СУД
березня 2007 року м.
Апеляційний суд
Закарпатської області у складі:
головуючого - судді - Дорчинець С.
суддів -
Стана І.В., Машкаринця М.М.,
за участю прокурора - Кураха Ю.М.,
представника потерпілого захисника ОСОБА_1
у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальну справу за апеляцією,
яку подав засуджений ОСОБА_3
на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 16 січня 2007 року.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
м. Кіровське, Оріхово
району, Московської
області, мешканець АДРЕСА_1, росіянин, гр. України, з вищою
розлучений, на утриманні має неповнолітню дитину,
судимий, засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на один рік позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням і йому
встановлено іспитовий строк терміном один рік й покладено на нього обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця роботи
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 залишено
попередній - підписка про невиїзд. Цивільний
позов задоволено частково
: стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 800 гривень та моральну шкоду в розмірі 15
Згідно вироку, ОСОБА_3
визнаний винуватим і засуджений за те, що 22 червня 2006 року о 16 -й.
годині 30 хвилин, перебуваючи на території ринку «Гід», що знаходиться по вул.
Матросова у м. Мукачеві на ґрунті особистих неприязних відносин під час сварки
з ОСОБА_2, яка виникла у зв'язку з несплатою за отриманий товар грошей, умисно,
завдав йому по голові удар металевим крюком, внаслідок чого спричинив йому
середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров'я на строк
В апеляції засуджений ОСОБА_3 вказує про те, що вирок суду є незаконним та
необгрунтованим з таких підстав. При розгляді справи судом першої інстанції
допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства,
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи. Засуджений також
Справа: № 215: категорія: 11
вказує про те, що судом порушено його право на
захист, передбачене КПК України й не дано об'єктивної оцінки всім обставинам
справи, зокрема, а саме тому, що тілесні ушкодження потерпілому були нанесенні
внаслідок протиправних дій останнього щодо нього. Також вказує про те, що
ОСОБА_2 постійно чіплявся до нього, будучи в нетверезому стані, висловлював в
його адресу погрози та нецензурні лайки, а в час події він не наносив удар
потерпілому, а тільки відштовхнув його від себе, внаслідок чого той міг упасти
й отримати тілесні ушкодження. Вважає, що його дії слід кваліфікувати як
вчинені з необережності або як такі, що вчинені в стані сильного душевного
хвилювання. Також заперечує вказаний у вироку розмір матеріальної та моральної
шкоди, зазначаючи, що цивільний позов заявлено у судовому засіданні
безпосередньо перед виходом суду до нарадчої кімнати, що позбавило його
можливості надати суду свої заперечення.
Заслухавши доповідача про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому
обсязі він оскаржений, основні доводи апеляції, пояснення прокурора,
представника потерпілого захисника ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2, які вважали
вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що підстав для скасування
чи зміни вироку не має.

Доводи апеляції про незаконність та необґрунтованість вироку, про
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_3
у вчиненні злочину, за який його засуджено підтверджується сукупністю
зібраних по справі доказів. Оскільки засуджений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину
визнав повністю, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним,
обмежившись допитом засудженого, досліджувати зібрані органом досудового
слідства докази. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню,
встановленні порядку їх дослідження та роз'ясненні, при цьому, ОСОБА_3 прав,
судом першої інстанції вимоги ст. 299 КПК України порушені не були. Тому
апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи
не перевіряються й перевіряються в межах інших доводів апеляції про те, що
судом порушено право ОСОБА_3
на захист й про те, що судом не правильно вирішено цивільний позов по справі.

З цих же підстав колегія суддів відхиляє й доводи апеляції про те, що
ОСОБА_2 постійно чіплявся до нього, будучи в нетверезому стані, висловлював на
його адресу погрози та нецензурні лайки, що в час події він не наносив удар
потерпілому, а тільки відштовхнув від себе, внаслідок чого той міг упасти й
отримати тілесні ушкодження.

Доводи апеляції про те, що ОСОБА_3
не здогадувався про розгляд справи «по скороченим правилам», колегія судів
відхиляє, оскільки з протоколу судового засідання вбачається, що судом
дотримані вимоги ст. 299 КПК України при розгляді справи, що ОСОБА_3, будучи
повідомлений про виготовлення протоколу судового засідання, не подавав до суду
зауваження на нього, в яких би вказував на неточності або неправильності в
протоколі.

З урахуванням вищенаведеного,
колегія суддів вважає, що дії засудженого ОСОБА_3
за ст. 122 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно, а доводи
апеляції про кваліфікацію дій як вчинених з необережності або як такі, що
вчинені в стані сильного душевного хвилювання відхиляє.

Доводи апеляції про те, що судом допущені істотні
порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме порушено право
ОСОБА_3 на
захист, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що
під час розгляду справи судом ОСОБА_3
добровільно відмовився від участі захисника - адвоката, про що подав суду
власноручно написану ним письмову заяву, що при прийнятті відмови від захисника
вимоги кримінально-процесуального закону судом порушені не були.

Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть зміну чи
скасування вироку і направлення справи на додаткове розслідування або на новий
судовий розгляд.

Доводи апеляції
про те, що судом порушені вимоги закону при розгляді цивільного позову колегія
суддів відхиляє з таких підстав.

Так, з матеріалів
кримінальної справи вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 письмову заяву про
відшкодування заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди подав до суду до
розгляду справи по суті, що у відповідності до вимог ст. 299 КПК України в
судовому засіданні оголошувався цивільний позов, що ОСОБА_3 добровільно
визнав розмір цивільного позову в сумі 800 гривень матеріальної шкоди та 15 000
( п'ятнадцять тисяч ) -моральної шкоди.

У справі відсутні дані про те, що після повідомлення про виготовлення
протоколу судового засідання ОСОБА_3 подавав
зауваження на протокол судового засідання, в яких би вказував на неточності або
неправильності протоколу, в тому числі щодо розгляду судом цивільного позову.

Доводи апеляції про те, що судом необгрунтовано стягнуто з нього на користь
потерпілого ОСОБА_2 800 гривень - розмір матеріальної шкоди, колегія судців
відхиляє, оскільки розмір матеріальної шкоди визначений із урахуванням наявних
у справі доказів.

Доводи
апеляції про те, що судом необгрунтовано стягнуто з нього на користь
потерпілого ОСОБА_2 15000 гривень - розмір моральної ( немайнової ) шкоди,
колегія суддів відхиляє, і вважає, що судом при вирішенні цивільного позову
обґрунтовано враховано характер та конкретні обставини, за яких вчинено злочин,
тяжкість перенесених потерпілим моральних страждань й переживань у зв'язку з
приниженням його честі, гідності та ділової репутації.

Покарання ОСОБА_3 призначено
з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Вирок
Мукачівського міськрайонного суду від 16 січня 2007 року щодо ОСОБА_3 залишити без
зміни, а подану ним апеляцію без задоволення.