Справа № 404/4304/14-к
Номер провадження 1-кп/404/58/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Кіровограді кримінальне провадження №0001067 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, одруженого, працюючого керівником благодійної організації «Благодійний фонд «БФ-КАМЕЛОТ», має на утриманні двох неповнолітніх доньок, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

30.06.2013 року близько 16.30 год. ОСОБА_7 , прибула до свого будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , та пройшла до кімнати, куди за нею зайшов її колишній чоловік, з яким вона на той момент спільно проживала у вказаному будинку. ОСОБА_7 для подолання активних дій свого колишнього чоловіка ОСОБА_8 , викликала працівників міліції, які прибувши на виклик, зайшли до приміщення будинку, де ОСОБА_8 діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_7 , наніс удар головою в обличчя, в область носу, від чого у останньої пішла кров.

Своїми протиправними діями ОСОБА_8 , спричинив ОСОБА_7 , згідно висновку СМЕ №811 від 03.07.2013 року тілесні ушкодження у вигляді: крайового перелому кісток носу, синців на спинці носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав повністю та показав, що він 30.06.2014 року біля 15.00 год., знаходився в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , та побачив колишню дружину ОСОБА_10 , яка зайшовши до двору зазначеного будинку відкрила вхідні двері квартири АДРЕСА_4 та пройшла до кімнати дитини, яка проживає з ним і перебуває на його утриманні. Зайшовши до дитячої, побачив, як ОСОБА_11 з шафи дитини збирає до сумок та пакетів дитячий одяг. Нерозуміючи дій останньої, він запитав «Що відбувається» та отримав негативну відповідь . При цьому, він почув від неї запах алкоголю. Оскільки він алкоголю не вживає, тому вирішив на дії ОСОБА_11 не реагувати. Того ж дня, біля 15.30 год. з дитячої до його кімнати ввійшла потерпіла, та яка повідомила його, що на неї на вулиці чекає автомобіль та їй необхідно зібрати і вивести особисті речі, на що він погодився і повідомив її, що вже давно потрібно було це зробити, зокрема зібрати речі та залишити ключі від його квартири. В період часу з 15.00 до 16.00 год. потерпіла зібрала усі свої особисті речі та речі дитини, у дорожні сумки і пакети, які винесла з приміщення квартири за межі подвір`я. У збиранні, пакуванні та винесенні речей ОСОБА_11 , він участі не приймав та не допомагав, ОСОБА_11 висловлювала погрози на його адресу з надуманих нею приводах та вимогах негайно віддати їй дитину. Зваживши на стан ОСОБА_11 , ігноруючи її погрози, він повідомив останню, що дитина перебуває з його матір`ю ОСОБА_12 у сусідки в приміщенні квартири АДРЕСА_5 . Хвилин через 40 знову зайшла потерпіла, яка перебувала у неадекватному стані. Ірина на вимоги дитини не зважала та силоміць змушувала доньку виконувати її вимоги проти бажання ОСОБА_13 . Спостерігаючи це, він зробив потерпілій зауваження та заспокоївши дитину тим, що «ніхто дитину не віддасть», вказав доньці йти назад до кімнати і спокійно дивитися дитячі телевізійні програми по телебаченню. Після чого, психологічно попередивши конфлікт, з метою вгамування ОСОБА_11 , він повідомив останню, що буде звертатися до правоохоронних органів та до суду. Однак, замість вгамування навпаки ще більше її розлютив і вона почала йому погрожувати, що перша звернеться до міліції, оскільки їй не віддають дитину. Після чого, взявши пакет і сумки з дитячими речами покинула квартиру і вийшла до двору, а потім і за його межі взагалі. Після чого, ОСОБА_11 знову ввійшла без дозволу до квартири, а потім і до кімнати, де він був з донькою та почала погрожувати особисто йому та членам його сім`ї. Потім подзвонила з мобільного по лінії «102» та усно заявила про її побиття. Він у свою чергу дочекався прибуття ППС, та при зустрічі усно надав пояснення з приводу обставин та події, що стали підставами для виклику міліції за вказаною адресою. Також, в цей час до приміщення квартири зайшли його батько і матір. Пізніше надав і письмові пояснення працівникам міліції з приводу подій, які відбулися в той день. Перебуваючи в тій же квартирі, він передаючи з рук в руки міліціонерам друковані пояснення, ОСОБА_11 почала видирати їх з його рук, та здіймати ґвалт, знаходячись в нього і працівників міліції за спинами штовхала його на працівників правоохоронних органів та погроджуючи у коридорі стоячі на порозі вхідних дверей в присутності доньки та двох міліціонерів остання нанесла боковий удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя його матері ОСОБА_14 , на що матір у відповідь нанесла зверху вниз кулаком правої руки удар у переносицю обличчя ОСОБА_11 , у якої від такого удару пішла кров з носу, яку витерши своєї правою рукою обмазала обличчя та одежу його матері ОСОБА_14 . Аби не допустити подальших сутичок працівники міліції примусово вивели ОСОБА_11 з квартиру у двір будинку. Пізніше усі учасники події прослідували до відділку міліції.

