У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України у кримінальних
справах у складі:

Головуючого

Верещак
В.М.,

суддів

Гошовської
Т.В., Заголдного В.В.,

за участю
прокурора

Сухарєва
О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 18 жовтня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Харківської області на вирок
Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

зазначеним вироком

ОСОБА_1,1971 року народження, раніше несудимий,

- засуджений за ч.2 ст. 286 КК України
на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права управляти транспортними
засобами строком на 2 роки;

- за ч.3 ст. 135 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК Україна на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України ОСОБА_1 остаточно до відбування призначене
покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права
управляти транспортними засобами строком на 2 роки.

У відповідності зі
ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від
відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 1
п. «б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року ОСОБА_1 звільнений від призначеного покарання.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 14.00 години, управляючи
технічно справним автомобілем «ЗІЛ-431412», що належав на праві особистої
власності ОСОБА_2, рухаючись по під'їзній дорозі
Мерефянського шосе в м. Харкові у районі будинку № 17 вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який знаходився у стані
алкогольного сп'яніння, заподіявши
останньому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких сталася
смерть потерпілого.

Крім того, ОСОБА_1, після здійснення наїзду на пішохода ОСОБА_3, розуміючи, що потерпілий самостійно
не може вжити заходів до самозбереження, внаслідок заподіяння йому в результаті
ДТП тілесних ушкоджень і знаходження його в стані алкогольного сп'яніння,
відвів ОСОБА_3 до нього додому, залишивши його без
догляду. При цьому ОСОБА_1 не викликав
машину швидкої допомоги, не доставив ОСОБА_3 у лікувальну установу для надання йому кваліфікованої
медичної допомоги, що привело до того, що ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю своєчасної
медичної допомоги 30.10.03 року у лікарні помер.

Крім того, 10.04.2004 р. близько 7
години ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, кримінальна справа щодо якої виділена
в окреме провадження, проникли на охоронювану територію споруджуваного будинку АДРЕСА_1, звідки таємно викрали металеву трубу,
вартістю 120 грн., що належала Харківському економіко-правовому університету.

У апеляційній
інстанцій вирок не переглядався.

У касаційному
поданні заступник прокурора Харківської області просить судове рішення
скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
м'якість призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Так, згідно ч. 1
ст. 5 КК України, закон, який скасовує злочинність діяння або пом'якшує кримінальну
відповідальність, має зворотну
дію в часі, тобто, поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до
набрання таким законом чинності.

Згідно Закону
України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні
правопорушення» від 30 липня 2005 року, викрадення вважається дрібним і за його
вчинення настає адміністративна відповідальність, якщо його вартість у період з
01 січня 2004 року по 31грудня 2004 року складає менше 184 грн.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_1 було визнано винним у тому, що він
10.04.2004 р. за попередньою змовою з іншою особою вчинив крадіжку чужого майна
з проникненням на загальну суму 120 грн. Вартість викраденого ним не перевищує
184 грн., тому справа у цій частині повинна бути закрита на підставі п. 2. ч. 1
ст. 6 КПК України.

Отже вирок
Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2006
року у частині засудження за ст. 185 ч.2 КК України підлягає скасуванню, а
справа у цій частині - закриттю.

Крім того, судом,
при звільненні ОСОБА_1 від призначеного вироком покарання на
підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року,
порушені вимоги ч. 1 ст. цього Закону, що передбачає звільнення від покарання
осіб, засуджених за навмисні злочини, за які законом передбачене покарання,
менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти років. ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за ч. 3
ст. 135 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення
волі на строк від 3 до 8 років, тобто більше 5 років позбавлення волі. Тому ОСОБА_1 не є суб'єктом амністії, у зв'язку із
чим вирок у цій частині підлягає скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд.

Під час нового
судового розгляду суду належить встановити також внаслідок чого сталася смерть
потерпілого. Як вбачається з вироку, суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ст. ч.2 ст. 286 КК України вказав, що смерть потерпілого сталася
внаслідок заподіяних йому дорожньо-транспортною пригодою тілесних ушкоджень. В
той же час, кваліфікуючи дії засудженого за ст. 135 ч.3 КК України, суд визнав,
що смерть ОСОБА_3 сталася у зв'язку з відсутністю
своєчасної медичної допомоги, через те, що ОСОБА_1 не викликав машину швидкої допомоги і
прийняв мір до надання такої допомоги.

Отже, висновки
суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності, що тягне за собою
скасування вироку.

Крім того, у
порушення вимог Закону, призначаючи покарання ОСОБА_1 із застосуванням
ст. 75 КК України, суд не вказав підстави звільнення його від покарання з
іспитовим строком.

Керуючись ст. 395,396 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л
А :

Касаційне подання заступника
прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 25 січня 2006
року щодо ОСОБА_1 у частині засудження його за ст. 185
ч.2 КК України скасувати, а справу у цій частині закрити на підставі п. 2. ч. 1
ст. 6 КПК України.

Цей же вирок у частині засудження ОСОБА_1 за ст. 135 ч.3, 286 ч.2 КК України
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Заголдний В.В