Дата документу Справа № 336/1361/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1024/15
Єдиний унікальний № 336/1361/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000508, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2015 року, яким
у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 і останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено у виді особистого зобов`язання.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 18.01.2015 року приблизно о 01-00 год., ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, за допомогою металевих ножиць демонтував та таємно викрав три секції металевого забору, яким огороджена територія вищевказаного гаражного товариства, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі 300 гри.

03.02.2015 року приблизно о 22-00 год., ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », шляхом вільного доступу, за допомогою металевих ножиць демонтував та таємно викрав шість секцій металевого забору, яким огороджена територія вищевказаного гаражного товариства, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі в сумі 400 грн.

06.02.20145 року приблизно о 01-00 год., ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », шляхом вільного доступу, за допомогою металевих ножиць демонтував та таємно викрав шість секцій металевого забору, яким огороджена територія вищевказаного гаражного товариства, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі в сумі 400 грн.

28.02.2015 року приблизно о 01-00 год., ОСОБА_7 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », шляхом вільного доступу, за допомогою металевих ножиць демонтував та таємно викрав шість секцій металевого забору, яким огороджена територія вищевказаного гаражного товариства, чим спричинив останньому матеріальну шкоду в сумі в сумі 600 грн.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою про примирення, укладеною між потерпілою (головою товариства) та обвинуваченим, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України та виду і міри покарання.

Приймаючи рішення про затвердження угоди, суд зокрема зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. При цьому додатково кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України за першим епізодом викрадення металевої сітки немає потреби, оскільки всі епізоди крадіжок, за якими обвинувачується останній охоплюються єдиним умислом та у сукупності є складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що затверджуючи угоду між потерпілою і обвинуваченим, суд вийшов за межі пред`явленого останньому обвинувачення, яке тим було безперечно визнано, та за рамки умов і змісту угоди про примирення, оскільки не ухвалюючи рішення про відмову у затвердженні угоди та не здійснюючи судове провадження в загальному порядку, самостійно, без надання сторонам права на подання доказів, перекваліфікував дії обвинуваченого з ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, чим порушив права учасників судового провадження, зокрема і в частині оскарження судового рішення. Крім того, не надав уваги тому, що угода про примирення не відповідала вимогам закону, оскільки сторони погодившись на призначення покарання за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі, покарання окремо за кожний із зазначених кримінальних правопорушень та за їх сукупністю відповідно до ст. 70 КК України, не визначили.
Тому просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали кримінального провадження направити для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові не заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок скасуванню з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 475 КПК України, мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Як встановлено із змісту вироку, суд першої інстанції не дотримався вимог зазначеної норми закону і засудив ОСОБА_7 за злочини не у відповідності із укладеною угодою, що тягне за собою скасування вироку. За таких обставин, відповідно до положень ст. 407 ч. 2 КПК України, оскільки угода між потерпілою і обвинуваченим укладена на досудовому розслідуванні, матеріали провадження підлягають поверненню до органу досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати. Матеріали кримінального провадження направити прокурору Шевченківського району м. Запоріжжя для організації досудового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити особисте зобов`язання.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4