УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/3157/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.187 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_7
Органами досудового розслідування
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, українець, громадянин України, не працюючий, неодружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
21.11.2000 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки з застосуванням ст. 46-1 КК України (I960 року) з відстрочкою виконання покарання на 1 рік та сплатою штрафу в розмірі 170 гривень;
23.01.2001 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 229-6; ч. 2 ст. 229-20, ч. 1 ст. 42 КК України (I960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки та примусовим лікуванням від наркоманії;
17.04.2004 року Богунським районним судом м.Житомира за ч. 2 ст. 309; ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;
17.08.2007 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 315; ч. 2 ст. 307; ст. 69; ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці,
підозрюється у тому, що 09.02.2015 року, близько 20:00 години, він разом із ОСОБА_10 , перебуваючи в скверику, що розташований на перехресті вул.Лятошинського та вул.Небесної сотні в м.Житомирі помітили раніше невідомого ОСОБА_11 .
В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на напад поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою заволодіння чужого майна, яке належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 нанесли декілька ударів невстановленим предметом по голові ОСОБА_11 , чим спричинили останньому тілесні ушкодженні у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, закритого перелому кісток черепа, забою головного мозку, внутрішньочерепної гематоми, забійних ран голови, та після чого заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Sony Ericsson» ІMEI НОМЕР_1 , гаманцем чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 400 гривень.
Після цього, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_10 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму, яка на даний час встановлюється
За змістом підозри, своїми умисними діями, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.
27.02.2015 року ОСОБА_9 оголошено про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.2 ст.187 КК України.
Слідчий СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_8 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки жодного доказу, який підтверджує причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, на його думку, в матеріалах провадження немає. Крім того, посилається на те, що у слідчого судді не було підстав обирати винятковий запобіжний захід взяття під варту, оскільки ні слідчий ні прокурор не довели наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідність існування яких передбачає прийняття такого рішення.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з вищезазначених підстав, пояснення слідчого, в провадженні якого знаходиться справа, та міркування прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 148, 150, 155 КПК України, п.3, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки. Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Як вбачається із змісту подання, слідчий, обґрунтовуючи необхідність обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, посилався на те, що ОСОБА_9 раніш неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, підозрюється у вчиненні злочину, який також належить до категорії тяжких, до того ж за змістом підозри, був вчинений із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
На думку колегії суддів, задовольняючи подання, слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги вищевказані обставини, внаслідок чого дійшов до правильного висновку про те, що стороною обвинувачення доведено як обґрунтованість підозри, так й недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема, ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів виходить з того, що як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, при цьому вже відбував реальне покарання у вигляді позбавлення волі за низку злочинів, в даний час підозрюється у вчиненні злочину, який належить до категорії тяжких, до того ж за змістом підозри, був вчинений із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Сукупність зазначених обставин поряд з тим, що ОСОБА_9 ніде не працює та не навчається, не має міцних соціальних зв`язків, на думку колегії суддів свідчить про переконливість висновків постанови слідчого судді щодо необхідності застосування стосовно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, зокрема ризику вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень, та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Що ж стосується доводів апеляції захисника про відсутність будь-яких даних, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, який йому інкримінується органами досудового слідства, то вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що за показаннями свідка ОСОБА_12 , саме у ОСОБА_9 його знайомим ОСОБА_13 був придбаний мобільний телефон марки «Sony Ericsson», який останній у подальшому здавав у ломбард, при цьому номер НОМЕР_2 цього телефону, зазначений в облікових документах ПТ «Ломбард-Скарбниця», співпадає з номером ідентифікатора телефону, викраденого під час розбійного нападу у потерпілого ОСОБА_11 .
З урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді винесена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності після її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді