Справа 152/1114/13-к
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2013 року Шаргородський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді
Славінської Н.Л.,

при секретарі судового засідання -
Бабиній І.Д.,

за участю:

прокурора - Мазура
О.І.

обвинуваченого -
ОСОБА_1

захисника обвинуваченого -
адвоката ОСОБА_2

перекладача -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Шаргороді обвинувальний акт від 24.05.2013
року у кримінальному провадженні, що
10.03.2013 року внесено до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000167
за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця селища Сєвєрний м. Воркута
Республіки Комі Російської Федерації,
жителя АДРЕСА_2, зареєстроване місце
проживання - АДРЕСА_3, росіянина,
громадянина Російської Федерації, не
одруженого, з неповною вищою освітою,
не працюючого, раніше не судимого на
території України, - у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та
угоду про визнання винуватості від
5.06.2013 року,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_1 у вересні 2012
року, перебуваючи на березі ставка, що
розташований в парку с. Рахни-Лісові
Шаргородського району Вінницької
області, виявивши кущ дикоростучої
рослини коноплі, відділив з рослин
коноплі листя з верхівковими частинами
в незначній кількості і, помістивши в
паперовий згорток, поклав до
внутрішньої кишені своєї куртки та
переніс за місцем свого проживання в
квартиру АДРЕСА_2 і належить його
співмешканці - ОСОБА_5, де залишив на
зберігання з метою власного вживання
шляхом куріння в майбутньому.

Разом з тим, 9.03.2013 року приблизно о 12
годині 30 хвилин, перебуваючи в квартирі
своєї співмешканки ОСОБА_5, що
знаходиться в АДРЕСА_2, обвинувачений
ОСОБА_1 під час розмови з ОСОБА_6, що
прийшов до нього, умисно, незаконно
збув останньому, на його прохання,
частину речовини рослинного
походження, що, відповідно до висновку
судово-хімічної експертизи за №214 від
11.03.2013 року, є особливо небезпечним
наркотичним засобом, обіг якого
заборонено - канабісом, маса якого у
перерахунку на висушену речовину
становить 1,77 г, при цьому не отримавши
за збут канабісу грошової винагороди.

Згідно із Списком №1 Таблиці №1
Переліку наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6.05.2000 року за №770
«Про затвердження Переліку
наркотичних засобів, психотропних
речовин і прекурсорів», канабіс є
особливо небезпечним наркотичним
засобом, обіг якого заборонено.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 своїми
умисними діями, що виразилися у
незаконному збуті особливо
небезпечних наркотичних засобів,
вчинив кримінальне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Відтак, його дії органом досудового
розслідування вірно кваліфіковано за
ч.2 ст.307 КК України, як незаконний збут
особливо небезпечних наркотичних
засобів.

В судове засідання 6.06.2013 року
обвинуваченим ОСОБА_1 та прокурором
Мазуром О.І. подано угоду про визнання
винуватості від 5.06.2013 року.

Означена угода про визнання
винуватості укладена 5.06.2013 року між
старшим прокурором прокуратури
Шаргородського району Вінницької
області Мазуром О.І., якому на підставі
ст.37 КПК України надані повноваження
прокурора у кримінальному провадженні
№0000167, та обвинуваченим ОСОБА_1, з
ініціативи останнього, в порядку,
передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472, 473 КПК
України.

З вказаної угоди про визнання
винуватості від 5.06.2013 року вбачається,
що її сторони - прокурор та
обвинувачений ОСОБА_1 у кримінальному
провадженні №0000167 дійшли згоди
щодо формулювання обвинувачення;
правової кваліфікації дій
обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України,
яка ніким не оспорюється; ОСОБА_1
повністю беззастережно визнає свою
винуватість у вчиненому злочині;
сторони угоди про визнання винуватості
зазначили істотні для даного
кримінального провадження обставини,
зокрема, пом'якшуючі покарання ОСОБА_1
обставини - його щире каяття, повне
визнання своєї винуватості та активне
сприяння розкриттю злочину, активна
співпраця з правоохоронними органами,
що виразилася у викритті
кримінального правопорушення,
вчиненого іншою особою, позитивні
характеристики обвинуваченого за
місцем роботи і проживання в
Російській Федерації і в Україні та
відсутність обтяжуючих обставин.
Також, сторони угоди про визнання
винуватості узгодили призначення
покарання обвинуваченому ОСОБА_1 за ч.2
ст.307 КК України більш м'якого, ніж
передбачено законом, тобто із
застосуванням ст.69 КК України за
наявності кількох обставин, що
пом'якшують покарання і істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину та з врахуванням особи винного
- у виді позбавлення волі строком на
п'ять років без конфіскації майна зі
звільненням від його відбування з
випробуванням та іспитовим строком на
три роки в силу вимог ст.75 КК України.
Сторони угоди надали згоду на
призначення узгодженого покарання і
звільнення від його відбування. В угоді
зазначено, які зобов'язання взяв
обвинувачений ОСОБА_1 щодо
беззастережного визнання винуватості,
співпраці з правоохоронними органами у
викритті, виявленні та припиненні
інших відомих йому кримінальних
правопорушень і добровільного
відшкодування судових витрат в сумі
305,90 грн. за проведення судово-хімічної
експертизи. Також, в угоді зазначено,
що її сторонам роз'яснені і зрозумілі
наслідки укладення та затвердження
угоди, передбачені ст.473 КПК України, та
наслідки її невиконання, передбачені
ст.476 КПК України.

