Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України
у кримінальних справах у складі:
головуючого-судді
суддів
Вус С.М., Глоса Л.Ф.
за участю прокурора та
засудженого
в судовому засіданні в м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м.
Севастополя від 21 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя
від 21 серпня 2007 року.
Вироком Ленінського районного суду м.
Севастополя від 21 травня 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1народження,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено
за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 510 грн. без позбавленням права
керувати транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1: на користь ОСОБА_3
на відшкодування матеріальної шкоди 1831 грн. 85 коп. і моральної - 2000 грн.;
на користь ОСОБА_4 - 3277 грн.; на користь 1-ої міської лікарні м. Севастополя
768 грн. 96 коп. та на користь НІЕКЦ при УМВС України в м. Севастополі судові
витрати в сумі 1365 грн. 24 коп. за проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду м.
Севастополя від 21 серпня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнано винним
та засуджено за те, що 17 серпня 2006 року, приблизно о 13 год., керуючи
автомобілем «Опель» та рухаючись в м. Севастополі по вул. В. Морській зі
сторони площі Лазарева в напрямку площі Ушакова, перед зміною напрямку руху
вправо, він не переконався у безпечності цього маневру, не надав дорогу мопеду
«Хонда» під керуванням ОСОБА_3, який рухався
в попутному напрямку, тим самим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 1.5
Правил дорожнього руху, у зв'язку із чим зіткнувся з цим мопедом, внаслідок
чого ОСОБА_3втратив контроль над мопедом і вчинив наїзд на автомобіль
«Фольксваген», отримавши середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі та доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, а справу направити на
нове розслідування з посиланням на порушення судами першої і апеляційної
інстанції кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону та неповноту судового слідства. При цьому ОСОБА_1 вважає,
що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України,
бо ДТП сталася з вини потерпілого ОСОБА_3, у зв'язку з чим просить виправдати
його. Крім того він зазначає, що у справі проведено три автотранспортні
експертизи, жоден із експертів у яких не включений до відповідного реєстру.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який просив вирок скасувати, а його
виправдати, міркування прокурора про залишення судових рішень без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга
засудженого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 398 КПК України, підставою для
зміни або скасування судового рішення є неправильне застосування кримінального
закону.

Саме неправильне застосування кримінального закону
допущено судами першої та апеляційної інстанції у справі щодо ОСОБА_1 при
визнанні його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

Так, згідно вироку ОСОБА_1 визнано винним у тому, що
внаслідок порушення вимог п.п. І0.І,
10.3 та І.5 Правил дорожнього руху він допустив зіткнення з мопедом «Хонда» під
керуванням ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку, внаслідок останній
втратив контроль над транспортним засобом і вчинив наїзд на автомобіль
«Фольксваген», отримавши середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З таким же обвинуваченням погодився й апеляційний суд,
незважаючи на доводи апеляції засудженого про те, що вирок суду не можна
визнати обгрунтованим.

Проте, правильно встановивши фактичні обставини справи,
суд першої інстанції дав їм неправильну юридичну оцінку. При цьому колегія
суддів виходить з наступного.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди
вбачається, що вул. В.Морська має дві смуги руху в напрямку площі Ушакова та
одну смугу в напрямку пл. Лазарева, тобто в зустрічному напрямку. Автомобіль
під керуванням ОСОБА_1 рухався в напрямку площі Ушакова, яка має дві смуги
руху. Але оскільки крайня права смуга руху була зайнята стоячими на ній
автомобілями, що підтверджено даними протоколу огляду місця події та
показаннями ОСОБА_1 і самого ОСОБА_3, то
автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по другій смузі руху. Саме між
припаркованими автомобілями і колоною автомобілів, що рухалася по другій смузі,
де рухався й автомобіль «Опель» під керуванням ОСОБА_1, з випередженням рухався
ОСОБА_3 на своєму мопеді «Хонда», що підтверджується його ж показаннями у
судовому засіданні та наведеними у вироку.

Разом із тим, згідно з п. 1.4. Правил дорожнього руху,
кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші
учасники виконують ці Правила. Це ж стосується і водіїв мопедів, оскільки
відповідно до п. 6.8 Правил, водії мопедів повинні виконувати вимоги інших
пунктів цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам
цього розділу.

Таким чином, рухаючись по проїзній частині дороги, водій
мопеда зобов'язаний дотримуватися правил, що стосуються водія, оскільки це не
суперечить вимогам розділу 6 Правил дорожнього руху, тобто рухатися він має
право лише по вільній смузі руху.

Оскільки крайня права смуга руху вул. В.Морська в даному
випадку була зайнята припаркованими на ній автомобілями, то ОСОБА_3
зобов'язаний був рухатися в колоні автомобілів, що рухалися по другій смузі
руху, де знаходився й автомобіль під керуванням ОСОБА_1, бо п. 1.10 Правил
дорожнього руху встановлено, що випередження - це є рух транспортного засобу із
швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається
поряд по суміжній смузі руху, а такого права у нього не було, бо крайня права
смуга була зайнята припаркованими на ній автомобілями, а ОСОБА_1 як рівний
учасник дорожнього руху, вправі був розраховувати на те, що інші учасники
дорожнього руху, в тому числі ОСОБА_3, виконують Правила незалежно від розміру
транспортного засобу. Тобто, та обставина, що мопед має менші габарити ніж
любий легковий автомобіль, відповідно до Правил дорожнього руху, не надають
йому переваг перед іншими учасниками дорожнього руху, а тому ОСОБА_3 не мав
права рухатися з випередженням між колонами автомобілів, що стояли та рухалися
по вулиці В.Морській в одному напрямку. При цьому немає значення й та
обставина, чи хотів ОСОБА_1 паркуватися на першій смузі, чи ні, бо він таке
право мав, хоча й послідовно заперечує такий висновок суду, але конкретній
дорожній ситуації не міг передбачати, що ОСОБА_3 з порушенням Правил дорожнього
руху здійснює випередження його автомобіля, а не обгін, якого здійснювати в
конкретній дорожній ситуації також не міг.

Тому висновки суду про те, що порушення ОСОБА_1м вимог
п.п. 10.1, 10.3 та 1.5 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному
зв'язку із наслідками, що настали, колегія суддів вважає безпідставними, бо
перші два пункти Правил регулюють початок руху та зміну його напрямку в
загальновстановленому порядку, а не у даній конкретній дорожній ситуації, а
останній пункт стосується в цілому обох учасників дорожнього руху.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 в конкретній дорожній
ситуації рухався з дотриманням Правил дорожнього руху, а ОСОБА_3 - з порушенням
цих Правил, то в діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст.
286 КК України, бо наслідки, що настали, у тому числі отримані ОСОБА_3м від
удару об автомобіль середньої тяжкості тілесні ушкодження, не знаходяться в
прямому причинному зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху останнім.

За таких обставин судові рішення щодо засудженого ОСОБА_1
підлягають скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК
України за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1
КК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Севастополя від 21 травня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 21 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1
Михайла Володимировича скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6
КПК України за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос
Л.Ф.