рукою у груди ОСОБА_8 , який внаслідок сильного алкогольного сп`яніння не втримався на ногах та впав на асфальт лівим боком та лівою частиною голови вдарився об асфальт.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив всі обставини, викладені обвинуваченим, однак в частині визначення умислу вчинення удару та самого механізму заподіяння з показаннями підсудного не погодився. Суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно, з великою силою кулаком з розмаху вдарив його у ліву частину голови з метою заподіяння йому тяжкого тілесного ушкодження. Оскільки у потерпілого на голові була шапка, гематоми і слідів від удару на зовнішній поверхні голови не лишилось, однак від удару він отримав перелом основи та склепіння черепу, що потягло розрив барабанною перетинки та сильну кровотечу з вуха. Після удару за показаннями потерпілого він втратив свідомість і більше нічого пояснити не може. До суду подав цивільний позов, у якому просив відшкодувати витрати на лікування та моральну шкоду, заподіяну умисним заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.
Свідок ОСОБА_9 показала, що бачила, як один з двох хлопців вдарив з силою у вухо (у голову) потерпілого, від чого той впав. У потерпілого пішла кров і він відключився. Навколо потерпілого була калюжа, бо потерпілий обмочився, коли втратив свідомість. Підійшов син потерпілого з товаришем та забрали потерпілого додому.
Свідок ОСОБА_10 самого удару не бачила, чула якісь звуки, як кувалдою по металу, і бачила вже тільки, як у потерпілого йшла з вуха кров.
Свідок ОСОБА_11 показав, що стояв і чекав біля прохідної на співбесіду. Почув крики на площі і вийшов з іншими хлопцями подивитись. Побачив, як потерпілий ОСОБА_5 гримав кулаками по машині обвинуваченого, нецензурно лаявся, а у момент, коли обійшов автомобіль по колу, при цьому гримаючи по автомобілю, вийшов водій автомобіля, відштовхнув потерпілого, від чого потерпілий впав на асфальт.
Свідок ОСОБА_12 показав, що потерпілий деякий час гримав кулаками по «бусу» обвинуваченого, нецензурно висловлювався, відбив дзеркало заднього виду, після чого водій змушений був вийти з машини, щоб припинити дії ОСОБА_5 . Водій буса відштовхнув потерпілого, від чого той впав на асфальт.
Свідок ОСОБА_13 показав, що з іншими хлопцями чекав біля прохідної на працевлаштування. Почув крики та вийшов подивитись. Потерпілий ОСОБА_5 вів себе неадекватно, щось голосно вигукував, руками стукав по вікнах мікроавтобуса Мерседес білого кольору, відламав у мікроавтобуса дзеркало. Після цієї події водій автомобіля вийшов та відштовхнув потерпілого, який розмахував руками, від себе, а потерпілій не втримався та впав на асфальтоване покриття на площі.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що дійсно потерпілий ОСОБА_5 тривалий час чіплявся до обвинуваченого, і що вона таке, на відміну від обвинуваченого, довго б терпіти не змогла. Пояснила, що «потерпілий дістав їх (обвинуваченого з товаришем) конкретно», підходив до водія, кричав «виходь» (з автомобіля), шарпав за двері автівки, потім перейшов на іншу сторону та шарпав за другі двері. Водій після цього вийшов, звичайно був сердитий, бо його потерпілий ОСОБА_5 морально «дістав». Показала, що бачила самого обвинуваченого, а чи був удар, чи штовхнув він потерпілого не бачила. Показала, що стояла «швидка допомога», що була міліція і після цього діти відвели потерпілого додому.
