справа № 462/572/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000121 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.12.2009 року Сихівським районним судом м.Львова на 5 років позбавлення волі із конфіскацією всього особистого належного йому майна,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України,

встановив:
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2014 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік із застосуванням наступних обмежень: заборона виходу з квартири за місцем свого проживання з 22 год. до 06 год.; заборона перебування в барах, кафе, ресторанах та в районі розташування ДКВ-40; заборона виїзду за межі міста по власним справам без дозволу міліції; прибувати на реєстрацію в МР ВВС 2 рази на місяць. Дана ухвала суду була оголошена ОСОБА_4 заступником начальника СДІМ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 , а також ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за порушення ним правил адміністративного нагляду і йому визначено дні реєстрації в Залізничному РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, а саме: відмічатись згідно постанови суду кожного 1, 2 четверга місяця в період часу з 14.30 год. до 17.30 год., що було посвідчено підписом останнього. Проте ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, починаючи з 05.01.2015 року по 17.01.2015 року, самовільно, без поважних на те причин та без відома ОВС, залишав місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. до 06.год., чим умисно порушив систему тимчасових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами внутрішніх справ.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив порушення правила адміністративного нагляду, тобто злочин, передбачений ст.395 КК України.

28.01.2015 року між прокурором прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з укладеною угодою, підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст.395 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 , у виді арешту на строк два місяці.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена із ОСОБА_4 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, при цьому, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, і пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, порушення правил адміністративного нагляду, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості. Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю.

Судом встановлено, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання за злочин, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ст.395 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення останнього, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 472, 474, 475 КПК України, суд
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000121, укладену 28 січня 2015 року між прокурором прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк два місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1