г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/692/15-к
Номер провадження 1-кп/213/143/15
В И Р О К

Іменем України

07 травня 2015 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

за участю прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000062 від 19.01.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта: професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

1) 22.11.2004 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу за ст. 185 ч. З, 69 КК України до 3 років обмеження волі;

2) 31.01.2006 року Широківським районним судом Дніпропетровській області, за ст. ст.390 ч.1,71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

3) 25.02.2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, за ст.ст. 185 ч.З,71 ч.1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 21.04.2010 року умовно-достроково на не відбутий термін покарання 8 місяців 25 днів;

4) 16.09.2010 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 186 ч.2, 71 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 03.04.2014 року умовно- достроково на не відбутий термін покарання строком 4 місяці 17 днів, судимості не погашені,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 маючи не погашену та не зняту в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став та знов повторно, скоїв умисний, корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 19.01.2015 року приблизно о 19:00 годині, знаходячись в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав із жіночої сумочки, що знаходилася в кімнаті вказаної вище квартири, жіночий гаманець вартістю 250 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 7 гривень, та банківська картка банку Укрсиббанк з позитивним балансом на рахунку, які належать ОСОБА_5 , та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь та заподіявши матеріальних збитків ОСОБА_5 на загальну суму 257 гривень.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Вищезазначені встановлені судом обставини підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів, що отримані судом з досліджених у судовому засіданні таких процесуальних джерел доказів як показання та документи.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному. При цьому, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Також пояснив, що злочин вчинив з корисливих мотивів. Гаманець він повернув потерпілій, а викрадені гроші не повернув.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ст.349 ч.3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого, вірно кваліфікували за ст.185 ч.2 КК України і вказані докази у своєму взаємозв`язку дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 винуватий у вчиненні вищезазначеного кримінально караного діяння, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються вимоги ст. 337 Кримінального процесуального кодексу України.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро кається, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, не одружений, не працює, раніше судимий, судимості не погашені, має рецидив злочину. Цивільний позов не заявлено. Матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано частково. Суд ураховує також наявність відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, зокрема, визнання вини та щире каяття. До обставин, які згідно ст.67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить рецидив злочину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене достатнє для його виправлення та перевиховання покарання у виді обмеження волі на строк у межах санкції ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України. Оскільки виправлення обвинуваченого можливе і без його безпосередньої ізоляції від суспільства, необхідно застосувати звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України. Разом з цим, в силу вимог ст. 76 Кримінального кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; своєчасно зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На підставі викладеного, керуючись 368-371, 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців у виді обмеження волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покладені на нього обовязки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

своєчасно зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: гаманець, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити у останьої.

Матеріали кримінального провадження № 0000062 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №213/692/2015-к, пр.1-кп/213/143/15.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1