Таким чином, не вважає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочині, оскільки не заподіював легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , вказаних в його обвинуваченні, а тому просить його виправдати, на застосування амністії не погоджується.

Незважаючи на повне невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, його вина доводиться дослідженими судом доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , згідно з якими вона 30.06.2013 року біля 16.30 год. повернулась додому. Зайшовши до кімнати сіла на диван, та помітила, як її чоловік ОСОБА_15 зачиняє вхідні двері в кімнату, вікна, та знявши з себе футболку намотав її на руку. Після чого, зненацька почав наносити їй удари, переважно в тулуб. Коли ОСОБА_15 її бив то сказав, що вона начебто йому зраджує, та що в неї хтось є. Вказані удари обвинувачений наносив у руки, плечі та грудну клітину. Вона захищалась від нанесених ОСОБА_16 ударів, вирвалась та побігла на подвір`я будинку. Потім трішки заспокоївшись вона повернулась назад додому, та почала збирати свої речі, повідомивши чоловіка, що між ними усе скінчено та не має більше ніяких стосунків, вона зібралася то пішла до сусідки забрати доньку ОСОБА_13 , яка тоді гуляла зі своєю бабусею ОСОБА_14 . Зайшовши в будинок ОСОБА_17 сказала ОСОБА_18 «Йди сюди» та взявши її руки хотіла вивести її з будинку. Донька опору їй не чинила та руки не виривала. Тоді, в будинку були присутні ОСОБА_19 . Після чого, зненацька вона відчула, як ОСОБА_19 вчепилась їй у волосся та почала бити її рукою, при цьому вириваючи від неї дитину. ОСОБА_14 обзивала її нецензурними висловами та взявши резиновий килим почала її бити, загнавши її до паркану вже на подвір`ї. Потім вона вирвалась від ОСОБА_14 та забравши ОСОБА_13 пішла до свого будинку, де хотіла забрати речі ї поїхати геть. Коли вона з ОСОБА_13 перебувала вдома ОСОБА_20 не дав їй можливості вийти з будинку, тож їй довелось викликати наряд працівників міліції. Коли ті приїхали вона почала пояснювати вказану ситуацію, обвинувачений підійшов до неї впритул та вдарив її своєю головою у ніс, потім у неї пішла кров. Тобто свідками були не тільки батьки ОСОБА_8 та її донька ОСОБА_13 , але й співробітники міліції, які бачили усе, що відбувалося на власні очі. Після чого, ним було запропоновано проїхати до міськ відділку міліції, де вона написала заяву та просила притягнути її колишнього чоловіка до кримінальної відповідальності.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , згідно з якими він працює інспектором 1 взводу 2 роти БПС при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області та перебував 30.06.2013 року на службі. Зокрема, він ніс службу №711 в автопатрулі. По рації надійшов виклик, що по вул.Джерельній, у м. Кіровограді сімейна сварка. Він заступив на чергування о 16.00 годині потім надійшов вказаний виклик, тому може стверджувати, що вони прибули за вказаною у обвинувальному акті адресою о 16 годині 30 хвилин. По приїзду всі перебували в будинку, як він зрозумів спір був за дитину. Чоловік не хотів віддавати дитину дружині. Коли чоловік ОСОБА_8 та жінка стояли в коридорі то чоловік наніс їй удар головою в область обличчя. Після чого, в неї з носа пішла кров. Дитина з бабусею знаходилася в сусідній кімнаті. Інших робітників міліції не було. Удар був нанесений умисно, але ОСОБА_8 сказав, що спіткнувся і таким чином вдарив потерпілу.

