Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/73/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2015 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року, якою відмовлено у задоволенні подання Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, росіянина, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 ,

про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2012 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні подання Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаїв від 25 вересня 2012 року за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до позбавлення волі на сім років, з конфіскацією майна, що належить на праві власності.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсон від 12 грудня 2013 року ОСОБА_7 замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке у виді обмеження волі строком на три роки чотири місяці десять днів у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

Рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області мотивовано тим, що потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не відшкодовано матеріальні збитки завдані злочином на загальну суму 219200 грн., що не заперечується засудженим ОСОБА_7 та підтверджується листом відділу ДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон від 11 листопада 2014 року про виконавче провадження за виконавчим листом потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування збитків на суму 53700,00 грн.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу судуд першої інстанції, задовольнити подання Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 та звільнити його на не відбутий строк покарання.

В обґрунтування вимог зазначає, що підстави звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково жодним чином не пов`язані із виконанням засудженим цивільних правових зобов`язань, котрими в даному випадку є відшкодування засудженим шкоди за цивільними позовами.

За час відбування покарання ОСОБА_7 вимог режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має, має п`ять заохочень, з яких чотири - за працю і одне заохочення - за сумлінну поведінку.

Також, зазначила, що із довідки ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні вбачається, що постанову про утримання із доходів боржника було направлено до ПВК-90 тільки 29.01.2014 року, оскільки 24.01.2014 року ОСОБА_7 вибув у розпорядження УДПтСУ в Кіровоградській області утримань з нього не проводилось, виконавчі листи до бухгалтерії УВЦ-37 не надходили.

Вказала, що суд першої інстанції, розглядаючи питання про можливість умовно - дострокового звільнення ОСОБА_7 не враховував поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, його ставлення до праці.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновків, що апеляцію слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
В п. 3 ч. 1 ст. 411 КПК України зазначено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
За змістом ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 засуджений за вчинення тяжкого злочину.

За час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, має 5 заохоченнь, порушення режиму утримання не допускав, відбув 2/3 частини призначеного строку покарання.

Станом на 5.11.2014 року, тобто на день подання про умовно-дострокове звільнення залишилось відбувати 2 роки 2 місяці 15 днів.

Станом на 20 січня 2015 року залишилось відбувати 2 роки.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання, суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та недостатньо вмотивував висновок про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 суд першої інстанції послався на те, що засуджений не відшкодував шкоди потерпілим по справі по якій він засуджений.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, Устинівський виправний центр № 37 Кіровоградської області звернувся до суду із поданням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

В обґрунтування вимог послався на те, що останній відбув більше 2/3 призначеного вироком суду покарання, за місцем відбування покарання працевлаштований, сумлінно виконує свою роботу, позитивно характеризується, порушень режиму утримання не має, виконує законні вимоги адміністрації, має заохочення.

В судовому засіданні районного суду представник Устинівського ВЦ № 37 підтримав клопотання засудженого та не заперечував проти його задоволення.

Проте, районний суд не дав належної оцінки наведеним обставинам, необґрунтовано відмовив у задоволенні подання посилаючись на тяжкість злочину, та на те, що потерпілим не відшкодовані завдані злочином збитки.

В той же час, судом не враховано, що засуджений не ухилявся від погашення збитків. Згідно довідки ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні вбачається, що постанову про утримання із доходів боржника було направлено до ПВК-90 тільки 29.01.2014 року, оскільки 24.01.2014 року ОСОБА_7 вибув у розпорядження УДПтСУ в Кіровоградській області утримань з нього не проводилось, виконавчі листи до бухгалтерії УВЦ-37 не надходили.

За таких обставин, в умовах відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 об`єктивно не мав змоги вжити відповідних заходів для погашення збитків.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсон від 12.12. 2013 року засудженому на підставі ст.82 КК України, замінено не відбуту частину покарання на більш м`яке у виді обмеження волі строком на 3 роки 4 місяці 10 днів. З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , які викликані тим, що на момент звернення до суду з клопотанням, мету покарання було досягнуто, засуджений виправився і немає необхідності в подальшому відбуванні реального покарання у виді обмеження волі.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року, не відповідає фактичним обставинам справи та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2012 року, з не відбутим строком покарання 2 роки.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року, якою відмовлено у задоволенні подання Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області засудженого про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Устинівського виправного центру № 37 Кіровоградської області та звільнити засудженого ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2012 року, умовно достроково, з не відбутим строком покарання на 2 роки.

Виконання ухвали покласти на начальника Устинівського виправного центру № 37.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4