Справа №531/1313/14-к
Провадження №1-кп/531/5/15
В И Р О К

Іменем України

12 березня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, раніше неодноразово судимого, а останній раз: 20.09.2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17.03.2011 року змінений та визначено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 24.05.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 12 днів; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28 лютого 2014 року, близько 03 години 00 хвилин, перебуваючи в вагоні №14, місце №12 пасажирського потягу №134 сполученням «Київ-Луганськ», під час слідування вказаного потягу в районі ст. Карлівка в Карлівському районі Полтавської області, діючи повторно, з корисливих мотивів, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, користуючись тим, що його ніхто зі сторонніх осіб не помічає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з-під подушки місця №10, на якому спав ОСОБА_6 , належні йому: мобільний телефон марки «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 чорного кольору, згідно висновку товарознавчої експертизи №73 від 17.03.2014 року, вартістю 1713,90 грн., з флеш-картою MicroSD об`ємом 2 Гб вартістю 40 грн. (зі слів потерпілого) та з Sim-картою оператора мобільного зв`язку «Life» № НОМЕР_3 , вартістю 10 грн. з залишком на рахунку 5 грн. (зі слів потерпілого) та Sim-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 10 грн., з залишком на рахунку 50 грн. (зі слів потерпілого); блютуз гарнітуру марки «Samsung» моделі «HM 1100» чорного кольору, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №73 від 17.03.2014 року, 123,50 грн.; навушники чорного кольору марки «Samsung», вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №116 від 05.05.2014 року, 20 грн.; навушники марки «Fly», вартістю 40 грн. (зі слів потерпілого); та грошові кошти в сумі 50 грн., які знаходились в лівій кишені куртки, що висіла на гачку для одягу поруч з місцем потерпілого ОСОБА_6 , а всього на загальну суму 2062,40 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не визнав та відмовився давати покази.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 28.02.2014 року він їхав в потягу сполученням Київ-Луганськ в плацкартному вагоні. Сусідом був обвинувачений. Поки ніхто не спав, потерпілий розмовляв по телефону. У нього була верхня полка, як і у ОСОБА_4 , який був навпроти. На нижніх полках їхали дві жінки. На боковій полиці їхав молодий хлопець. Коли ОСОБА_6 лягав спати, то поклав телефон до куртки, яку повісив на гачок. Коли він вночі прокинувся в туалет, то виявив відсутність телефону. З цього приводу він звернувся до провідника, яка сказала, що його сусід в іншому кінці вагону. Підійшовши до обвинуваченого, потерпілий запитав його чи не брав він його телефон, на що останній відповів, що не брав. Потім був викликаний наряд міліції, був складений протокол. Викрадено було: мобільний телефон «Fly», дві пари навушників, блютуз гарнітуру та 50 грн. Потерпілий намагався з іншого телефону подзвонити на викрадений, але він був вимкнений. Обвинувачений показував потерпілому вміст своїх карманів та вміст верхніх речей своєї сумки. ОСОБА_4 вийшов на ст. Карлівка. Згодом телефон потерпілому було повернуто слідчим в присутності двох понятих. Свій телефон серед інших, пред`явлених на впізнання, потерпілий впізнав за плівкою, якої не було на інших двох телефонів. Потерпілий вважає, що крадіжку міг вчинити саме обвинувачений.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він працює в ломбарді в м. Карлівка, який розташований в приміщенні колишнього кінотеатру «Мир». Навесні, точної дати він не пам`ятає, до нього в ломбард прийшов ОСОБА_4 та показав мобільний телефон і запитав у скільки його можна оцінити, пояснивши, що купив цей телефон в ломбарді в м. Києві. В ломбарді навпроти у ОСОБА_4 був закладений перстень. Оскільки свідок довіряв обвинуваченому, то дав останньому 800 грн., а останній сказав, що викупить перстень, покаже його вдома і повернеться щоб здати його свідку разом з телефоном. ОСОБА_4 довго не повертався, але свідок згодом його знайшов і обвинувачений віддав йому телефон та перстень. Договір свідок оформив на ім`я сестри ОСОБА_4 , оскільки копії її документів були у потерпілого, так як раніше обвинувачений здавав свій перстень на документи сестри. ОСОБА_4 обіцяв, що його сестра прийде до свідка, щоб підписати договір, але остання не з`явилась. Після закінчення строку застави, телефон був проданий, а перстень було направлено на інкасацію. Коли хлопець, який купив телефон повернувся з працівниками міліції, то з`ясувалось, що телефон був крадений. Свідок повернув хлопцю кошти за телефон, а сам телефон було вилучено працівниками міліції. Вилучення проходило в клієнтській зоні в приміщенні ломбарду, а протокол складався вже на вулиці, оскільки в клієнтській зоні було мало місця. Чи були присутні поняті з самого початку вилучення, свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він був понятим при вилученні мобільного телефону 22.04.2014 року у ОСОБА_7 . З його пояснень знає, що останньому здали телефон, а згодом з`ясувалось, що він крадений. Чи називав ОСОБА_7 того хто здав телефон, свідок не пам`ятає. Протокол працівниками міліції складався в автомобілі на вулиці біля приміщення кінотеатру. Вилучений телефон лежав на панелі автомобіля. Свідок був присутній вже при складанні протоколу, самого вилучення він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином. Про факт викрадення її сином мобільного телефону їй нічого не відомо. Знає, що інколи її син користувався послугами ломбарду закладав свій перстень на документи сестри, а потім сестра викупала його. Хто саме здавав перстень обвинувачений чи сестра точно не знає. Чужих речей в будинку ніколи не було.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її рідним братом. Іноді вона користувалась послугами ломбарду та закладала перстень брата на свій паспорт та ідентифікаційний код. Телефон вона жодного разу не закладала в ломбард і брат до неї з цього приводу не звертався.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в квітні 2014 року він придбав в ломбарді телефон Fly за 800 грн. Користувався вказаним телефоном близько 10 днів, а потім від працівників міліції дізнався, що він крадений. Повернув телефон до ломбарду в присутності свідків та працівників міліції, за що йому повернули кошти.