Свідок ОСОБА_15 показав суду, що разом з ОСОБА_7 пив каву у кафе. ОСОБА_8 зайшов до приміщення кафе і почав образливо чіплятись до них, виганяти їх як чужаків з населеного пункту. Присутні у кафе міліціонери зробили ОСОБА_8 зауваження і той ненадовго вийшов з кафе. З метою уникнення будь-якого конфлікту ОСОБА_7 і він вийшли з кафе і навіть відігнали мікроавтобус на протилежний бік площі. Однак ОСОБА_5 підійшов до них і почав стукати кулаками по корпусу та вікнах мікроавтобуса, намагаючись примусити їх вийти з автомобіля. Показав, що водій мікроавтобуса ОСОБА_7 намагався уникнути спілкування з ОСОБА_8 і не виходив з автомобіля, допоки потерпілий не відламав дзеркало заднього виду. Тоді ОСОБА_7 змушений був вийти з автівки для припинення протиправних дій ОСОБА_8 . Підтвердив суду, що коли ОСОБА_8 намагався вдарити ОСОБА_7 , останній відштовхнув потерпілого і той впав на асфальт.
Свідок ОСОБА_16 (охоронець супермаркету) показав, що бачів, як водій вийшов, вдарив потерпілого кулаком у ділянку вуха і ОСОБА_8 впав. Пізніше свідок вийшов і бачив, як ОСОБА_8 лежав у крові. Коли приїхала міліція і швидка, вони нічого не розібрались і потерпілого забрав син додому. Однак свідок ОСОБА_17 заперечив, що свідок ОСОБА_18 міг бачити взагалі момент події і що той підійшов пізніше.
Свідок ОСОБА_19 (син ОСОБА_8 ) показав, що прибіг за повідомленнями про побиття батька і побачив, що з вуха батька йде кров. Дільничний інспектор міліції наказав йому йти додому та забирати батька додому. Не дочекавшись викликаної швидкої, він відвів батька додому.
Свідок ОСОБА_20 показала, що бачила метрів з 300-т, як потерпілий перебував біля білого мікроавтобуса, самого удару не бачила.
За даними протоколів проведення слідчого експерименту (а.с. 25-27, 30-33, 35-39) подія відбулась на АДРЕСА_3 поблизу супермаркету «Наш Край» навпроти будинку культури.
За висновком судово-медичного експерта (а.с. 63) № 1294 від 17 грудня 2015 року при судово-токсикологічній експертизі крові гр-на ОСОБА_5 виявлений етиловий спірт в концентрації 2, 84 %о (промілє). Вказана концентрація алкоголю в крові відповідає тяжкій степені алкогольного сп`яніння.
За висновком судово-медичного експерта (а.с. 72-73) № 124 від 11 лютого 2015 року у потерпілого ОСОБА_5 відмічені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи та склепіння черепа, забій головного мозку легкого ступеня, травматичний субарахноїдальний крововилив, лівобічна отогемолікворея, розрив барабанної перетинки зліва, які могли виникнути в термін 3 грудня 2014 року. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету і, згідно п. 2.1.3. «б» Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень такі ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Враховуючі дані матеріалів кримінального провадження, дані медичних документів, тілесні ушкодження, які описані лікарями у наданій на експертизу історії хвороби могли виникнути як у результаті удару тупим предметом у ділянку лівого вуха потерпілого, так і внаслідок падіння з наданням тілу прискорення від поштовху з послідуючим контактуванням лівою скроневою ділянкою об тверде покриття.
Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_21 суду пояснив, що не може виключити жодного з названих механізмів отримання тілесних ушкоджень, однак з урахуванням стану алкогольного сп`яніння потерпілого, дані про які експерту не надавались під час проведення експертизи, висловив позицію про те, що достатньо було легкого поштовху, щоб особа, яка знаходилась у стані такого сильного сп`яніння (2,84%о) втратила б рівновагу та впала б від досить легкого поштовху, не говорячи вже про сильний поштовх.
