АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0010282, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого
- 12.06.2008 року Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 2-ва роки позбавлення волі, згідно ст. 75, 104 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1-н рік;
- 17.10.2012 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч.ч. 1,2, ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 69 КК України на шість місяців арешту, звільнений 11.06.2013 року по відбуттю покарання;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
обвинуваченого - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.
Також даним вироком постановлено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 1 401, 46 грн. матеріальної шкоди та 1 500 грн. моральної шкоди.
Відповідно до вироку, ОСОБА_9 27 серпня 2013 року, приблизно о 00-00 год. перебував разом із ОСОБА_12 біля магазину «Велика Кишеня», по вул. Кудряшова, 1 у м. Києві. Приблизно о 00-30 год. до них підійшов ОСОБА_11 , вони познайомилися та останній у розмові повідомив, що нещодавно одружився та запропонував випити алкогольні напої. Придбавши у вказаному магазині пляшку горілки, 3 банки напою «Рево» та сигарети вони розташувалися приблизно в десяти метрах від магазину та почали вживати спиртне. Пізніше до них приєднався невідомий їм раніше чоловік на імя Женя, який в процесі розпиття алкогольних напоїв сказав, що в нього закінчилися сигарети. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 пішли до магазину «Велика Кишеня» та придбавши сигарети повернулися до ОСОБА_12 і чоловіка на імя ОСОБА_13 . Пізніше, останній разом з ОСОБА_12 пішов до магазину. Залишившись на одинці з ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений, скориставшись тим, що ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння, вирішив повторно таємно заволодіти його майном. Переконавшись у тім, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та користуючись безпорадним станом ОСОБА_11 , який був дуже п`яний, ОСОБА_9 заволодів його грошовими коштами та особистими речами, завдавши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4 001 грн.
На рішення суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків фактичним обставинам справи, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості.

В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що місцевий суд прийняв до уваги лише показання обвинуваченого, при цьому не надав відповідної оцінки показанням потерпілого, який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що знаходився по вул. Кудряшова, 1 вдвох з ОСОБА_9 , а коли йому стало погано почав йти і в цей час відчув удар по голові, від чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то виявив відсутність особистих речей.

Також, на думку прокурора, судом не враховано висновків експертизи № 2685 від 29.08.2013 року, згідно до якої ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, судити про характерні властивості яких не представляється можливим, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку з цим, на думку апелянта, суд першої інстанції прийшов до хибних висновків з приводу наявності в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а не ч. 1 ст. 187 КК України.

Дані обставини, як стверджує прокурор, призвели до призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі.

За таких обставин, прокурор вважає, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, у зв`язку з чим просить його скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, у виді 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду залишити в силі, потерпілого, який залишив апеляційну скаргу прокурора на розсуд суду, заслухавши пояснення обвинуваченого і потерпілого, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши пояснення обвинуваченого і потерпілого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та надав повну оцінку зібраним по справі доказам.

Так, обвинувачений, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, не заперечував, що він скориставшись безпорадним станом потерпілого, а саме тим, що останій був в стані сильного алкогольного сп`яніння, викрав його особисті речі.

При цьому, ОСОБА_9 пояснив, що 27 серпня 2013 року, приблизно о 00-00 год., він разом з ОСОБА_12 перебував біля магазину «Велика Кишеня», по вул. Кудряшова, 1 в м. Києві. Приблизно о 00-30 год. до них підійшов ОСОБА_11 , вони познайомилися, після чого останній запропонував випити алкогольні напої. Придбавши спиртне, вони розташувалися в метрах 10-ти від магазину. Під час розпиття спиртних напоїв, до них приєднався ще один раніше не відомий їм чоловік на ім`я ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_11 пізніше ходив до магазину за цигарками, а потім до магазину також ходили ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Залишившись разом з потерпілим, який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, обвинувачений, поклав його на бетонну плиту та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , який спав, викрав його особисті речі, після чого покинув місце події. Також, ОСОБА_9 заперечував застосування відносно потерпілого фізичного насилля та зазначив, що ОСОБА_11 ледве тримався на ногах від кількості випитого алкоголю та знаходився і без того в безпорадному стані. Як заявив ОСОБА_9 , враховуючи стан потерпілого, бити його, щоб забрати майно, не було необхідності.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 27 серпня 2013 року близько 00-30 год. він біля магазину «Велика Кишеня», по вул. Кудряшова, 1 в м. Києві познайомився з чоловіком та жінкою, які розпивали спиртні напої. В подальшому, вони стали розпивати алкогольні напої разом. Згодом, від кількості випитого алкоголю, він почав погано себе почувати, в зв`язку з чим вирішив їхати додому. Відійшовши від компанії метрів на 10-ть, він відчув як його хтось ззаду вдарив, але хто саме це був він не бачив. Прийшов до тями він лише вранці у лісосмузі неподалік від магазину «Велика Кишеня» в метрах 20-ти від того місця де його вдарили, помітив, що в нього розбита голова та зникли цінні речі.

Таким чином, з пояснень потерпілого ОСОБА_11 не вбачається, що його вдарив саме ОСОБА_9 , а він це лише припускає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В зв`язку з цим, враховуючи, що потерпілий прямо не вказує, що його вдарив саме ОСОБА_9 , а також те, що він був в стані сильного алкогольного сп`яніння та, як сам в суді апеляційної інстанції пояснив, що багато чого з того вечора не пам`ятає, колегія суддів вважає, що показання потерпілого не можна покласти в основу обвинувачення вини ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що покази які обвинувачений давав під час досудового розслідування не можна брати до уваги, оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Що стосується доводів прокурора з приводу того, що суд при перекваліфікації дій обвинуваченого, проігнорував висновок експерта № 2685 від 29 серпня 2013 року, то колегія суддів вважає, що даний висновок також не вказує на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 саме обвинуваченим, а лише підтверджує наявність у останнього таких тілесних ушкоджень.

Крім того, слід враховувати, що потерпілий був у безпорадному стані, а також, те, що він прийшов до тями через декілька годин після того, як розпивав спиртні напої, та в іншому місці, а також, як слідує з його пояснень він відчув удар вже після того, як відійшов від компанії, а тому дані обставини також ставлять під сумнів причетність ОСОБА_9 до нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

В зв`язку з вище наведеним, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків з приводу наявності в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки по справі відсутні будь-які докази, які б прямо вказували на вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

До того ж, прокурор ставлячи питання про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України та зазначаючи про неналежне дослідження судом першої інстанції доказів, не зазначає в поданій апеляційній скарзі про перелік тих доказів, які необхідно дослідити під час апеляційного розгляду справи.

З наведеного вище, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/745/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14

Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач - ОСОБА_1