АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1199/15 Справа № 200/4249/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

25 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року.

Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

· 06.08.2002 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.188, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі. 28.05.2004 року звільнений з місць позбавлення волі на не відбутий строк 1 рік та 6 місяців;
· 18.01.2006 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309,ст.ст.70,71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 10.02.2009 року за постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.02.2009 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк терміном 1 рік;
· 22.04.2010 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. 12.04.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
· 30.10.2014 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
· 17.03.2015 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

засуджений: - за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим призначеним вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2015 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

09 лютого 2015 року близько 19.00 годин, ОСОБА_7 знаходячись у приміщенні магазину «Єва-10», розташованого по пр.Карла Маркса, 65 у м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи із корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «Руш», а саме: - набір «Лореаль Ревіталіфт Лазер» №407009 у кількості 2-х штук вартістю 309 грн. за 1 шт., а всього на загальну суму 618 грн.

Після чого ОСОБА_7 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, пройшов через касову зону вищезгаданого магазину, однак намагаючись залишити місце скоєння злочину та рухаючись у напрямку виходу із приміщення магазину, був помічений працівниками магазину, які пред`явили усну вимогу ОСОБА_7 зупинитися.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії стали помічені і зрозумілі для оточуючих, ігноруючи це, та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Руш», вчиняючи злочин повторно, утримуючи при собі викрадене майно, намагався зникнути з місця вчинення злочину.

Однак виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітником міліції у безпосередній близькості від місця скоєння злочину.

В апеляції перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікацій його дій, просить вирок суду змінити, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при цьому просить вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Свої доводи прокурор аргументує тим, що в порушення вимог ст.68 КК України, суд першої інстанції необґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 15 днів позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області, перевіривши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції прокурора не оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органами досудового слідства та судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Між тим, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає зміні на підставі п.1 ст.413 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.68 КК України, при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями ст.ст.65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому санкцією ч.2 ст.186 КК України передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції повинен був керуватися вимогами ч.3 ст.68 КК України, а саме, повинен був призначити обвинуваченому покарання не вище двох третин максимального строку, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто не більше 4 років позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим призначеним вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2015 року, остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4