Допитаний в режимі відеоконференцзв`язку свідок ОСОБА_12 пояснив, що він на теперішній час перебуває в Полтавському СИЗО. Спочатку він перебував у камері один, а потім до нього посадили ще одного чоловіка, в якому він впізнав особу, якій продав телефон, який викрав за наступних обставин. Приблизно наприкінці зими чи на початку весни 2014 року, свідок в м. Полтава сів без документів та без квитка в пасажирський потяг «Київ-Луганськ». Номер вагону, в який сідав, не пам`ятає, чи був провідник, також не пам`ятає. Пройшовши кілька вагонів по потягу, свідок побачив чорну сумку, з якої взяв МР-3 плеєр та навушники. У людини, яка спала, побачив з-під подушки навушники, за які він потягнув та витягнув телефон з двома навушниками та блютуз. З куртки витягнув кошти в сумі 100 грн. потім, пройшовши пару вагонів в голову потягу, сів на якесь місце та відкрив телефон, з якого вийняв дві Sim-карти. На ст. Карлівка самостійно відкрив двері та вийшов на перон, після чого, в приміщенні вокзалу, за 350 грн. продав телефон обвинуваченому, а потім першим же потягом (електричкою) виїхав до м. Полтава.

Після допиту свідка ОСОБА_12 обвинувачений вирішив дати покази та пояснив, що 28 лютого 2014 року він їхав з м. Києва додому в м. Карлівка з роботи. В вагоні поряд з ним сидів потерпілий. На ст. Полтава-Київська склав постільну білизну та пішов в кінець вагону, де знайшов собі місце для сидіння. Через деякий час підійшов потерпілий та розповів про викрадення телефону. З ним вдвох обвинувачений шукав телефон. Потерпілий обшукував обвинуваченого. Вийшов обвинувачений з потягу на ст. Карлівка, де зайшов до приміщення вокзалу щоб купити квиток на зворотню дорогу. В приміщенні вокзалу до нього підійшов раніше не знайомий чоловік та запропонував телефон за 500 грн., але обвинувачений купив його за 350 грн. Через кілька днів обвинувачений здав телефон в ломбард свідку ОСОБА_7 без оформлення документів, оскільки вони з ним були в товариських відносинах. Після чергового повернення з м. Києва був затриманий працівниками міліції.

