Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

за участю прокурора ОСОБА_12,

засудженого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 09 липня 2013 року.

Цим вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

7 років 2 місяці з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 судові рішення щодо яких не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у тому, що вони в ніч із 28 на 29 грудня 2011 року приблизно о 00.00 год. за попередньою змовою біля цвинтаря в с. Райському Новокаховської міської ради Херсонської області, умисно з корисливих мотивів, погрожуючи застосувати насильство небезпечне для життя та здоров'я та застосовуючи таке насильство, вчинили розбійний напад на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в ході якого заволоділи належним останнім майном на суму: ОСОБА_5 - 1200 грн; ОСОБА_6 -

800 грн. Під час цього нападу ОСОБА_2, ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 спричинили ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, в тому числі й такі, що потягли короткочасний розлад здоров'я.

Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 09 липня

2013 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишив без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на однобічність, неповноту досудового й судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінально-процесуального закону, просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений стверджує, що попередньої змови не було, як і не було корисливого мотиву.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, який просив його касаційну скаргу задовольнити, думку прокурора про безпідставність доводів засудженого, перевіривши справу, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Фактичні обставини справи, які були предметом перевірки й оцінки судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до вимог ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають, а тому колегія суддів при перегляді справи за касаційною скаргою засудженого

ОСОБА_1 на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, постановлену щодо цього вироку, виходить із фактичних обставин, установлених рішеннями місцевого та апеляційного судів.

Твердження засудженого ОСОБА_1 про недоведеність його винуватості у вчиненні злочину є безпідставним, оскільки протилежний висновок суду в цій частині ґрунтується, у відповідності до вимог ст. 323 КПК 1960 року, на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів та на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Такий висновок відповідає дослідженим у судовому засіданні доказам, зокрема: показанням самих засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які в судовому засіданні визнали факт застосування насильства та заволодіння майном потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5, показанням останніх на досудовому та під час судового слідства про обставини вчинення засудженими нападу на них, а також показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, даним, що містяться у протоколах слідчих дій, у висновку судово-медичної експертизи, а також іншим доказам, що містяться у матеріалах кримінальної справи, достовірність яких у колегії суддів суду касаційної інстанції сумніву не викликає.

Проаналізувавши всі досліджені по справі докази в їх сукупності та давши належну оцінку доводам засуджених, висунутим на свій захист із приводу відсутності попередньої змови між ними, а також відсутності корисливого мотиву, місцевий суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував дії за ч. 2 ст. 187 КК.

З викладеними в касаційній скарзі доводами про неправильну кваліфікацію дій за кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб» колегія суддів погодитися не може, вважає ці доводи необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, які були предметом ретельного дослідження в суді першої та апеляційної інстанцій.

Об'єктивність оцінки наведених у вироку доказів було перевірено апеляційним судом. При цьому була надана відповідь на всі доводи учасників судового розгляду і наведені докладні мотиви залишення апеляцій без задоволення. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цього питання, апеляційний суд належним чином умотивував. Їх підтверджено доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про порушення апеляційним судом вимог ст. 263 КПК, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріали кримінальної справи, зокрема власноруч написаним ОСОБА_1 клопотанням про самостійний захист своїх інтересів у суді апеляційної інстанції, а також даними про його участь та виступ у судовому засіданні вказаного суду (т. 2, а.с. 466, 476 оборот).

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, наявності обставин, що його пом'якшує - добровільне відшкодування шкоди потерпілим, наявність на утриманні малолітньої дитини та відсутності таких, що його обтяжує. Крім того, суд у достатній мірі врахував дані про особу ОСОБА_1 Підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би були безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК 2012 року, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від

17 липня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області

09 липня 2013 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу останнього - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11