№ провадження 1-кп/646/93/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.15року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002075 від 08 серпня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Кулиничі Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
· 21.08.2010 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.263 КК України до 1року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,
· 12.03.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт , 07.10.2013р. знятий з обліку КВІ Червонозаводського району м.Харкова у зв`язку з відбуттям призначеного покарання,
· 25.10.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, в останній раз 25.10.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 06.08.2014 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину «Продукти-122» ТОВ «АТБ-Маркет», розташованого за адресою: м.Харків, проспект Гагаріна, 164, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, скориставшись нагодою, що раніше не знайомий йому ОСОБА_7 , який сидів на лавці, не спостерігає за його діями, взяв з вказаної лави мобільний телефон торгової марки «НТС і908», що належить ОСОБА_7 , вартістю 1407 гривень згідно висновку товарознавчої експертизи №81 від 11.08.2014р., який непомітно для оточуючих сховав до кишені своїх брюк, після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на свій розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_7 на суму 1407 гривень.

Вказаними умисними діями ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 06 серпня 2014 року приблизно о 21.00 годині - на початку 22.00 години він збирав пляшки біля магазину «АТБ-маркет», який розташований у м.Харкові по проспекту Гагаріна, 164. Коли він підходив до однієї з лав, з неї підвівся та пішов потерпілий, якого він до того декілька разів бачив у цьому районі, але з яким не був особисто знайомим. Він підійшов до цієї лави, з якої підвівся потерпілий, та під нею серед пляшок побачив мобільний сенсорний телефон у корпусі помаранчевого кольору, екран якого був тріснутий. Він взяв цей телефон, поклав собі до кошені та пішов у бік вул.Державінській, де зустрів раніше незнайомого йому чоловіка, як пізніше дізнався, ОСОБА_10 , у якого спитав, котра година, та попросив поглянути, чи працює вказаний телефон. ОСОБА_10 запропонував йому продати цей телефон за 100 гривень, але він відмовився, оскільки думав повернути цей телефон власнику за винагороду. Після цього вони з ОСОБА_10 розійшлися, і майже одразу він був затриманий співробітниками міліції.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні злочину, який передбачений ч.2 ст.185 КК України, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 06.08.2014р. приблизно о 21.00-22.00 годині він сидів на лаві біля магазину «АТБ-маркет» на проспекті Гагаріна у м.Харкові, в районі вул.Зернової. Свій мобільний телефон «НТС» з сім-картками операторів «МТС» та «Лайф», у якого був трохи побитий екран, він поклав біля себе на лаву на відстані витягнутої руки. Він бачив, як повз нього проходив ОСОБА_8 , з яким раніше не був особисто знайомий, але декілька разів бачив у тому ж районі. Після цього він помітив, що його телефон зник. Наступного дня він звернувся до міліції з заявою про кримінальне правопорушення. Вже у райвідділі міліції, куди його викликали під час досудового розслідування, він бачив обвинуваченого, який просив у нього пробачення за те, що викрав його телефон.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , які він дав у судовому засіданні про те, що 06.08.2014р., точного часу він не пам`ятає за спливом часу, на проспекті Гагаріна у м.Харкові неподалік вул.Державинської чи Одеської до нього підійшов раніше незнайомий чоловік, якого на цей час він не може пригадати у зв`язку з тим, що пройшло багато часу, та запропонував йому купити у нього мобільний телефон, але він відмовився.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який під час судового розгляду пояснив, що на початку серпня 2014 року він був запрошений в якості понятого співробітниками міліції до райвідділу міліції для участі у слідчих діях, у тому числі, під час добровільної видачі обвинуваченим мобільного телефону у корпусі жовтого чи помаранчевого кольору, який, як свідок зрозумів зі слів обвинуваченого, він викрав. Також свідок був понятим при проведення впізнання обвинуваченого. Окрім свідка при проведенні цих слідчих дій були присутні також слідчий та інший понятий.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що влітку 2014 року його запросили співробітники міліції до Червонозаводського райвідділу міліції для участі в якості понятого при проведенні слідчих дій з участі слідчого, обвинуваченого та ще одного понятого. В ході однієї з цих слідчих дій свідок бачив мобільний телефон у корпусі жовтого чи помаранчевого кольору. Крім того, свідок був понятим при проведенні впізнання обвинуваченого якимось чоловіком.

Фактичними даними, які були отримані під час проведення 08.08.2014р. огляду місця події за участі ОСОБА_8 , а також понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ході якого ОСОБА_8 добровільно видав мобільний телефон «НТС», марки і908, imei НОМЕР_1 х5407 з сенсорним екраном, на якому наявні тріщини, з задньою кришкою помаранчевого кольору (матеріали кримінального провадження а.с.23).

Фактичними даними, отриманими 08.08.2014р. в ході пред`явлення особи для впізнання, за участі понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 (матеріали кримінального провадження а.с.29-32).

Фактичними даними постанови від 11.08.2014р., якою оглянутий мобільний телефон торгової марки «НТС» і908 було визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню (матеріали к.п. а.с.48).

Фактичними даними висновку товарознавчої експертизи №81 від 11.08.2014р., згідно якого вартість смартфону «НТС і908» становить 1407,00 грн. (матеріали к.п. а.с.47).

Таким чином, аналізуючи всі досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є доведеною під час судового розгляду кримінального провадження.
Доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на викрадення чужого майна спростовуються сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів. Суд вважає показання обвинуваченого про те, що він не мав наміру на таємне викрадення мобільного телефону потерпілого, а лише хотів повернути телефон його власнику за винагороду, а також що він навіть не припускав, що мобільний телефон може належати потерпілому, який сидів на лаві, під якою він знайшов телефон, способом захисту. Крім того, суд вважає способом захисту пояснення обвинуваченого, що на нього здійснювався тиск співробітниками міліції під час досудового розслідування, оскільки на питання суду, чи звертався обвинувачений з відповідними заявами до правоохоронних органів чи слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно нього на досудовому розслідуванні, обвинувачений відповів, що не звертався, та не зміг доступно пояснити, чому.
Клопотань про виклик інших свідків, витребування та долучення до матеріалів справи нових доказів тощо від сторін кримінального провадження до суду не надходили.
Крім того, після дослідження в судовому засіданні тих доказів, обсяг яких був визначений судом згідно з вимогами ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін кримінального провадження, суд з`ясовував питання про наявність у сторін кримінального провадження доповнень. Але сторонами кримінального провадження доповнень та клопотань заявлено не було.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він розлучений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, останній раз 25.10.2013 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Крім того, допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 пояснила, що проживає з обвинуваченим однією сім`єю без реєстрації шлюбу та може охорактеризувати обвинуваченого ОСОБА_8 лише з позитивної сторони.
В ході судового розгляду не було встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України.
Обставинами, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, а також дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та обтяжуючу покарання обвинуваченому обставину.

Також суд враховує, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого та не наполягав на суворому покаранні обвинуваченому.

Таким чином, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч.2 ст.50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 185 КК України.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, суд остаточно призначає покарання обвинуваченому за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків, а також згідно ч.3 ст.78 КК України.

З урахуванням цих обставин суд вважає за необхідне до набрання цим вироком законної сили залишити без змін обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Судових витрат у справі немає. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої обвинуваченим частини покарання, призначеної вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.10.2013р., у вигляді 1 (одного) року 10 (десяти) днів позбавлення волі до призначеного покарання - остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 (трьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з 09.10.2014р.

Речовий доказ мобільний телефон «НТС» (матеріали к.п. а.с.48, 49) вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

До набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 діб після проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1