Справа № 11-123/2008 року
в І-ій інстанції: Мороз В.М.
категорія: ст. 286 ч.2 КК
доповідач: Бережний С.Д.
вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14»
лютого 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді:
Бережного С.Д.,

суддів: Шершуна В.В.,
Дуфнік Л.М.,

з
участю прокурора: Бюрюченка С.В.,

захисника: ОСОБА_4

представника потерпілих:
ОСОБА_3

при секретарі: Яцишеній Р.П.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_2
і ОСОБА_5, потерпілого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від «20» грудня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., уродженця та жителя с. Драганівка, Чемеровецького р-ну,
Хмельницької обл., українця, гр-на України, з середньою освітою, одруженого, на
утриманні малолітня дитина, раніше не судимого

засуджено за ст. 286 ч. 2 КК
України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на
засудженого покладено обов'язок періодично з'являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому до
вступу вироку в закону силу залишено попередню - підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути з засудженого на
користь:

- Чемеровецької
районної лікарні 680 грн. 89 коп.;

- ОСОБА_6 та
ОСОБА_8. 3779 грн. 25 коп. матеріальної та 20 000 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 - 10 184 грн. матеріальної та 35 000 грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено у
відповідності до ст. 81 КПК України.

За вироком суду 24 серпня 2007 року,
близько 13.00 год. біля с. ЗарічанкаОСОБА_7., перевозячи без мотошоломів
неповнолітніхОСОБА_9. та ОСОБА_1 мотоциклом МТ-10, д.н. НОМЕР_1, при здійсненні
виїзду з другорядної дороги на головну сполученням Гуків - Дунаївці -
Могилів-Подільський, порушивши вимоги п.п. 1.5.; 2.3. «б»; 2.3. «г»; 16.11.
Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не впевнившись у
безпечності виконання маневру і не врахувавши дорожньої обстановки, не надав дорогу
мікроавтобусу «Форд-Транзит», д.н. НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі під
керуваннямОСОБА_10

Внаслідок ДТП пасажири мотоцикла
МТ-10 ОСОБА_9. та ОСОБА_5 отримали тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що
небезпечні для життя в момент заподіяння. При цьому, ОСОБА_9. від отриманих
травм, через деякий час помер в лікарні.

В апеляціях потерпілих та
прокурора ставиться питання про скасування вироку місцевого суду та
постановлення апеляційним судом нового, яким призначити ОСОБА_7більш суворе
покарання, пов'язане з реальним позбавленням волі.

При цьому апелянти посилались на
невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі
винного. На їх думку, суд призначив явно несправедливе покарання, не в повній
мірі врахувавши, що:

- злочин є тяжким та скоєний
відносно двох неповнолітніх, один з яких загинув, а другому завдано тяжкі
травми;

- засуджений ніде не працює,
завдані збитки не відшкодував та не розкаявся у вчиненому.

Крім цього, прокурор вважає, що
суд неправильно дійшов висновку про наявність підстав для застосування ст. 75
КК України, чим допустив неправильне застосування кримінального закону. Просить
засудити ОСОБА_7 за ст. 286 ч.2 КК до 4 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляції потерпілих
та прокурораОСОБА_7. просить залишити вирок без змін, а апеляційні скарги - без
задоволення.

При цьому засуджений вказує, що:

- мав дружні
відносини з потерпілими, які самі наполягали відвезти їх на мотоциклі на став;

- щиро розкаявся
у вчиненому та неодноразово просив у потерпілих вибачення, вину визнав
повністю;

- ніколи раніше
не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності;

- влаштувався на
роботу та докладає всіх зусиль по відшкодуванню заподіяної злочином шкоди,
незважаючи на тяжке матеріальне становище сім'ї. Має на утриманні непрацюючу
дружину і неповнолітнью дитину. Доглядає за престарілою бабусею, яка виховала
його без батьків.

Крім того, засуджений вказує, що
потерпілі у суді не наполягали на позбавленні волі.

В зв'язку з цим,ОСОБА_7. вважає
призначене покарання справедливе, а вирок - законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
прокурора, потерпілого ОСОБА_6 та його представника, які просили посилити
покарання засудженому, обравши йому міру покарання пов'язану з позбавленням
волі, пояснення потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які відмовились від своєї
апеляції в суді апеляційної інстанції після часткового відшкодування завданої
шкоди, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника в заперечення апеляцій
та про залишення вироку без змін, провівши часткове судове слідство, ння еного овязану я засудженому, обравшу
лі;ної асті від 04.02.2008 року дляння.огилів-Подільський, порушивши _____перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція потерпілого
ОСОБА_6 - повному задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про
винність ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування
транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілим при
наведених у вироку обставинах, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на
зібраних та належно оцінених в судовому засіданні доказах та не оспорюється в
апеляціях.

Апелянтами не оспорюється і
правильність кваліфікацій дій засудженого.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 367,
п. 2 ст. 371, ст. 372 КПК України підставами для скасування вироку в апеляційному
суді є: неправильне застосування кримінального закону та невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого

На думку судової колегії, місцевий
суд при призначенні покарання ОСОБА_7з застосування ст. 75 КК України допустив
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та
неправильне застосування кримінального закону.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє
для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд при прийнятті рішення про
звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік
недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, що санкцією
ч. 2 ст. 286 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3
до 8 років та відсутнє інше альтернативне покарання за вчинений злочин. Що від
дій ОСОБА_7, який керував транспортним засобом, не маючи прав водія,
постраждало двоє неповнолітніх дітей, один з яких загинув, а другий потребує
тривалого лікування та стороннього догляду.

Крім того, неврахована думка
потерпілого ОСОБА_6 якомуОСОБА_7. не відшкодував матеріальну та моральну шкоду
та просив суд позбавити засудженого волі реально.

Враховуючи наведене, суд неправильно
дійшов висновку про наявність підстав для застосування ст. 75 КК України,
звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком.

При таких обставинах тільки реальне
відбуття покарання в межах мінімального строку, встановленого санкцією ч.2 ст.
286 КК України, з врахуванням відмови від апеляції представників потерпілого
ОСОБА_1 та зазначених місцевим судом пом'якшуючих відповідальність обставин,
буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та
запобігання вчинення нових злочинів.

Таким чином, вирок суду не може
залишатися в силі внаслідок м'якості призначеного засудженому покарання та
неправильного застосування кримінального закону.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 378 КПК України
апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у
випадках необхідності застосування більш суворого покарання.

На підставі зазначеного, керуючись
ст.ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів

присудила:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_6 -
задоволити.

Апеляцію прокурора задоволити
частково.

Вирок Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від «20» грудня 2007 року
відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7за ч. 2 ст. 286
КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід підписку про
невиїзд до набрання вироку законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання
обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до
судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України через апеляційний
суд шляхом подачі касаційної скарги чи подання прокурора протягом одного місяця
з моменту проголошення вироку.

Головуючий: /підпис/

судді: /підпис/

Копія вірна, згідно оригіналу

cуддя апеляційного суду
Бережний С.Д.