Згідно ухвали суду від 05 листопада 2014 року, задоволено клопотання прокурора та доручено слідчому провести слідчі дії по перевірці показів свідка ОСОБА_12 , а саме: 1) витребувати підтверджуючі документи про перебування ОСОБА_12 під слідством, а також підтверджуючі дані про перебування останнього в одній камері з обвинуваченим ОСОБА_4 ; 2) допитати в якості свідка провідника вагону №14 пасажирського потягу №134 сполученням «Київ-Луганськ»; 3) витребувати графік руху пасажирських потягів та приміських потягів станом на дату вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , через ст. Карлівка; 4) допитати в якості свідка матір свідка ОСОБА_12 щодо того, чи відомо їй місце перебування останнього в ніч скоєння кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 ; 5) провести впізнання ОСОБА_12 телефону, який було викрадено у потерпілого ОСОБА_6 , або аналогічного за технічними характеристиками та кольором телефону.

На виконання вказаної ухвали, суду надано:

· повідомлення про перебування ОСОБА_12 в камері №89 Полтавського слідчого ізолятора з 19.09.2014 року по 10.11.2014 року разом з ОСОБА_4 ;
· розклад руху поїздів 28.02.2014 року по станції Карлівка з додатком витягом з «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», згідно пунктів 7.2, 7.3 яких, посадка в поїзд осіб, що здійснюють поїздку за повними проїзними документами, здійснюється за пред`явленням проїзного документа та документа, який посвідчує особу. Пасажири без проїзних документів … у вагон не допускаються;
· рапорт слідчого СВ ЛВ на ст. Полтава УМВС України на південній залізниці ОСОБА_13 від 18.11.2014 року, відповідно до якого ним в телефонному режимі було опитано провідника потягу «Київ-Луганськ» ОСОБА_14 , яка повідомила, що наприкінці зими 2014 року до неї, як до провідника потягу, звертався один з пасажирів її вагону з повідомленням про крадіжку його телефону. Також, вона підтвердила, що сторонні особи без наявності квитків не могли зайти до вагону;
· протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 19.11.2014 року, відповідно до якого остання повідомила, що її син ОСОБА_12 приблизно до 08.03.2014 року проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 . Трохи пізніше переїхав жити до бабусі в м. Полтаву. За час коли він проживав зі свідком, її син далеку нікуди не відлучався, завжди ночував вдома. В зимовий період допізна не гуляв і приходив додому в з 21 до 22 години, іноді перебував у сусіда, який проживає на одному поверсі з ними;
· протокол пред`явлення речей для впізнання від 20.11.2014 року з фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_12 було пред`явлено для впізнання мобільні телефони, а саме: під №1 телефон марки «Nokia 701» чорного кольору; під №2 телефон марки «Motorola XT910» чорного кольору; під №3 телефон марки «Fly IQ451»; під №4 телефон марки «Bravis Alpha» чорного кольору; з яких ОСОБА_12 обрав телефон під №3 як той, що він викрав 28.02.2014 року в потязі сполученням «Київ-Луганськ».
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 20.11.2014 року він був понятим в приміщенні СІЗО при пред`явленні для впізнання телефонів. Особа, якій телефони пред`являлись телефони, обрала з 4-х пред`явлених телефонів телефон під №3, а саме телефон марки «Motorola» чорного кольору. Перед обранням, ця особа хвилин 30-40 розглядала пред`явлені на впізнання телефони.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що її раніше допитував слідчий з приводу того, що її син ОСОБА_12 визнав себе винним у крадіжці телефону в потягу в м. Карлівка. Але свідок з впевненістю пояснила, що останній з початку 2014 року і приблизно до 14 березня 2014 року перебував вдома і майже не виходив з дому, кожну ніч ночував вдома, іноді міг бути у сусіда, який проживає з ними на одному поверсі. В ніч на 28 лютого 2014 року її син був вдома. Для чого він взяв на себе вину в скоєнні крадіжки телефону, свідок не знає, можливо його хтось про це попросив або йому пригрозили, оскільки в нього дуже м`який характер і він легко піддається впливу.