- показаннями свідка ОСОБА_22 , згідно з якими він працює командиром 1 взводу 2 роти БПС при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області та перебував на службі. Так, 30.06.2013 року він ніс службу №711 в автопатрулі. Потім зателефонував робітник міліції з району Балашівки і сказав, що по вул.Джерельній сімейна сварка. Приїхавши за місцем виклику побачив чоловіка та жінку, у яких була сварка за дитину. Чоловік наніс удар головою в обличчя жінки. Після чого, у неї пішла кров. Хто з працівників ППС там був і чи вони там були не пам`ятає. Потім всі поїхали до міськвідділу міліції.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , згідно з якими він влітку 2013 року працював оператором лінії «102» при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області. Щодо виклику повідомив суд, що це було 2 роки тому, який прийшовся за адресою: АДРЕСА_2 , та вказав, що по лінії «102» надійшов виклик про те, що їм необхідно прибути за вказаною адресою, так як там сімейна сварка. Прибувши за вказаною адресою, побачив сварку між чоловіком та жінкою, яка відбувалась з приводу дитини. Останні сильно сварилися, ділили ту дитину, дівчинка плакала. Громадяни не могли визначиться чи будуть вони писати будь які заяви, тому він викликав допомогу «АП 711». Після чого, прибули співробітники міліції ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Потім, вони всі разом зайшли до приміщення будинку та перебували у коридорі, та він бачив, як чоловік наніс жінці удар своєю головою в обличчя потерпілої, зокрема у її ніс, від чого у жінки пішла кров носом. Потім вони запропонували проїхати даним громадянам до відділку міліції для вирішення цього питання по суті.

- Свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 підтвердили факт конфлікту між батьками ОСОБА_29 та небажання дитини спілкуватися зі слідчим.

- Показами експерта ОСОБА_30 яка зазначила, пошкодження носа , які вона зазначила у висновку потерпілої ОСОБА_7 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а останні ушкодження віднесені до категорії легких.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 30.06.2013 року (за Вх.№3049), згідно якої було прийнято заяву ОСОБА_31 про кримінальне правопорушення. Зі змісту заяви вбачається, що 30.06.2013 року, близько 18.00 год. за адресою: АДРЕСА_6 виникла сварка з приводу дитини - ОСОБА_29 , 2005 р.н., яку вона хотіла забрати за іншим місцем мешкання, але її колишній чоловік - ОСОБА_8 та його батьки ОСОБА_19 та ОСОБА_32 фізично перешкоджали цьому (т.1 а.п.2);

- висновком судово-медичної експертизи №811 від 05.07.2013 року, згідно з якими у ОСОБА_31 маються тілесні ушкодження у вигляді: крайового перелому кісток носу; синців на спинці носа, лівому передпліччі, правому передпліччі, лівому стегні, садна по передній поверхні грудної клітини.

Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразились, можуть відповідати строку та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.п.13);

- копією служби нарядів БПС при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області від 30.06.2014 року, згідно якого співробітники міліції ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 перебували на службі (т.1 а.п.54-55);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 06.09.2014 року, за участю потерпілої ОСОБА_31 , під час проведення якої остання, надала пояснення аналогічні показанням у суді, та показала на механізм спричинення їй ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень (т.1 а.п.90-93);

- висновком судово-медичної експертизи №1251/811 від 30.09.2013 року, згідно з якими у ОСОБА_31 маються тілесні ушкодження у вигляді: крайового перелому кісток носу; синців на спинці носа, лівому передпліччі, правому передпліччі, лівому стегні, садна по передній поверхні грудної клітини.

Не виключається можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень і при обставинах, на які вказує ОСОБА_33 в протоколі проведення слідчого експерименту від 06.09.2013 року (т.1 а.п.98);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.03.2014 року та фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_22 , у ході проведення якого свідок підтвердив власні показання та вказав на спосіб нанесення потерпілій ОСОБА_7 удару головою в область обличчя останньої ОСОБА_8 (т.1 а.п. 99-103);

- висновком судово-медичної експертизи №344/811-13 від 10.04.2013 року, згідно з якими у ОСОБА_31 маються тілесні ушкодження у вигляді: крайового перелому кісток носу, синців на спинці носа, лівому передпліччі, правому передпліччі, лівому стегні, садна по передній поверхні грудної клітини.

Тілесні ушкодження у вигляді крайового перелому кісток носу та синця на спинці носу могли утворитись за обставин на які вказує свідок ОСОБА_22 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 06.03.2014 року, будь яких інших механізмів нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 він не зазначає, тому говорити про відповідність наявних тілесних ушкоджень до механізму їх утворення не є можливим (т.1 а.п.107);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2014 року та фото таблицею до нього за участю свідка ОСОБА_21 , у ході проведення якого свідок підтвердив власні показання та вказав на спосіб нанесення потерпілій ОСОБА_7 удару головою в область обличчя останньої ОСОБА_8 (т.1 а.п. 145-147);

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , та кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.125 КК України.

При цьому, показання обвинуваченого про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а також показання свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , суд вважає такими, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинене, оскільки вони спростовуються раніше зазначеними доказами та виходить із такого.