Прокурор Мазур О.І. в судовому
засіданні, вважаючи, що при укладенні
угоди про визнання винуватості
дотримані вимоги КПК і КК України,
просив цю угоду затвердити і
застосувати до обвинуваченого
узгоджене в угоді покарання та
звільнити обвинуваченого від його
відбування.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 зазначив, що він
розуміє: надані йому законом права на
справедливий судовий розгляд і
наслідки укладення та затвердження
угоди про визнання винуватості;
характер пред'явленого обвинувачення
за ч.2 ст.307 КК України, щодо якого він
беззастережно визнає себе винуватим;
вид покарання, який буде до нього
застосований у разі затвердження угоди
судом та дав згоду на застосування
узгодженого покарання і звільнення від
його відбування з випробуванням,
заявив, що здатен реально виконати
взяті на себе відповідно до угоди
зобов'язання. Зокрема, ним, через свого
захисника проведено добровільну
сплату судових витрат в сумі 305,90 грн. за
проведення судово-хімічної експертизи.

ОСОБА_1 пояснив, що укладення угоди є
добровільним, не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді, наполягає на
затвердженні угоди про визнання
винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат
ОСОБА_2 в судовому засіданні просить
затвердити угоду, посилаючись на те, що
вона не суперечить вимогам КПК України,
укладена добровільно, кваліфікація
дій обвинуваченого є правильною і є
фактичні підстави для визнання
обвинуваченим ОСОБА_1 винуватості.

Вислухавши сторони угоди про визнання
винуватості - прокурора Мазура О.І. та
обвинуваченого ОСОБА_1, думку захисника
обвинуваченого - адвоката ОСОБА_2,
перевіривши угоду на відповідність
вимогам чинного КПК України та КК
України, суд прийшов до наступного.

Згідно із ч.ч.2,4 ст.469 КПК України, угода
про визнання винуватості може бути
укладена за ініціативою прокурора або
підозрюваного, обвинуваченого. Угода
про визнання винуватості між
прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим може бути укладена у
провадженні щодо кримінальних
проступків, злочинів невеликої чи
середньої тяжкості, тяжких злочинів,
внаслідок яких шкода завдана лише
державним чи суспільним інтересам.
Укладення угоди про визнання
винуватості у кримінальному
провадженні, в якому бере участь
потерпілий, не допускається.

Як вбачається із обвинувального акту
та угоди про визнання винуватості, дії
обвинуваченого ОСОБА_1 кваліфіковані
за ч.2 ст.307 КК України, яка, відповідно
до ст.12 КК України, класифікується як
тяжкий злочин, від цього злочину
потерпілих немає.

Зміст угоди про визнання винуватості
від 5.06.2013 року, укладеної між старшим
прокурором прокуратури Шаргородського
району Вінницької області Мазуром О.І.
та обвинуваченим ОСОБА_1 відповідає
вимогам, встановленим в ст. 472 КПК
України, так як містить усі необхідні
реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її
сторони; формулювання обвинувачення та
його правова кваліфікація із
зазначенням частини статті
Кримінального кодексу України; істотні
для даного кримінального провадження
обставини; беззастережне визнання
обвинуваченим своєї винуватості у
вчиненні кримінального правопорушення
та обов'язки обвинуваченого щодо
співпраці у викритті кримінального
правопорушення, вчиненого іншою
особою; узгоджене покарання та згода
обвинуваченого ОСОБА_1 на призначення
покарання та звільнення від його
відбування з випробуванням; наслідки
укладення та затвердження угоди;
наслідки невиконання угоди. Угода
містить зазначення дати укладення та
скріплена підписами сторін.

Крім того, судом, шляхом проведення
опитування сторін кримінального
провадження, встановлено, що укладення
угоди про визнання винуватості між
сторонами є добровільним, не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що
обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє
права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України;
характер обвинувачення за ч.2 ст.307 КК
України, щодо якого беззастережно
визнає себе винуватим; розуміє
узгоджене покарання та дає згоду на
призначення покарання і звільнення від
його відбування з випробуванням та
іспитовим строком в силу вимог ст.ст.69,75
КК України.

Судом з'ясовано, що сторони угоди
розуміють наслідки укладення та
затвердження угоди, передбачені ст.473
КПК України.

