Справа № 667/8511/14-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/8511/14-к за скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження

Сторони кримінального провадження:

скаржник: ОСОБА_4

захисник: ОСОБА_3

прокурор: ОСОБА_5

слідчий: ОСОБА_6

встановив:

Захисник звернувся з вказаною скаргою, у якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження постановлену старшим слідчим прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 від 28 червня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000030 внесеного до ЄРДР 29 січня 2014 року за заявою ОСОБА_4 про вчинення що до нього кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, зазначаючи те що вказана постанова прийнята слідчим з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства. Оскаржувану постанову ОСОБА_4 отримав під час судового засіданні при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 08 жовтня 2014 року .

В судовому засіданні , яке проводилось в режимі відео конференції , скаржник та його захисник підтримали подану скаргу і просили суд задовольнити її посилаючись на підстави викладені в ній.

Слідчий до судового засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги і просив суд відмовити в її задоволенні за необґрунтованістю оскільки оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали судом встановлено те що: 29 січня 2014 року за №0000030 до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_4 щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 365 КК України співробітниками УКР УМВС України в Херсонській області .

28 червня 2014 року старшим слідчим прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування, прийнято рішення за заявою ОСОБА_4 про застосування до нього недозволених методів слідства , про закриття кримінального провадження, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні співробітників УМВС України Херсонської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а ст. 92 КПК України окреслено вичерпне коло осіб на яких покладено обов`язок доказування, до яких віднесено слідчого та прокурора і лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення на потерпілого. Доказування, в сенсі положень ст. 92 КПК України, означає що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати, процесуально зафіксувати, перевірити і оцінити докази, обґрунтувати ними наявність або відсутність обставин перерахованих у ст. 91 КПК України. Порядок та форми прийняття процесуальних рішень слідчим або прокурором визначений ч.ч.3-7 ст. 110 КПК України. Якими може бути або постанова або обвинувальний акт.

Об`єктивною стороною перевищення влади або службових повноважень ( ст. 365 КК України ) характеризується сукупністю трьох ознак , а саме: діяннями службової особи які явно виходять за межі наданих законом прав та повноважень , наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадян та причинним зв`язком між діяннями та наслідками .

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України , на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення ,передбачає що кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто в діяннях конкретної особи відсутній склад кримінального правопорушення або коли встановлено що діяння яке містить в собі ознаки кримінального правопорушення , дійсно вчинено , але не даною особою , а іншою , або воно не передбачає чи не розцінюється Кримінальним Кодексом як кримінальне правопорушення ( злочин).

Як встановлено судом , ОСОБА_4 під час його допиту в якості потерпілого детально зазначив коли , ким та за яких обставин відносно нього було вчинено різними співробітниками УМВС України , різні кримінальні правопорушення , а саме : завдання йому тілесних ушкоджень , незаконне затримання , погрози зброєю та незаконне проведення обшуку в орендованому ним гаражі.

Однак з оскаржуваного рішення не можливо дійти висновку в діяннях яких саме осіб відсутній склад тих кримінальних правопорушень про які заявляв ОСОБА_4 хоча, вказані обставини , з урахуванням вимог 91 КПК України , є предметом доказування.

Крім того , з вказаного рішення слідує що слідчим, хоча і було допитано осіб які приймали участь у затримані ОСОБА_4 , однак не було встановлено на підставі чого саме ці особи провадили його затримання , коли саме відбулась ця подія, та коли і ким було складено протокол у відповідності до вимог ст. ст. 106,106-1, 115 КПК України ( в редакції 1960 року , що необхідно для встановлення наявності об`єктивної сторони того кримінального правопорушення про який заявляв ОСОБА_4 .

Також слідчим не було встановлено час проведення первісного огляду ОСОБА_4 після його затримання та процесуально не зафіксовано вказану обставину, так само як не перевірялись обставини допиту ОСОБА_4 щодо його причетності до інкримінованого йому злочину , які як слідує з його показів він давав в наслідок психологічного тиску на нього з боку співробітників правоохоронних органів .

Як слідує з показів ОСОБА_4 його було затримано разом з ОСОБА_11 в ході якого до нього застосовувалось фізичне насилля. Однак відповідно до показів ОСОБА_11 , на які є посилання в оскаржуваній постанові , він заперечує вказані обставини але суперечності в цій частині слідчим не було усунено.

Обставин погроз зброєю та законність обшуку гаражу також не перевірялись, хоча ОСОБА_4 заявляв про вказані обставини. А посилання в оскаржуваній постанові про те що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у серпні 2011 році не видавалась табельна зброя, а також покази свідка ОСОБА_12 щодо його участі у проведенні огляду гаражу ( без зазначення місця його розташування ) в ході якого невідома особа добровільно наявними у неї ключами відімкнула вказаний гараж не доводять що вказані обставини , які також в силу ст. 91 КПК України , потребують доказування перевірялись належним чином. Крім того слідчим не було усунуто протиріччя в частині законності вказаного огляду , оскільки у ОСОБА_4 не з`ясовувались обставини надання письмової згоди на його огляд , хоча посилання на таку заяву містяться в оскаржуваній постанові.

Крім того, як було зазначено ОСОБА_4 в судовому засіданні , відповідно до акту медичного огляду від 15 серпня 2011 року за № 1117 його було оглянуто 09 серпня 2011 року судово-медичним експертом Мотрич і встановлено тілесні ушкодження , однак відповідно до оскаржуваного рішення вказані обставини також не перевірялись.

Оскільки оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч.ч.5-7 ст. 110 КПК України суд вважає що скарга є обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 372 КПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 від 28 червня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000030.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1