Свідок ОСОБА_36 , пояснив,що 30.06.2013 року йому подзвонила дружина та сказала, що бувша невістка ОСОБА_7 вчинила сварку і побила її. Тому, він хвилин через 10 прийшов додому, це було о 17 годині. Коли підходив до будинку то ОСОБА_7 виносила речі і хотіла забрати доньку, але бабуся, тобто його дружина не віддавала дитину. Потім приїхав наряд міліції. ОСОБА_7 забігла в будинок почала тягти дитину, а працівники міліції її відтіснили в коридор, вона вдарила дружину в обличчя, а дружина у відсіч вдарила бувшу невістку в ніс. ОСОБА_7 витирала кров з обличчя об одежу його дружини. Потім приїхали ще робітники міліції і всіх відвезли до міліції. Після нанесеного удару ОСОБА_7 у його дружини була припухлість на щоці. Його син ОСОБА_8 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_37 , згідно з якими вона 30.06.2014 року біля 17.00 год. знаходилася у своєї матері ОСОБА_17 разом з онукою ОСОБА_13 . Саме в цей час до приміщення будинку забігла ОСОБА_38 , яка була в неадекватному стані, та від якої було чутно запах алкоголю. Потім ОСОБА_11 почала шарпати ОСОБА_13 , та вона вирішила за неї заступитися. На що ОСОБА_11 почала наносити їй побої на правому передпліччі та подряпини на обличчі. Після чого, кричала вдарила її на що вона вдарила Єлісаветську в обличчя.

Протягом здійснення кримінального провадження з самого початку потерпіла ОСОБА_7 , та свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_23 надавали логічні та послідовні показання щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень потерпілій шляхом нанесення удару головою ОСОБА_8 в обличчя останньої (в область носу). Вказані показання підтверджено висновками судово-медичних експертиз та протоколами проведених слідчих експериментів за їх участю, під час яких відтворено механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Захищаючись, обвинувачений показав, що потерпіла отримала тілесні ушкодження не від удару головою, а від нанесення його матір`ю ОСОБА_39 удару зверху вниз кулаком правої руки, який прийшовся в переносицю потерпілої, у якої від такого удару пішла кров з носу, зазначивши, що свідками вказаних подій були ОСОБА_36 та ОСОБА_40 .

Однак, показання вказаних свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , суд не може взяти їх до уваги та відноситься до них критично, оскільки дані свідки є батьками обвинуваченого, а тому вони безсумнівно зацікавлені у ході розгляду даного кримінальному провадженні, та вважає надані показання не достовірними, і такими, що не відповідають дійсності. Оскільки вони повністю спростовуються наданими під присягою в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , згідно з якими останні показали як приїхавши за місцем виклику побачили чоловіка та жінку, у яких була сварка за дитину. Чоловік наніс удар головою в обличчя жінки. Потім всі поїхали до міськвідділу міліції.

Тому, показання вказаних свідків, які є незацікавленими у кримінальному провадженні, із жодною із сторін не перебували у конфліктних чи товариських стосунках, суд вважає достовірними.

Відтак, вказані показання повністю спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_8 щодо непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, а також свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 на які посилається обвинувачений.

Таким чином з аналізу усіх попередніх доказів встановлено, що обвинуваченим з метою уникнення відповідальності за вчинене надано недостовірні показання з приводу непричетності до заподіяння легких тілесних ушкодження потерпілій ОСОБА_7 у вигляді нанесення удару головою в обличчя потерпілій, спростовані дослідженими під час судового розгляду доказами: насамперед показаннями незацікавлених свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є допустимими і належними, а також показаннями потерпілої.

Доводи обвинуваченого про те,що відповідно до рішення Кіровського райсуду м.Кіровограда від 23.07.2014 року вказано,що поптерпіла з 30.06.2013 року не проживає за адресою АДРЕСА_7 не протирічить та не спростовує обставини справи, оскільки вона 30.06.2013 року забирала свої речі з вищевказаного будинку і відповідно там не проживала.

Наведене також повністю узгоджується із письмовими доказами (документами) у кримінальному провадженні: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); копією служби нарядів БПС при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській області; висновками судово-медичних експертиз та протоколами проведених слідчих експериментів.

Водночас, висновки усіх судово-медичних експертиз у кримінальному провадженні в даному випадку взаємодоповнюють вказані докази і підтверджують їх в частині характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій, а тому твердження сторони захисту і висновки експертиз щодо можливості отримання потерпілою тілесних ушкоджень за інших обставин, на які посилається обвинувачений, спростовані у судовому засіданні, та не приймаються судом до уваги, так само як і можливість їх отримання шляхом само спричинення тощо.

