АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11- сс/774/1139/13 Слідчий суддя - Сорока О.В.
Категорія: ст.193 КПК України Суддя - доповідач - Коваленко Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача Коваленко Н.В.,

суддів Сенченко І.М., Свідерської Т.А.

за участю:

секретаря судового засідання Лісіна С.В.

прокурора Постолова М.Ю.

слідчого Павлова Є.Г.

захисника ОСОБА_1

законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_2

розглянувши 28 жовтня 2013 року у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2013 року захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 органами досудового розслідування підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті (умисному вбивстві) малолітній дитині за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 до 10 грудня 2013 року включно.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та безумовно наявний ризик, що останній, усвідомлюючи скоєне ним правопорушення та можливу міру покарання у разі визнання його винним, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. З урахуванням цього і необхідності проведення ряду слідчих дій за участю підозрюваного та з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов'язків, слідчий суддя підстав для застосування більш м'якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 не вбачає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що слідчим суддею не було надано належної правової оцінки необґрунтованості підозри у вчиненні його підзахисним кримінального правопорушення, не враховано характеризуючих матеріалів щодо ОСОБА_3, його родинних та соціальних зв'язків. Також зазначив, що слідчим не було надано доказів винуватості підозрюваного та наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України, а слідчий суддя ці обставини не врахував. Захисник звертає увагу на те, що слідчим суддею не було встановлено недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, законного представника неповнолітнього підозрюваного, які, кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 цього Кодексу.

Апеляційним переглядом встановлено, що 17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2013 року за № 0006471.

Відповідно до визначеної ст.12 КК України класифікації злочинів ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, оскільки санкцією зазначеної норми закону передбачено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Слідчий СВ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194, 484 КПК України, вислухав думку учасників процесу, дослідив фактичні обставини, матеріали кримінального провадження, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії".

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого дійшов висновку про необхідність його задоволення та застосування щодо ОСОБА_3 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України. Разом з цим, слідчий суддя вмотивовано вказав, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання наявним ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з чим також погоджується колегія суддів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основних свобод, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вмотивовано та обґрунтовано обрано щодо ОСОБА_3 виняткову міру запобіжного заходу, що узгоджується з вимогами закону і правовими позиціями ЄСПЛ та відповідає п.5.1 Мінімальних стандартних правил ООН, що стосуються правосуддя щодо неповнолітніх ("Пекінські правила") та є співрозмірною з фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя у відповідності до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України вмотивовано не визначив щодо ОСОБА_3 розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки відносно нього є обґрунтована підозра у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу інкримінованого кримінального правопорушення та невизнання ним вини у його вчиненні колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки питання винуватості підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій підлягають доказуванню та вирішується судом в ході здійснення судового розгляду після з'ясування всіх обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх зібраними доказами.

Доводи захисника про позитивні особисті дані щодо його підзахисного мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м'якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 492 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Судді: