Справа № 11-768-2007 р. Головуючий
суду 1 інстанції
виховні заходи Безпрозванний
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючої
Погорєлової Г.М.

суддів: Губи
О.О., Гулого В.П.

за участю
прокурора Буца Г.О. розглянула у відкритому
судовому засіданні в
м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляцією
законного представника
неповнолітньої особи - ОСОБА_2. на постанову Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 17 липня 2007 p.,
якою до

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Миколаєва,
учениці 8 класу загальноосвітньої школи № 54, застосовані примусові заходи
виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи
для дітей і
підлітків - до професійного училища соціальної
реабілітації на строк 2 роки.

Постановлено
обчислювати строк примусових заходів виховного характеру з дня поміщення
ОСОБА_1 у приймальник-розподільник
з 13.07.2007 р. та зарахувати в цей строк час попереднього перебування ОСОБА_1
у приймальнику-розподільнику з 07.04.2006 р. по 06.05.2006 р.

Цивільний
позов ОСОБА_3. про стягнення майнової та моральної шкоди, а також питання щодо
стягнення з батьків ОСОБА_1 плати на утримання ОСОБА_1 у спеціальній
навчально-виховній установі залишені без розгляду.

Згідно з
постановою неповнолітня ОСОБА_1.,
яка не досягла віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, визнана
винною у вчинені суспільно небезпечних діянь за таких обставин.

05.09.2005
p., приблизно
о 18 год., біля
двору будинку № 18-а по пр. Корабелів в м. Миколаєві, ОСОБА_1. з корисливих
мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, з погрозами застосування
фізичного насильства, примусила неповнолітню ОСОБА_4., 03.08.1990 р.
народження, передати їй срібляне кільце, вартістю 100 грн.

07.09.2005
p., приблизно
о 23 год. 20 хв.,
ОСОБА_1. викликала ОСОБА_4. до парку, де з застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, схопила сережку з вуха ОСОБА_4 та
вимагала передати їй сережки. Побоюючись дій ОСОБА_1 та застосування

насильства,
потерпіла передала їй сережки, вартістю 30 грн., що належали її матері -
ОСОБА_3., які ОСОБА_1. забрала собі.

Також
ОСОБА_1., використав незначний вигаданий привід, стала звинувачувати ОСОБА_4.,
що вона ображала ОСОБА_2.- матір ОСОБА_1 Потім ОСОБА_1., грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою
зухвалістю, висловлювалася на адресу потерпілої нецензурною лайкою та вдарила
її по щоці-. ОСОБА_4 намагалася захищатися, але ОСОБА_1. використала й це як
незначний привід для продовження сварки та примусила потерпілу зайти за будинок
культури «Металургів». Там до них приєдналася інша особа, у відношенні якої
застосовані примусові заходи виховного характеру, яка разом із ОСОБА_1 стала
наносити удари ОСОБА_4 по тілу. Проявляючи винятковий цинізм, інша особа
примусила ОСОБА_4. стати на коліна та вибачатися перед ОСОБА_1 Також сама
ОСОБА_1. з метою принизити гідність ОСОБА_4, покликала групу осіб, у
присутності яких на її вимогу ОСОБА_4 перед нею вибачилася. Порушуючи
елементарні норми моралі, ОСОБА_1. та інша особа, продовжуючи діяти з
винятковим цинізмом, висловлювалися на адресу потерпілої нецензурною лайкою,
плювали на неї, оголили її груди перед присутніми.

Зазначеними
діями, які продовжувалися понад 30 хв., ОСОБА_4 заподіяні легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, у виді струсу
головного мозку, забиття м'яких тканин голови, грудної клітки.

Застосовуючи
фізичне насильство під час вказаних дій, ОСОБА_1. вимагала від ОСОБА_4 передати
їй 08.09.2005 р. у дворі зазначеного будинку продукти та 2 кільця, погрожуючи в
іншому випадку застосуванням фізичного насильства.

В
апеляції законний представник неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
постанову суду змінити. Посилається, що ОСОБА_1. у вчиненому кається, раніше
таких діянь не вчиняла, їй на момент подій виповнилося лише 12 років, тому на
думку апелянта ОСОБА_1А. не могла в повній мірі усвідомлювати характер своїх
дій. Апелянт вказує, що виховує доньку сама та має на неї вплив. Просить
передати ОСОБА_1 їй під нагляд замість направлення до спеціальної
навчально-виховної установи.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни,
вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З
мотивувальній частини постанови суду від 17.07.2007р. вбачається, що суд визнав
ОСОБА_1 винною у вчинені 4-х суспільно небезпечних діянь 5 та 7 вересня 2005 р. у відношенні
неповнолітньої ОСОБА_4, а саме таких, які підпадають під ознаки ст.186 ч.2 КК
України (2 епізоди), ст. 296 ч.1 КК

України (1
епізод), ст. 189 ч.1
КК України (1 епізод), що відповідає постанові слідчого про закриття
кримінальної справи від 16.01.2006 р. (а.с.93-98).

Проте,
суд залишив поза увагою, що в попередній постанові цього ж суду від 04.04.2006
р. про застосування примусових заходів виховного характеру, зазначалося про
вчинення ОСОБА_1 лише 2-х суспільно небезпечних діянь 5 та 7 вересня 2005 p., які підпадають
під ознаки ст.186 ч.2 КК України.

В
зв'язку із скасуванням апеляційною інстанцією ухвалою від 13.06.2006 р.
вказаної постанови суду за апеляцією захисника Завадської Л.М. в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1 та з процесуальних підстав, розглядаючи справу після
скасування постанови, суд 1 інстанції при новому розгляді справи про
застосування примусових заходів виховного характеру, виходячи з положень ст.375
ч.3 КПК України, не міг погіршити становище ОСОБА_1 та збільшити обсяг
суспільно небезпечних діянь, у вчиненні яких ОСОБА_1. визнана винною.

Тому з
мотивувальній частини постанови суду від 17.07.2007 р. слід виключити посилання
суду на вчинення ОСОБА_1 07.09.2005 р. суспільно небезпечних діянь у відношенні
ОСОБА_4, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.1, 189
ч.1 КК України.

Проте,
обираючи Змаєвій В.В. найбільш суворий вид примусових заходів виховного
характеру - направлення до спеціальної навчально-виховної установи, суд
обґрунтовано дійшов висновків, що неповнолітня вийшла з-під контролю батьків,
не піддається виховному впливу, а тому не може бути виправлена шляхом
застосування інших примусових заходів.

Зазначене
підтверджуються даними характеристик ОСОБА_1 за місцем навчання та проживання,
з яких вбачається, що ОСОБА_1. школу відвідувала рідко, навчалася погано,
займалася бродяжництвом, підпала під негативний вплив «друзів» (а.с.89,90,127,
145,147). Згідно з даними акту обстеження житлово-побутових умов та
характеристик ОСОБА_2 вихованням доньки ОСОБА_1 не займалася (а.с. 146, 148).
Свідок ОСОБА_5. (класний керівник) пояснила, що через чисельні пропуски занять
ОСОБА_1 переводили в наступні класи «умовно». Потім вона взагалі перестала
ходити до школи. її мати не з'являлася за викликами.

Представник
служби у справах неповнолітніх Малинина В.Д. та представник кримінальної
міліції Юркевич С.С. суду підтвердили, що ОСОБА_1. брала участь у бійках,
перебуває на обліку за невідвідування школи з 2004 р. Мати займається особистим
життям. Поведінку неповнолітньої вона не контролює.

Беручи
до уваги наведене, є безпідставними твердження апелянта про наявність з її боку
виховного впливу на доньку. Тому, колегія суддів не вбачає підстав для зміни
виду примусових заходів виховного характеру на менш суворий, навіть з огляду на
зменшення обсягу суспільно небезпечних дій, вчинених ОСОБА_1

Керуючись
ст.ст.365,366 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляцію
законного представника неповнолітної ОСОБА_1. - ОСОБА_2. задовольнити частково.

Постанову
Корабельного районного, суду м. Миколаєва від 17 липня 2007 року у відношенні
ОСОБА_1 змінити.

Виключити
з мотивувальній частини цієї постанови посилання суду на вчинення ОСОБА_1
07.09.2005 р. суспільно небезпечних діянь у відношенні ОСОБА_4, які підпадають
під ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.1, 189 ч.1 КК України.

В іншій
частині вище зазначену постанову суду залишити без зміни.