Справа № 1-16/11
Провадження № 1-о/761/10/2015
У Х В А Л А
Іменем України
19 червня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві

заяву заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 143 КК України (в редакції КК 1960 року) ,ч.2 ст.364 ,ч.2 ст. 366 КК України була закрита.

26 лютого 2015 року заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 .

В поданій заяві заступник прокурора м. Києва просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України скасувати та ухвалити новий вирок ,яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів ,передбачених ч.2 ст.143 КК України ( в редакції КК України 1960 року) ,ч.2 ст.364 ,ч.2 ст. 366 КК України та призначити покарання :-за ч.2 ст. 143 КК України (в редакції КК України 1960 року ) у виді 3 років позбавлення волі ;за ч.2 ст. 364 КК України у виді 5 років позбавлення волі ,з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 366 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно - господарських функцій строком на 2 роки ; відповідно до вимог ст.70 КК України,за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , остаточно визначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі ,з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Зазначає ,що органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у заволодінні індивідуальним майном громадян шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно ,що завдало значної шкоди потерпілим ,зловживанні службовим становищем ,яке виразилося в використанні службовою особою з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах службового становища всупереч інтересів служби, спричинивши тяжкі наслідки у вигляді заподіяння матеріальних збитків ,які у двісті п`ятдесят разів і більше перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян ; службовому підробленні ,тобто внесенні службовою особою до офіціальних документів завідомо неправдивих відомостей ,іншому підробленні документів та складанні і видачі завідомо неправдивих документів ,що спричинило тяжкі наслідки ,які вчинені в період часу з 1 січня 1999 року по 1 березня 2000 року.

В якості нововиявлених обставин прокурор посилався на те ,що на час ухвалення постанови від 22 травня 2014 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суду не були відомі обставини ,які на даний час доводять неправильність зазначеної постанови .

Зазначає ,що ОСОБА_7 ,як директор ЗАТ «ХАДО-Київ» ,в період часу 2003-2006 років вчинив службову недбалість ,а саме неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне та недбале ставлення до них ,що призвело до несплати до державного бюджету податків на загальну суму 533240 гривень . За вчиненого зазначеного злочину вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2014 року ОСОБА_7 був визнаний винним за ч.2 ст. 367 КК України та засуджений до 5 років позбавлення волі ,з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у виді позбавлення волі ,з іспитовим строком на 3 роки та покладено відповідні обов`язки згідно ст. 76 КК України .

Звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності постановою від 22 травня 2015 року Шевченківському районному суду м. Києва було невідомо про вчинення останнім нових злочинів в період часу 2003-2006 років.

Посилаючись на ч.2 ст. 49 КК України ,відповідно до якої перебіг давності переривається ,якщо протягом строку з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили ,особа вчинила новий злочин середньої тяжкості ,тяжкий або особливо тяжкий злочин . Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину ,строки давності обчислюються окремо за кожний злочин,вважає неправильним рішення суду викладене в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року,що з моменту вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів минув відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності,визначений ст. 49 КК України,оскільки наведені обставини існували на момент судового розгляду справи та у своїй сукупності доводять неправильність постанови суду від 22 травня 2014 року .

Вказує про те ,що внаслідок незнання про вчинення ОСОБА_7 нового злочину, Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив незаконну постанову від 22 травня 2014 року та неправильно застосував ст. 49 КК України ,яка не підлягала застосуванню.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 ,а також потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , підтримали заяву заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року у повному обсязі ,з наведених в неї підстав.

Обвинувачений ОСОБА_7 ,потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з*явилися,про дату ,час та місце розгляду заяви вони повідомлялися належним чином ,що не перешкоджає розгляду заяви у їх відсутності .

Заслухавши пояснення прокурора ,потерпілих ,дослідивши обставини ,на які посилається прокурор ,як на нововиявлені ,дослідивши матеріали кримінальної справи № 1-16 /11 (провадження 1/761/2/2014) суд приходить до висновку ,що заява заступника прокурора м. Києва не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 459 КПК України передбачено , що судові рішення ,що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами ,якими визнаються : 1) штучне створення або підроблення доказів ,неправильність перекладу висновку і пояснень експерта ,завідомо неправдиві показання свідка ,потерпілого ,підозрюваного, обвинуваченого ,на яких ґрунтується вирок ; 2) зловживання слідчого,прокурора ,слідчого судді чи суду під час кримінального провадження ; 3) скасування судового рішення ,яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали ,що належить переглянути ; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення , застосованого судом ; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розслідування при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали ,що належить переглянути.

