Ухвала

Іменем україни

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А. та Гриціва М.І.,

за участі прокурора

Сорокіної О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві 15 липня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Херсонської області на вирок Генічеського районного суду
Херсонської області від 24 травня 2007 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця села Фрунзе Генічеського
району Херсонської області, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 162 КК
України до штрафу в розмірі 850 гривень; за
ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст.
185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.
70 КК України ОСОБА_1 визначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк
3 роки.

Відповідно до
вимог ст. 75 КК України ОСОБА_1 було звільнено від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов'язку, передбаченого ст.
76 КК України, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Згідно зі ст. 72
КК України покарання у виді штрафу визначено виконувати самостійно.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця та мешканця села Фрунзе
Генічеського району Херсонської області, громадянина України, такого, що не має
судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК
України до позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов'язку, передбаченого ст. 76
КК України, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

В апеляційному
порядку справа не розглядалась.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що вони 29 грудня 2006 року
близько 20 години в дворі будинку № 15 на вулиці Горького в селі Фрунзе
Генічеського району Херсонської області за попередньою змовою між собою таємно
викрали належне ОСОБА_3 майно на загальну суму 1924 гривні.

ОСОБА_1 у серпні
2006 року близько 14 години на вулиці Горького, 6 в тому ж населеному пункті
проник у гараж потерпілого ОСОБА_4
й таємно викрав звідти належне йому майно на загальну суму 1600 гривень.

29 грудня 2006
року близько 20 години ОСОБА_1 незаконно проник у будинок № 15 на вулиці
Горького в селі Фрунзе, чим порушив недоторканність житла потерпілого ОСОБА_3

У касаційному
поданні прокурор порушує питання про зміну вироку суду у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону. Вважає, що з вироку слід виключити рішення
про самостійне виконання покарання у виді штрафу, оскільки воно було поглинуто
більш суворішим покаранням при визначенні остаточного покарання за сукупністю
злочинів. Також зазначає, що засуджені підлягають звільненню від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 104 КК України, а не ст. 75 КК
України, про що зазначено у вироку.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, висновок прокурора Сорокіної О.А., яка
підтримала доводи касаційного подання в частині неправильності визначення
покарання за сукупністю злочинів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Подія злочинів,
доведеність винуватості ОСОБА_5 у їх скоєнні та кваліфікація його дій за ч. 1
ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується зібраними та
дослідженими у справі доказами, дійсність та достовірність яких ніким не
оспорюється, зокрема й в касаційному поданні.

Проте, як слушно
зазначено в касаційному поданні, при визначенні покарання за сукупністю
злочинів суд неправильно застосував кримінальний закон. Зокрема, після
призначення покарання окремо за кожен злочин і визначення остаточного покарання
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд тут же фактично
застосував й принцип складання покарань, відповідно до якого визначив штраф до
самостійного виконання.

Таке рішення є
неправильним; воно суперечить вимогам ст. 70 КК України, оскільки не можуть
одночасно застосовуватися різні за способом дії принципи призначення покарань
за сукупністю злочинів.

У зв'язку з цим
рішення про самостійне виконання штрафу підлягає виключенню з вироку.

Що ж до аргументів
прокурора про неправильне застосування кримінального закону при звільненні
засуджених від відбування покарання випробуванням, то допущене порушення не є
настільки істотними, щоб з цих підстав втручатися у вирок. Дійсно, суд не
послався на ст. 104 КК України при звільнення неповнолітніх від відбування
покарання з випробуванням, проте фактично прийняв рішення, яке щодо підстав,
умов та строку звільнення не суперечить положенням даної норми закону.

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне
подання заступника прокурора Херсонської області задовольнити частково.

Вирок
Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2007 року щодо
ОСОБА_1 змінити й виключити з нього рішення про самостійне виконання покарання
у виді штрафу.

У решті вирок
залишити без зміни.

С у д д і:

Синявський О.Г. Коротких О.А. Гриців М.І.