Також, вину ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, державне обвинувачення обґрунтовує:

· витягом з кримінального провадження №0000063;
· протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 28.02.2014 року;
· звітом за результатами пошуку оформлення залізничних проїзних квитків на потяг №134Ш сполученням «Київ-Луганськ», відправленням 27.02.2014 року, вагон 14П, згідно якого пасажирами значаться обвинувачений ОСОБА_18 та потерпілий ОСОБА_19 ;
· оригіналом посадочного документа на потяг №134 на ім`я ОСОБА_20 ;
· протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.03.2014 року, яким встановлено рух дзвінків з мобільного терміналу IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 за період з 27.02.2014 року по 05.03.2014 року;
· протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 02.04.2014 року, яким встановлено рух дзвінків з мобільного терміналу IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 за період з 27.02.2014 року по 05.03.2014 року;
· протоколом огляду цифрового носія та перегляду інформації, котра міститься на ньому від 31.05.2014 року, яким встановлено, що було оглянуто цифровий носій та інформацію на ньому, а саме ком пакт диск формату «CD-R», на якому містяться трафіки телефонних з`єднань мобільного телефону «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;
· копією акту №S2 від 11.11.2013 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 придбав мобільний термінал «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» за 1599 грн.;
· копією товарного чеку від 24.01.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 придбав блютуз гарнітуру марки «Samsung» моделі «HM 1100» за 155 грн.;
· висновком експерта №73 від 17.03.2014 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack», без урахування комплектації, з урахуванням акумуляторної батареї та з врахуванням зносу, станом на 28.02.2014 року, становить 1713,9 грн., а вартість блютуз гарнітуру марки «Samsung» моделі «HM 1100», без врахування комплектації та з урахуванням зносу, станом на 28.02.2014 року, становить 123,5 грн.;
· висновком експерта №116 від 05.05.2014 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack», без урахування комплектації, з урахуванням акумуляторної батареї та з врахуванням зносу, станом на 05.05.2014 року, становить 1458,6 грн., а вартість блютуз гарнітуру марки «Samsung» моделі «HM 1100», без врахування комплектації та з урахуванням зносу, станом на 05.05.2014 року, становить 20 грн.;
· протоколом огляду місця події від 22.04.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 відділенні №1 по вул. Леніна, 99 в м. Карлівка добровільно видав мобільний телефон марки «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 чорного кольору; зарядний пристрій «HTC» та гарнітуру «Samsung», які, як повідомив останній, йому здав ОСОБА_18 за 800 грн.;
· протоколом про результати проведення установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 22.04.2014 року, відповідно до якого встановлено прив`язку до станції с. Вільховатка Карлівського району мобільного термінала «Fly» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , і в подальшому який було виявлено та вилучено в офісі АДРЕСА_4 ;
· протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.05.2014 року з фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 , серед пред`явлених на впізнання телефонів, впізнав викрадений в нього телефон, який був позначений №1, а саме «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack»;
· копією специфікації до Договорів 1,2 №0291435 від 07.03.2014 року, відповідно до якого сестра обвинуваченого ОСОБА_4 передала в заставу мобільний телефон «Fly» за 900 грн.;
· постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 17.05.2014 року.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд вважає, що стороною обвинувачення повністю доведено вину ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, а стороною захисту не спростовано правомірність набуття телефону, який був викрадений у потерпілого, оскільки покази свідка ОСОБА_12 суд розцінює як самообмовлення, так як вони спростовуються: 1) звітом за результатами пошуку оформлення залізничних проїзних квитків на потяг №134Ш сполученням «Київ-Луганськ», відправленням 27.02.2014 року, вагон 14П, згідно якого пасажирів прізвищем ОСОБА_21 в ньому не зазначено; 2) протоколом пред`явлення речей для впізнання від 20.11.2014 року з фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_12 обрав телефон під №3 як той, що він викрав 28.02.2014 року в потязі сполученням «Київ-Луганськ»; та 3) показами допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 .