Державний обвинувач захисної версії підсудного не спростував. На пропозицію суду сформулювати обставини, які підлягають доказуванню та надати докази на їх підтвердження, а також надати докази на спростування захисної версії підсудного прокурор таких обставин не навів. Погодившись з необхідністю перекваліфікації та з метою розгляду заявленого обвинуваченим у судовому засіданні клопотання про перекваліфікацію його дій за ст. 128 КК України як необережних, прокурор ОСОБА_3 просила оголосити перерву, а після перерви повідомила суду, що на виконання вимог статей 338 та 341 КПК України підготувала зміну кваліфікації діяння ОСОБА_7 , однак прокурор Рівненського району Рівненської області в межах ч. 1 ст. 341 КПК України не погодив їй таку зміну обвинувачення. Крім того повідомила суду, що в порушення вимог ч. 2 ст. 341 КПК України, яка вимагає в такому випадку самостійної участі прокурора Рівненського району Рівненської області або доручення участі іншому прокуророві у подальшому розгляді обвинувачення, прокурор дій, визначених кримінально-процесуальним законом не вчинив і направив її як прокурора для продовження участі у розгляді даного кримінального провадження. Оскільки погодження на зміну обвинувачення не було отримано, прокурор змушена була підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Суд вважає, що винність ОСОБА_4 у необережному заподіянні потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень доведена, а умисел обвинуваченого у заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень свого підтвердження не знайшов.
Про відсутність спрямування умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень говорять як показання свідків, так і ті обставини, що за даними судово-медичної експертизи з урахуванням найбільш вірогідним вбачається отримання потерпілим вказаних травм від падіння на асфальтоване покриття. Однак експерт не може виключити і виникнення травм від заподіяння удару. З урахуванням показань численних свідків вбачається, що травми буди отримані потрепілим внаслідок падіння у стані алкогольного сп`яніння від поштовху обвинуваченим.
Доказів на спростування захисної версії підсудного прокурор не навів. Показання свідків зі сторони захисту були послідовними та однаковими, показання єдиного свідка який бачив саме удар ОСОБА_9 суперечать свідченням решти свідків, а показані нею дані про звук від удару кулака у голову потерпілого як «кувалдою по металу» - є сумнівними.
Прокурор у судовому засіданні взагалі обійшов питання дослідження обставин наявності чи відсутності умислу обвинуваченого у заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. У судових дебатах прокурор не висловився взагалі ні з приводу мотивів, ні з приводу спрямування умислу підсудного на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не послався на відповідні докази, досліджені у судовому засіданні.
Дії ОСОБА_4 суд вважає слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, бо він заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілому не прямими діями, і не очікуючи їх настання, а шляхом поштовху особи, яка явно знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи настання таких наслідків, однак свідомо розуміючи можливість настання тяжкого наслідку від падіння людини у стані сп`яніння на асфальтоване покриття.
При призначені покарання суд враховує, що обвинувачений негативно не характеризується, за останнім місцем роботи характеризується позитивно (інших даних суду не надано). Як обтяжуючу покарання обставину суд враховує рецидив злочинів.
У відсутності негативних характеристик особи суд не вважає за доцільне призначати більш тяжке з покарань, передбачених статтею 128 КК України у виді обмеження волі, а покарання у виді виправних робіт не може бути призначене особі, яка на момент призначення такого покарання не має роботи і не працевлаштована. За таких обставин суд з передбачених санкцією ст. 128 КК України покарань змушений призначити покарання у виді громадських робіт, строк відбування яких за наявності обставини, яка обтяжує покарання, не може бути визначений за нижньою межею санкції чи ближче до нижньої її межі.
Оскільки факт заподіяння тілесних ушкоджень не оспорюється сторонами та необхідність відшкодування витрат на лікування визнається обвинуваченим, цивільний позов потерпілого в цій частини підлягає до задоволення. Однак оскільки дії обвинуваченого були необережними, він не бажав настання такого результату, як отримання потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, вимога потерпілого про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення внаслідок недоведеності факту її отримання від необережних дій обвинуваченого.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк у 240 (двісті сорок) годин.
Речовий доказ чоловічу дублянку зі слідами крові та пошкодженнями повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування витрат на лікування 4179 (чотири тисячі сто сімдесят девять) гривень 94 коп. В решті позову (у відшкодуванні моральної шкоди) відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1