Справа № 11-641 2007 року Головуючий
по 1 інстанції Галич Ю.М.
Доповідач Орел
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
червня 2007 року Колегія
суддів судової палати з кримінальних

справ
апеляційного суду Київської області в складі

головуючого
судді Ігнатюка О.В.

суддів Орла А.І.,
Шроль В.Р.

з участю
прокурора Єлфімова І.П.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляціями

засудженої ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2 на
вирок

Ставищанського
районного суду Київської області від 3 квітня 2007 року, яким :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку смт. Ставище Київської

області, українку,
громадянку України,
одружену, має на утриманні
неповнолітню дитину 2006

року
народження, не працюючу, раніше не судиму, проживаючу АДРЕСА_1,
засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі. На
підставі ст.

75 КК України
засуджену ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з

іспитовим
терміном 1 рік. Згідно ст. 76 КК України на засуджену ОСОБА_1 покладено

обов'язки не
виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально виконавчої системи,

повідомляти органи
кримінально-виконавчої
системи про зміну
місця проживання та

періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Вироком

стягнуто
солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2500 грн. моральної

шкоди, 537 грн. 93 коп. матеріальної шкоди та 300
грн. витрат на адвоката.

Колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно
вироку суду ОСОБА_1 визнана винною та засуджена за вчинення злочину при
наступних обставинах.

28
серпня 2006 року близько 01 години,
ОСОБА_1 після вживання спиртних напоїв,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходилась поблизу кінотеатру
"Зірка" по вул. Радянській в
смт. Ставище, де в цей час між собою вели розмову
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і поруч з ними також знаходились
ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9 та ОСОБА_10. В ході розмови
ОСОБА_1 безпричинно, із хуліганських
спонукань, висловлюючись нецензурною
лайкою, порушуючи громадський порядок та
спокій громадян, стала тягнути
ОСОБА_6 рукою за волосся, а потім вдарила ОСОБА_6 рукою по обличчю. В цей час ОСОБА_4, намагаючись припинити хуліганські дії ОСОБА_1,
з метою змусити останню відпустити ОСОБА_6 , зробила усне зауваження останній та потягла
за руку. В свою чергу ОСОБА_1,
протидіючи ОСОБА_4, із
хуліганських спонукань, висловлюючись
нецензурною лайкою, грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства і оточуючих
громадян, штовхнула її в спину, внаслідок чого остання впала на землю. Після
цього, ОСОБА_1, порушуючи встановлені в суспільстві норми
поведінки, та діючи з особливою
зухвалістю, стала наносити ОСОБА_4 удари
руками і ногами по різним

частинам
тіла та продовжувала свої дії до втручання оточуючих громадян, заподіявши при цьому ОСОБА_4 легкі тілесну
ушкодження, що потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я. ОСОБА_4 обороняючись також наносила удари
ОСОБА_1 та намагаючись відштовхнути останню від себе схватила її за
горло, чим спричинила останній також
тілесні ушкодження.

На даний
вирок суду засудженою ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_2 подані апеляції, в яких вони просять вирок суду
скасувати, а справу закрити за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину. В обгрунтуванні апеляцій
зазначено, що ОСОБА_1 громадського
порядку не порушувала, нецензурними
словами не висловлювалась, хуліганських
спонукань не мала В даному випадку мали місце обопільні неправомірні стосунки
між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 і мова в даному випадку може йти лише про ст.
125 ч. 2 КК України.

Заслухавши
суддю доповідача, думку прокурора, який вважає вирок суду законним і
обгрунтованим, а апеляції
безпідставними, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що
апеляції підлягають до задоволення частково.

У
відповідності до ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і
обгрунтованим. Суд обґрунтовує вирок
лише на тих доказах, які були розглянуті
в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст.
334 КПК України, мотивувальна
частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу,
способу вчинення та наслідків злочину,
форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться
обставини, які визначають ступінь
тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо
кожного підсудного, з зазначенням
мотивів, з яких суд відкидає інші
докази; обставини, що пом'якшують або
обтяжують покарання, мотиви зміни
обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необгрунтованим - підстави
для цього.

Як
вбачається з вироку суду, спростовуючи
твердження засудженої ОСОБА_1, що
конфлікт розпочала ОСОБА_11, суд
послався на покази потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_6. та свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9, ОСОБА_8.,
ОСОБА_7.. Однак, викладаючи у
вироку покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8., суд зазначив,
що вони бачили, що ОСОБА_1 після
конфлікту з ОСОБА_6 , знаходилась на
землі, а коли піднялась, то в неї розпочалася бійка з ОСОБА_4. ОСОБА_1
в своїх показах, викладених у
вироку, зазначає, що коли проходила повз ОСОБА_4, то ОСОБА_4 штовхнула її в зв'язку з чим вона
впала на землю на ліву сторону. З викладеного вбачається, що суд зазначивши у вироку, що критично сприймає покази ОСОБА_1 в цій
частині, не обгрунтував належним чином
свого висновку та не зазначив чому він приймає до уваги одні докази і відкидає
інші.

Згідно ст.
369 КПК України, однією з підстав
вважати що вирок не відповідає фактичним обставинам справи є коли при наявності
суперечливих доказів, які мають істотне
значення для висновків суду, у вироку не
зазначено, чому суд взяв до уваги одні
докази і відкинув інші. Невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи згідно ст. 367 КПК України, є однією з підстав для скасування вироку
суду.

Крім
цього, колегія суддів знаходить за
необхідне зазначити, що згідно ст. 98
КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути призначені такі основні
види покарань : 1) штраф; 2) громадські
роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5)

позбавлення
волі на певний строк. Даний перелік основних видів покарань, що застосовуються до неповнолітніх є
вичерпним.

У
відповідності до ч.3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до
неповнолітніх, вагітних жінок і
жінок, що мають дітей віком до
чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до
інвалідів першої та другої групи.

ОСОБА_1
на час вчинення злочину та постановления
вироку була неповнолітньою, крім
цього вона має неповнолітню дитину 2006 року народження. В зв'язку з вище
викладеним до неї не може бути застосоване покарання у вигляді обмеження волі.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що вирок
суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим і тому підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд, в ході якого слід
всебічно, повно та об'єктивно дослідити
фактичні обставини справи та дати їм належну юридичну оцінку.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженої ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 задовольнити частково. Вирок
Ставищанського районного суду Київської області від 3 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд в той же суд,
іншим складом суду.