Обставини ,передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті повинні бути встановлені вироком суду ,що набрав законної сили ,а при неможливості ухвалення вироку підтвердженні матеріалами розслідування.

Із матеріалів кримінальної справи №1-16/11 (провадження №1/761/2/2014) убачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року ОСОБА_7 був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів , передбачених ч.2 ст.143 КК України ( в редакції КК 1960 року) ,ч.2 ст.364 ,ч.2 ст.366 КК України була закрита .

Відповідно до зазначеної постанови суду ОСОБА_7 обвинувачувався у заволодінні індивідуальним майном громадян шляхом обману та зловживання довірою, вчиненому повторно ,що завдало значної шкоди потерпілим ; зловживанні службовим становищем,яке виразилося в використанні службовою особою з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах службового становища всупереч інтересів служби, спричинивши тяжкі наслідки в вигляді заподіяння матеріальних збитків ,які у двісті п`ятдесят разів і більше перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян ; службовому підробленні ,тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей ,іншому підробленні документів та складанні і видачі завідомо неправдивих документів ,що спричинило тяжкі наслідки , вчинених в період часу з 1 січня 1999 року по 1 березня 2000 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2014 року ОСОБА_7 було визнано винним за вчинення службової недбалості ,а саме неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне та недбале ставлення до них ,що призвело до несплати до державного бюджету податків на загальну суму 533240 гривень ,вчинені в період часу 2003-2006 років , та засуджено за ч.2 ст.367 КК України до 5 років позбавлення волі ,з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі ,з іспитовим строком на 3 роки та покладено відповідні обов`язки згідно з ст. 76 КК України .

У заяві заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 від 26 лютого 2015 року про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року та в поясненнях до неї наданих під час судового засідання прокурором ОСОБА_3 зазначається про наявність нововиявлених обставин ,що зазначені п.5 ч.2 ст.459 КПК України ,а саме - інші обставини ,які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали ,що належить переглянути. Зокрема ,звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності постановою від 22 травня 2014 року Шевченківському районному суду м. Києва не було відомо про вчинення ним нових злочинів в період часу 2003-2006 років.

Тому неправильним є рішення суду ,викладене у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року ,що з моменту вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів минув відповідний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ,визначений ст.49 КК України. Наведені обставини існували на момент судового розгляду справи та у своїй сукупності доводять неправильність постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року.

Згідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається ,якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості ,тяжкий або особливо тяжкий злочин . Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину . При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Таким чином ,враховуючи , що до закінчення строків давності ,передбачених п.5 ч.1 ст. 49 КК України а саме 10 років , ОСОБА_7 вчинив новий злочин ,передбачений ч.2 ст. 367 КК України, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості ,за який він був засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 7 листопада 2014 року , то перебіг давності щодо вчиненних ним злочинів , передбачених ч.2 ст.143 КК України (в редакції КК України 1960 року) , ч.2 ст. 364 .ч.2 ст.366 КК України ,перервався.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 КК України обчислення строків давності за вчинення ОСОБА_7 злочинів,передбачених ч.2 ст.143 КК України (в редакції КК України 1960 року) , ч.2 ст. 364 .ч.2 ст.366 КК України в даному випадку повинно починатися з дня вчинення ОСОБА_7 нового злочину ,тобто з 2003 року ,при цьому строки давності за злочини,передбачені ч.2 ст.143 КК України (в редакції КК України 1960 року), ч.2 ст. 364 .ч.2 ст.366 КК України обчислюються окремо від обчислення строків давності за вчинення злочину ,передбаченого ч.2 ст. 367 КК України .

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності ,якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Враховуючи ,що на час винесення постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 минув відповідний строк давності, передбачений ст. 49 КК України (десять років),який почав обчислюватися з дня вчинення ОСОБА_7 нового злочину та перебіг якого закінчився у 2013 року ,то відсутні підстави вважати ,що суд ,внаслідок незнання про вчинення ОСОБА_7 нового злочину ухвалив незаконну постанову від 22 травня 2014 року та неправильно застосував ст. 49 КК України.

З урахування викладеного ,суд не вбачає підстав для задоволення заяви заступника прокурора м.Києва ОСОБА_6 про перегляд постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року відносно ОСОБА_7 за нововиявленими обставинами ,оскільки не встановлено нововиявлених обставин ,передбачених ст.459 КПК України,які б підтверджували наявність безумовних підстав для перегляду судового рішення.

Керуючись ст.ст. 459 ,466,467 КПК України ,суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано .У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1