У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Паневіна В.О. і
Кармазіна Ю.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 8 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора м. Києва і касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 3
лютого 2006 року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2006 року.

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, несудимий,

звільнений
від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України із закриттям
кримінальної справи за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 135 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2006 року
постанову щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 обвинувачувався на досудовому
слідстві в тому, що 24 травня 2002 року близько 16-ої год. 40 хв. він, керуючи
автомобілем “Рено-21” і рухаючись по проїжджій частині вул. Гамарника в м.
Києві, наблизився до нерегульованого перехрестя з 11-тою лінією. У цей час
ОСОБА_3 рухаючись на велосипеді “Аіст” у тому ж напрямку, при проїзді даного
перехрестя виконував маневр повороту ліворуч та, не впевнившись у безпеці
маневру, не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
допустив зіткнення з ним. ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди
отримав тяжкі тілесні ушкодження і впав з велосипеда, залишившись лежати на
проїжджій частині. ОСОБА_1, нехтуючи моральними та правовими нормами, що
зобов'язують надати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя
стані, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, з місця пригоди
зник, тим самим залишив без допомоги потерпілого, який перебував у небезпечному
для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

У
касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1 та направлення справи на нове розслідування. Обгрунтовує
прохання тим, що досудове слідство проводилось у справі однобічно та неповно,
обвинувачення ОСОБА_1 було пред'явлено без зазначення
кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Наведені
обставини, які на його думку, суд не взяв до уваги, свідчать про істотні
порушення вимог кримінально-процесуального закону та є підставою для скасування
постановлених у справі судових рішень.

У
касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, мотивуючи тим, що в справі не перевірено всіх
обставин події злочину, ставить під сумнів правильність пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України. Вказує на те,
що була позбавлена права брати участь у судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних подання і
скарги, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні 24.05.2002 року злочину, передбаченого ч. 1
ст. 135 КК України, що згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від
кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, якщо з
дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у
виді обмеження або позбавлення волі, минуло три роки.

За таких обставин, розглядаючи
постанову слідчого в порядку ст. 11-1 КПК України, суд дійшов правильного
висновку, що ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості, з дня якого минуло три
роки, та обгрунтовано звільнив його від кримінальної відповідальності на
підставі ст. 49 КК України із закриттям кримінальної справи.

При розгляді постанови слідчого суд
вирішував поставлене в ній питання про
звільнення ОСОБА_1 від кримінальності відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності та не входив в обговорення пред'явленого йому обвинувачення та
доведеності або недоведеності його вини.

Враховуючи викладене посилання в
касаційному поданні прокурора про неконкретність пред'явленого ОСОБА_1
обвинувачення та в зв'язку з цим істотного порушення судом
кримінально-процесуального закону, є безпідставними.

Про час і дату судового розгляду
потерпіла ОСОБА_2 була неодноразово оповіщена та в зв'язку з тим, що вона в
судове засідання не з'являлась і відповідними документами не підтвердила
поважність своєї неявки, суд визнав можливим розглянути постанову слідчого в її
відсутності.

Таке рішення суду є обгрунтованим, а
тому доводи потерпілої
ОСОБА_2 про порушення її права брати участь у судовому засіданні є
безпідставними.

Розглядаючи справу за апеляцією
потерпілої ОСОБА_2, апеляційний суд перевірив всі
викладені в ній доводи, які аналогічні доводам її касаційної скарги, та з
наведенням відповідних мотивів визнав їх безпідставними, а постанову щодо ОСОБА_1 - законною і обгрунтованою.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Отже, підстав для призначення справи
щодо ОСОБА_1 до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників
процесу не виявлено.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора м. Києва і
касаційної скарги потерпілої ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

С.М. Міщенко В.О. Паневін Ю.М. Кармазін