ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. суд Жовтневого району м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002082 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, холостого, раніше судимого: 08 травня 2014 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу 850 гривень 00 копійок, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 389 , ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2014 р. відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Вирок суду набрав силу 09.06.2014 р. ОСОБА_4 будучи повідомлений належним чином про необхідність сплати штрафу у розмірі 850 гривень, маючи реальну можливість сплатити зазначену суму грошового стягнення штрафу, ухилився від призначеного судом покарання та не сплатив штраф. 31 жовтня 2014 р. ОСОБА_4 додатково був повідомлений та попереджений про необхідність сплати штрафу у найкоротший строк, однак ОСОБА_4 до вказаного часу штрафу не сплатив, про причини його несплати Жовтневий районний суд м. Харкова не повідомив. За весь період з моменту вступу у законну силу вищезазначеного вироку ОСОБА_4 до Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про розстрочку виплату штрафу певними частинами не звертався. 18 листопада 2014 р. о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до території НОМЕР_1 Об`єднаного загону державної спеціальної служби транспортного МТЗ України, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через паркан, розташований з боку берега річки «Уди», переліз на територію військової частини. Далі, ОСОБА_4 , підійшовши до будівлі №239/15, яка використовується як приміщення другої зміни охорони, зірвав петлю навісного замку на вхідних дверях та проник у вказане приміщення, звідки скоїв крадіжку телевізору Сатурн 1403 вартістю 137 гривень, електричного чайнику вартістю 52 гривні та масляного обігрівача, після чого звернувши викрадене на свою користь, з місця пригоди зник чим спричинив 36 Об`єднаному загону державної спеціальної служби транспортного МТЗ України матеріальний збиток, згідно судово-товарознавчої експертизи №3854 від 25.11.2014 р. на загальну суму 189 грв.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Також обвинувачений додав, що в ході досудового слідства показання давав добровільно без будь-якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції та інших осіб.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, вина останнього підтверджується зібраними та проаналізованими судом доказами:

-відповідь Жовтневого районного суду м. Харкова, довідка з центральної бази ДРФО ДПІ України, довідка з ТОВ РПА «Бриск», довідка КЗОЗ «ХМЛ №3», довідка ХМЦЗ, довідка УПСЗН адміністрації Жовтневого району ХМР (арк..с. 10-18);

-протоколами огляду місця пригоди (арк..с. 33-36);

-висновком експерта №3854 (аркс. 52-59);

-висновком експерта №471 (арк..с. 62-69);

Протоколом слідчого експерименту (арк..с. 99-107).

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції обвинуваченого, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянул дану справу в порядку ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку відповідно ст.. 349 КПК України.

Частиною 1 ст. 389 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 , саме до такого висновку приходить суд та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 389 КК України, як ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у приміщення, вчинене повторно.

В судовому засіданні були вивченні дані про особу винного, встановлено, що раніше судимий 08 травня 2014 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу 850 гривень 00 копійок, обвинувачений задовільно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі застосувавши положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком.

Визначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає доцільним застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обов`язок відшкодування судових витрат покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази повернути власнику.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання -

за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитом строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі п. п. 2, 3 ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Судові витрати у розмірі 1407 гривень 14 копійок стягнути з ОСОБА_4 з перерахування зазначених коштів за експертні послуги.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1