Справа № 569/3106/15-к
27 лютого 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4
захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування клопотання зазначив, що 24.02.2015 до Рівненського МВ надійшла заява від ОСОБА_7 , яка була зареєстрована у ЄО № 4067, про те, що 24.02.2015 дві невідомі особи перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 (тимчасово орендуючи її), таємно викрали звідти телевізор "TCL", чорного кольору та настінне кріплення до вище вказаного телевізору, чим спричинили останній майнової шкоди на суму 5 000 грн.
В ході досудового розслідування встановлено, що крадіжку скоїв гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Вина підозрюваного ОСОБА_6 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом допиту потерпілої гр. ОСОБА_7 , протоколами огляду місця події від 24.02.2015р., протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 26.02.2015р., протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 26.02.2015р.
25 лютого 2015 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчий та прокурор вказують на те, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, а отже існують об`єктивні ризики можливості ОСОБА_11 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання, особиста порука, застава чи домашній арешт) не пов`язаних з триманням під вартою, не здатен забезпечити перебування підозрюваного ОСОБА_12 за місцем проживання, своєчасне його з`явлення до слідчого та суду на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій, виключення можливості незаконно впливати на потерпілого та попередити вчинення ним нового кримінального правопорушення. Крім того на даний час не з`ясований психологічний стан підозрюваного ОСОБА_6 на момент вчинення злочину та після цього вчинення, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема ОСОБА_10 не заперечив що вчинив злочин, суду пояснив, що він хворіє епілептичною хворобою та проживає в АДРЕСА_2 (державна структура для безпритульних), уникати слідства не буде.
25 Лютого 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, хворіє епілептичною хворобою, що стверджується викликом лікаря від 25.02.2015р. до затриманого ОСОБА_6 , вчинений ним злочин не є тяжким, вину у підозрюваному злочині визнає.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, заборонити залишати житло цілодобово,носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, що проживає за адресою АДРЕСА_2 (державна структура для безпритульних) - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Встановити строк дії ухвали терміном до 27 квітня 2015 року
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 27 квітня 2015 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Рівненський МВ УМВС України у Рівненській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1