У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Філатова В.М.,

суддів

Косарєва В.І. і Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 25
грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області на
вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8 серпня 2006
року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку
України,

раніше не
судиму,

засуджено

- за ч.1 ст.310 КК України на 1 рік
обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнена від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком на 1 рік та покладено на неї певні обов'язки відповідно до ст.76 КК
України.

В апеляційному порядку справа не
переглядалася.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнана
винною і засуджена за те, що вона в
період з травня по червень 2006 року, без відповідного дозволу на присадибній
ділянці ОСОБА_2 в с. Краснопавлівка Лозівського району, незаконно вирощувала снотворний мак,
який 29.06.2006р. під час огляду працівниками
міліції було виявлено в кількості 43
кущі.

У
касаційному поданні заступник прокурора Харківської області просить вирок щодо ОСОБА_1 у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вважає, що суд в порушення вимог ч.3 ст.61 КК України призначив ОСОБА_1 за ч.1 ст.310 КК України
покарання у виді обмеження волі,
оскільки вона є особою пенсійного віку і до неї не може бути застосовано такий
вид покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає,
що подання підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо обставин вчиненого засудженою злочину ґрунтуються на
доказах детально викладених у вироку і у поданні не заперечуються.

Однак, при
призначенні ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, суд
не врахував вимоги ч.3 ст.61 КК України, на підставі якої обмеження волі не
застосовується до осіб, які досягли пенсійного віку.

Як видно із
матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і на час розгляду справи досягла
пенсійного віку (а.с.45).

Таким чином суд
застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень, які містяться у п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального
покарання” від 24.10.2003р., суд не вправі перейти до більш м'якого виду
покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа,
передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути
до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав,
відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від
кримінальної відповідальності, або постановити обвинувальний вирок і звільнити
засудженого від покарання.

Враховуючи те,
що у поданні питання про скасування вироку у зв'язку з м'якістю призначеного
покарання не ставиться, а призначити ОСОБА_1 інше покарання яке б не погіршувало її
становище неможливо, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 підлягає
звільненню від призначеного покарання відповідно до ч.3 ст.61 і ч.1 ст.75 КК
України.

Крім того, на день розгляду справи іспитовий
строк встановлений судом щодо ОСОБА_1 закінчився і даних про його скасування не має.

Враховуючи
наведене, керуючись ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора Харківської
області задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від покарання призначеного за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 8
серпня 2006 року.

С у д д і:

Філатов В.М. Косарєв
В.І.
Гриців М.І.