Таким чином, суд вважає, що укладена
угода між старшим прокурором
прокуратури Шаргородського району
Вінницької області Мазуром О.І. та
обвинуваченим ОСОБА_1 відповідає
вимогам КПК України; дії
обвинуваченого, що виразилися в
незаконному збуті особливо
небезпечного наркотичного засобу, обіг
якого заборонено, вірно кваліфіковані
за ч.2 ст.307 КК України; фактичні
підстави для визнання винуватості
обвинуваченим ОСОБА_1 - наявні;
узгоджене сторонами угоди покарання
відповідає загальним засадам
призначення покарання, визначеним в
ст.65 КК України та засадам призначення
більш м'якого покарання, ніж
передбачено законом, визначеним в ст.69
КК України, оскільки в угоді зазначено
наявність декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину, а саме: щире каяття, активне
сприяння розкриттю злочину, активна
співпраця з правоохоронними органами,
що виявилася у викритті кримінального
правопорушення, вчиненого іншою
особою, позитивні характеристики
винного за місцем проживання та роботи
в Україні та в Російській Федерації,
враховано особу винного, який повністю
і беззастережно визнав свою
винуватість у вчиненні кримінального
правопорушення. Також, в угоді
враховано, що при звільненні
обвинуваченого від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України -
з випробуванням - додаткове покарання у
вигляді конфіскації, передбачене
санкцією ч.2 ст.307 КК України не може
бути призначене, що випливає зі змісту
ст.77 КК України та п.19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2003 року №7 „Про практику
призначення судами кримінального
покарання".

Відтак, суд прийшов до висновку,
що укладена між старшим прокурором
прокуратури Шаргородського району
Мазуром О.І. та обвинуваченим ОСОБА_1
угода про визнання винуватості
підлягає затвердженню в судовому
засіданні, що відповідає положенням ч.3
ст.474 КПК України.

За таких обставин суд вважає доведеним
в судовому засіданні те, що ОСОБА_1
вчинив незаконний збут особливо
небезпечних наркотичних засобів, обіг
яких заборонено, - канабісу масою 1,77 г у
перерахунку на висушену речовину,
тобто злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК
України, і обвинуваченому слід
призначити узгоджене сторонами в угоді
про визнання винуватості покарання за
ч.2 ст.307 КК України із застосуванням
ст.69 КК України та звільнити його від
відбування цього покарання з
випробуванням на підставі ст.75 КК
України.

14.03.2013 року щодо обвинуваченого ОСОБА_1
слідчим суддею Шаргородського
районного суду Вінницької області
обраний та продовжений 7.05.2013 року,
запобіжний захід у виді тримання під
вартою до 10.06.2013 року.

Обраний запобіжний захід щодо
обвинуваченого ОСОБА_1 у виді тримання
під вартою підлягає скасуванню, а
обвинувачений ОСОБА_1 підлягає
звільненню з-під варти в залі судового
засідання в силу вимог ч.1 ст.377 КК
України, у зв'язку із тим, що суд дійшов
висновку про затвердження угоди і
призначення йому узгодженого
покарання та звільнення від відбування
покарання з випробуванням, а також
враховуючи відсутність клопотань про
зміну запобіжного заходу від сторін
кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України,
ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити
питання про те, що належить вчинити з
речовими доказами.

Речовий доказ - канабіс масою 1,77 г, що
знаходиться на зберіганні в кімнаті
зберігання речових доказів
Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області, - підлягає
знищенню, відповідно до вимог п.3 ч.9
ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-377,
472, 473, 474, 475, 100 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 5.06.2013 року, що укладена
у кримінальному провадженні, внесеному
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000167 10.03.2013 року,
між старшим прокурором прокуратури
Шаргородського району Вінницької
області Мазуром Олександром
Івановичем та обвинуваченим ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК
України, за якою призначити йому
узгоджене сторонами угоди про визнання
винуватості покарання - у виді
позбавлення волі строком на п'ять
років, із застосуванням ст.69 КК України,
без конфіскації майна в силу ст.ст.75,77
КК України.

На підставі ст.75 КК України звільнити
обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з
випробуванням, якщо він протягом
трирічного іспитового строку не
вчинить нового злочину.

Запобіжний захід у виді тримання під
вартою, обраний щодо обвинуваченого
ОСОБА_1 слідчим суддею Шаргородського
районного суду 14.03.2013 року та
продовжений 7.05.2013 року, - скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_1 з-під
варти в залі судового засідання.

Речовий доказ: канабіс, масою 1,77 грами -
знищити.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Вінницької
області через Шаргородський районний
суд Вінницької області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення з
підстав, визначених ст.394 КПК України - 1)
обвинуваченим, його захисником,
законним представником виключно з
підстав: призначення судом покарання,
суворішого, ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; невиконання
судом вимог, встановлених частиною
четвертою, шостою, сьомою статті 474
цього Кодексу, в тому числі
нероз'яснення йому наслідків
укладення угоди; 2) прокурором
виключно з підстав: призначення судом
покарання, менш суворого, ніж узгоджене
сторонами угоди; затвердження судом
угоди у провадженні, в якому згідно з
частиною четвертою статті 469 цього
Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КПК України, якщо
таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення.

Учаснику судового провадження,
який не був присутнім в судовому
засіданні, копія вироку суду
надсилається не пізніше наступного дня
після його ухвалення.

Головуючий суддя: