Ухвала

іменем україни

23 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 03 липня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Тбілісі Грузія, мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, судиму за вироком Джанкойського міського суду АР Крим від 25 липня 2013 року за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з конфіскацією Ѕ частини належного їй майна.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією Ѕ частини належного їй майна.

За вироком ОСОБА_1 визнано винуватою у тому, що вона 16 вересня 2013 року у м. Джанкої АР Крим незаконно придбала у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та концентрат із макової соломи, які зберігала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1, для подальшого незаконного збуту.

Цього ж дня, близько 15.10 год. за місцем свого проживання незаконно продала ОСОБА_2 за 160 грн опій ацетильований вагою 0,032 г. Іншу частину опію ацетильованого вагою 0,384 г. та макової соломи 0,688 (у перерахунку на суху речовину) продовжила зберігати за місцем свого проживання, які у цей же день близько 16.30 год. під час обшуку було виявлено та вилучено працівниками міліції.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин та правильності кваліфікації дій ОСОБА_1, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий апеляційний розгляд. Своє прохання обґрунтовує тим, що апеляційним судом порушено вимоги статей 370, 419 КПК, оскільки цей суд не надав належної та обґрунтованої відповіді на всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК, у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Водночас, як вбачається з копій судових рішень, вирок місцевого суду переглядався в апеляційному порядку лише за скаргою засудженої ОСОБА_1, в якій ставилося питання скасування вироку суду першої інстанції та виправдання останньої. При цьому, прокурор, під час перегляду вироку місцевого суду щодо ОСОБА_1 в апеляційному порядку апеляційну скаргу не подавав та не ставив питання про його відповідну зміну чи скасування вироку, а лише висловлював свою незгоду з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної інстанції. Тому, якщо прокурор не ініціює перегляд судового рішення в апеляції, але звертається до суду касаційної інстанції, судове рішення суду першої інстанції залишається не переглянутим із мотивів або підстав, які є предметом касаційної скарги. При цьому, на підставі вищенаведеного можна констатувати не лише те, що рішення залишилось не переглянутим в окремій частині, воно залишилось не переглянутим із використанням повноважень, якими наділений суд апеляційної інстанції.

Беручи до уваги вищевикладене, а також виходячи із системного аналізу норм глави 32 КПК України, у касаційному порядку для реалізації судом касаційної інстанції вимог ч. 1 ст. 433 КПК щодо здійснення ним перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку лише в тій частині, яка була предметом перегляду апеляційною інстанцією.

Отже, прокурор не оскаржував вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку взагалі. Системний аналіз положень КПК свідчить, що право на касаційне оскарження виникає у сторони судового провадження лише після оскарження нею перед цим судового рішення в апеляційному порядку.

У зв'язку із цим прокурор за наведених обставин не вправі оскаржувати ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку.

Також, зі змісту ухвали апеляційного суду не убачається порушень вимог ст. 419 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

підпис) підпис) підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_3