Покази обвинуваченого також спростовуються наданими обвинуваченням доказами, а давання ним показів після допиту всіх свідків, вказаних в реєстрі матеріалів досудового розслідування, судом розцінюється лише як тактичний хід та обраний спосіб захисту.

Щодо клопотання захисника про визнання протоколу виїмки з ломбарду та договору з ломбардом недопустимими доказами в зв`язку з тим, що протокол виїмки складався не в приміщенні ломбарду, як вказано в ньому самому, а в автомобілі працівників міліції, що особи, які вказані як поняті самого вилучення не бачили, а були присутні лише при складанні протоколу, а договір з ломбардом не підписаний застоводавцем.

З приводу цього суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно, як пояснив свідок ОСОБА_7 вилучення мобільного телефону проходило в клієнтській зоні в приміщенні ломбарду, а протокол складався вже на вулиці, оскільки в клієнтській зоні було мало місця. Чи були присутні поняті з самого початку вилучення, свідок не пам`ятає. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтвердили, що протокол складався в автомобілі працівників міліції, а також те, що вони не були присутніми при самому вилученні. В той же час, суд вважає, що протокол огляду місця події від 22.04.2014 року, в ході якого у ОСОБА_7 було вилучено мобільний телефон «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 чорного кольору; зарядний пристрій «HTC» та гарнітуру «Samsung» може бути визнаний допустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 добровільно видав вказані речі працівникам міліції і при цьому не було порушено прав та свобод людини.

Щодо договору з ломбардом, суд вважає, що цей доказ також може бути визнаний допустимим, оскільки свідок ОСОБА_7 пояснив, що договір він оформив на ім`я сестри ОСОБА_4 , оскільки копії її документів були у потерпілого, так як раніше обвинувачений здавав свій перстень на документи сестри. ОСОБА_4 обіцяв, що його сестра прийде до свідка, щоб підписати договір, але остання не з`явилась.

Щодо клопотання захисника про визнання недопустимим доказом протоколу пред`явлення речей для впізнання від 20.11.2014 року, оскільки свідки, які були понятими при проведенні вказаної слідчої дії, показали, що телефони лежали в іншому порядку ніж це вказано в самому протоколі, про що також наголошував і сам обвинувачений.

З приводу цього суд вважає за необхідне зазначити, що допитані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були присутні в якості понятих при пред`явленні для впізнання ОСОБА_12 мобільних телефонів, чітко вказали, що останній обрав телефон марки «Motorola», який був під №3, тому даний доказ не можу бути визнаний недопустимим.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані правильно та доведено в повному обсязі.

При визначенні покарання ОСОБА_4 , на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, ОСОБА_4 : за місцем проживання характеризується, загалом, посередньо; перебував з 2008 року по 2013 рік на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом ППРО; на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий останній раз 20.09.2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, який ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17.03.2011 року змінений та визначено вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений 24.05.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 12 днів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті кримінального закону за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Оскільки, ОСОБА_4 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 20.09.2010 року, який був змінений ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17.03.2011 року, відповідно до ст. 71 КК України, суд вважає за необхідне приєднати частково невідбуте покарання у виді позбавлення волі.

По кримінальному провадженню є процесуальні витрати по проведенню експертиз, які необхідно, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 336, 369-371, 373-376, 395 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

За сукупністю вироків, згідно ст. 71 КК України, приєднати частково невідбуте покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2010 року, який був змінений ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 березня 2011 року, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді одного року семи місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 08 години 00 хвилин 30 червня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати, понесені на проведення судово-товарознавчих експертиз №73 від 13.03.2014 року та №116 від 05.05.2014 року в загальному розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривна 40 копійок на користь держави.

Речові докази мобільний телефон марки «Fly» моделі «IQ 451 Vistablack» та навушники марки «Samsung», передані на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутими законному власнику; зарядний пристрій «HTC», який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів ЛВ на ст. Полтава, повернути ОСОБА_7 ; копію акту S2 від 11.11.2013 року, копію товарного чеку від 24.01.2014 року, посадочний документ на ім`я ОСОБА_20 та компакт диск Videx CD-R зберігати в матеріалах судового провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя