Справа № 11 a-631 2007р. Категорія:
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
Ковальчук Л.В. Доповідач: Зайцев
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді:
Олексієнко Ю.Г. суддів: Зайцева В.А., Ващук В.П. за участю потерпілої: ОСОБА_1
засудженої: ОСОБА_2

розглянула
2 серпня 2007 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну
справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м.
Вінниці від 1 червня 207 року, згідно якого

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженка смт.
Літина Вінницької

області,
проживаюча в АДРЕСА_1, раніше

не
судима, визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України та засуджена, їй призначено покарання у вигляді 60-ти годин громадських
робіт.

Відповідно
до ст. 49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності,
передбаченої ст. 125 ч. 1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності,
а кримінальну справу щодо неї закрито.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 - 500
грн. моральної шкоди.

Вирішено питання
по речових доказах.

Судом
встановлено, що 9 травня 2004 року на дачному масиві «Міська рада», що
знаходиться у мікрорайоні «Пирогово» м. Вінниці, між ОСОБА_1 та її матір'ю
ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої виникла сварка із-за спірної межи
земельної ділянки. Під час сварки розлючена ОСОБА_2 вирвала з рук ОСОБА_3 сапу
якою вона обробляла город та умисно, застосувавши фізичну силу, вдарила нею по
голові ОСОБА_1, яка знаходилася поруч та намагалася захистити свою матір від
насильницьких дій з боку ОСОБА_2

Внаслідок побиття потерпіла ОСОБА_1 спричинила тілесні
ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в лівій лобно-скроневій ділянці, яка
утворилася від дії тупого твердого предмета, які, згідно висновку СМЕ,
відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати як незаконний і
не обгрунтований та постановити відповідно неї виправдувальний вирок за ст. 6
п. 1 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта ОСОБА_2 яка підтримала свою
апеляцію і наполягала на її задоволенні, думку потерпілої ОСОБА_1, яка
заперечувала проти апеляції і просила суд її відхилити, залишивши в силі
рішення районного суду, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої задоволенню не
підлягає.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 в нанесенні ОСОБА_1 умисних
легких тілесних ушкоджень повно ґрунтується на перевірених судом доказах -
показах потерпілої та свідків, актах судово-медичного обстеження №№1278, 2228,
висновку СМЕ №3200, заяві мешканців с
Пирогово власників земельних ділянок масиву «Міська рада» с Агрономічне по
вул. Дачна, схемі розташування земельних ділянок в с Агрономічне, рішенні
Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.11.2005 року щодо позову ОСОБА_2
ухвалі апеляційного суду Вінницької області, від 16.01.2006 року, згідно якої
вказане рішення суду залишено без змін, які узгоджуються між собою і
відповідність фактичним обставинам у справі.

Суд, дослідивши висновки первинної та додаткових судово-медичних експертиз
щодо потерпілої ОСОБА_1, згідно яких у неї були встановлені легкі тілесні
ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в лівій лобно-тім'яно-скроневій
ділянці, яка утворилася від дії тупого твердого предмету, не виключно
09.05.2004 року, детально обговорив та проаналізував їх у вироку, навівши
відповідні мотиви і давши належну оцінку як доказам у справі.

Суд правильно кваліфікував дії засудженої за ч. 1 ст. 125 КК України та у
відповідності зі ст. 65 КК України, врахувавши особу останньої, конкретні
обставини справи, вірно обрав вид та призначив міру покарання в межах санкції
відповідної статті Закону, що передбачає відповідальність за вчинення даного
злочину, при цьому належним чином мотивував у вироку своє рішення.

Також, суд врахував, що вчинений засудженої злочин віднесений до категорії
злочинів невеликої тяжкості і з моменту його скоєння минуло більш ніж два роки,
а тому правільно застосував ст. 49 КК України та ст. 248 КПК України,
звільнивши ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням
строків давності та закривши стосовно неї провадження у справі.

Вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 у справі відповідає вимогам
ст. 328 КПК ст.ст. 23 та 1167 ЦК України, а також роз'ясненням п.п. 9.10
Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року ( із
послідуючими змінами) « Про практику застосування судами України законодавства
про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно
нажитого майна».

Отже, твердження апелянта про те, що її вина у скоєнні злочину потерпілою
не доведена, що вирок суду є незаконним і необгрунтованим, оскільки винесений
по матеріалах справи які взагалі не досліджувалися, покази свідків і потерпілої
у вироку перекручені, є безпідставними і спростовуються вищенаведеними
висновками колегії суддів.

Крім того, у апеляційній скарзі засуджена наголошує на порушеннях норм КПК
України, зокрема ст. 6 п. 11; ст. 237 ч. 1 п. 5; ст. 240 ч. 3; ст. 299 КПК
України.

Однак, при цьому апелянтом не враховано інших положень КПК України, а саме
ст. 27, відповідно до якої порушення кримінальної справи за ст. 125 п.1 КК
України здійснюється виключно судом за скаргою потерпілого і по цій категорії
справ дізнання та досудове слідство не проводиться. Не передбачено у цій
категорії справ і проведення попереднього розгляду, оскільки норма ч. 1 ст. 237
КПК України вимагає його проведення лише у справах що надійшли в суд від
прокурора з обвинувальним висновком.

Що стосується не скасованих постанов органу дізнання від 18.05.2004 та
26.06.2004 p.p. про відмову в
порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за заявами
ОСОБА_1, то в них не вказано який саме склад злочину відсутній та в діях кого.

Тому, і ці посилання апелянта на порушення судом норм КПК України не
знайшли свого підтвердження і мають бути відхилені.

Як видно з протоколу судового засідання головуючим у справі, на початку
судового розгляду, з'ясовувалася думка учасників судового розгляду щодо обсягу
доказів та порядку їх дослідження судом. Засуджена ОСОБА_2 давала покази у
справі, брала участь в їх дослідженні, проте неодноразово видалялася із зали
суду за свою поведінку та нереагування на зауваження головуючого.

Таким чином, судом були дотримані вимоги ч. 1, ч. 5 ст. 299 КПК України про
порушення яких, також, ідеться в апеляції засудженої.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок
Ленінського районного суду м. Вінниці від 1 червня 2007 року відносно неї - без
змін.