Із вказаного суд робить висновок про безпосередню причетність нанесеного обвинуваченим удару головою в обличчя потерпілої у час та за обставин вказаних у висунутому обвинуваченні.

Окрім того, в провину ОСОБА_8 покладено те, що ним було заподіяно потерпілій ОСОБА_7 , згідно висновку судово медичної експертизи №811 від 05.06.2013 року легкі тілесні ушкодженні у вигляді: синців на лівому та правому передпліччі, лівому стегні, садна на поверхні грудної клітини. Органом досудового слідства зазначено,що 30.06.2013 року в 16 год. зайшовши в слід за ОСОБА_7 , ОСОБА_41 , зняв з себе светр та намотавши його на руку, раптово почав наносити ОСОБА_7 , яка на той момент сиділа на дивані удари по голові, лівій частині тулуба, плечі, животу, лівій нозі. Намагаючись уникнути ударів, ОСОБА_7 вибігла з будинку, після чого, повернулась до кімнати, де відбулась сварка між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_8 , та почала збирати свої речі. Потім ОСОБА_7 , пішла до сусідньої квартири АДРЕСА_5 , після чого, повернулась до кв. АДРЕСА_3 , де почала збирати свої особисті речі, що перешкоджав їй робити ОСОБА_8 .

Однак, жоден з допитаних у судовому засіданні свідків не підтвердив факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій вказаних тілесних ушкоджень, викладених у його обвинуваченні, а тому воно підлягає виключенню з висунутого обвинувачення.

Відтак, наявність неприязних відносин між обвинуваченим та потерпілою в даному випадку не може слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, аналізуючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини провадження конкретизувавши які, та вважає доведеною вину ОСОБА_34 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні ОСОБА_42 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_36 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості, умисне та закінчене.

Як особа ОСОБА_36 за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працюючий, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.п.71) та малолітню доньку ОСОБА_44 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.4 а.п.129) , осудний, на обліку в лікарнях не перебуває (т.1 а.п.204, 206), раніше не судимий (т.1 а.п.202).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Із врахуванням всіх обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, який хоч і раніше не судимий, характеризується виключно з позитивної сторони, та має на утриманні двох малолітніх дітей, проте зважаючи на поведінку обвинуваченого під час досудового слідства та судового розгляду, яка прямо свідчить про ставлення ОСОБА_45 до вчиненого, суд вважає за можливе попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_34 можливе лише в разі призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, та підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Проте, зважаючи на те, що під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню доньку ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно якої не позбавлений батьківських прав, обмеження щодо застосування амністії, визначені Законом України «Про амністію у 2014 році» та Законом України «Про застосування амністії в Україні» відсутні, суд роз`яснивши можливість застосування до обвинуваченого амністії ,вважає за необхідне на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання згідно із ст.14 цього Закону, оскільки інше неможливе.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків.

В підготовчому судовому засіданні потерпілою стороною заявлено цивільний позов, який нею уточнено в судовому засіданні (заява про уточнення позовних вимог) щодо стягнення із обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн. та 5834 грн. на відшкодування майнової шкоди (т.4 а.п.24-25), внаслідок понесених витрат на лікування та придбання ліків, суд вважає, що в частині відшкодування майнової шкоди він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Перевіркою розрахунку витрат на лікування, наданою потерпілою, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої кошти, витрачені на лікування, у тому числі за період 27.10.2014 року по 06.11.2014 року у сумі 2121 грн. 76 грн., оскільки він обґрунтований і такий, що підтверджуються відповідними фінансовими документами (чеками) про витрачені кошти пов`язані з проходженням курсу лікування, які долучено до матеріалів кримінального провадження, а в іншій частині понесених витрат на лікування відмовити за недоведеністю (оскільки деякі з квитанцій не дають можливості прослідувати суду яким чином поповнення рахунку може сприяти поліпшенню здоров`я та загального стану постраждалої і таке інше).

Таким чином, предметом розгляду залишилися позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_34 матеріальної шкоди у розмірі 2121 грн. 76 коп. та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Моральна шкода, спричинена злочином, яку потерпіла визначає в розмірі 15 000 гривень, підлягає частковому відшкодуванню.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з отриманою травмою, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття на цьому ґрунті, потерпіла перенесла сильний фізичний біль, лікувалася за власні кошти, а тому суд вважає за необхідне, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 , в рахунок відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди 1500 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 2121 грн. 76 коп. матеріальної шкоди та 1500 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити

обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1