Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/29/2015 Справа № 641/4648/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 02.10.2008 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України, засудженому до 2-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

2) 02.06.2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Первомайського міського суду Харківської області від 20.07.2011 звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 4 дні,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
14 березня 2014 року, у вечірній час доби, точного часу в ході слідства не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні кухні що у квартирі АДРЕСА_3 ,під час сварки, з вітчимом ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень, взяв у праву руку кухонний ніж та наніс ним останньому один удар в область лівого плеча, чим спричинив ОСОБА_6 колото різане поранення лівого плеча з пошкодженням лівої плечової артерії, що є тяжким тілесним ушкодженням по критерію небезпечності для життя. Після скоєння протиправних дій, ОСОБА_4 з місця пригоди зник.

В результаті отриманої травми, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 помер на місці від гострої кровотечі, що і послугувало безпосередньою причиною смерті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що не наносив ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень та взагалі не перебував в квартирі матері в момент нанесення тілесних ушкоджень.

Однак, не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Так потерпіла ОСОБА_7 , показала, що загиблий ОСОБА_6 був їй рідним батьком, тривалий час мешкав разом з ОСОБА_8 у якої є син ОСОБА_4 , який є обвинуваченим по справі. ОСОБА_6 розповідав, що до ОСОБА_8 часто приходить її син ОСОБА_4 , що йому не подобалось та було причиною частих конфліктів, в ході яких ОСОБА_6 часто виганяв обвинуваченого з квартири. 15 березня 2014 року на її домашній телефон подзвонили та сказали, що її батько ОСОБА_6 помер. Вона викликала таксі та приїхала за адресою, де мешкав її батько, де побачила, що на стіні у кухні, на підлозі, у ванній кімнаті була кров. В житловій кімнаті знаходився її батько, який не рухався. Вона вийшла з кімнати та зателефонувала до швидкої та міліції. Після чого, від співробітників міліції дізналася, що її батька вбив ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_9 , показав, що загиблий ОСОБА_6 був її чоловіком, але вона з ним тривалий час не мешкала разом, оскільки він мешкав з ОСОБА_8 .. Останнім часом ОСОБА_6 зловживав спритними напоями, від чого виглядав не дуже добре і сильно схуд. ОСОБА_4 знала як сина співмешканки ОСОБА_8 15 березня 2014 року їй зателефонувала донька ОСОБА_7 , яка повідомила, що ОСОБА_9 вбили.

Свідок ОСОБА_10 , показав, що загиблий ОСОБА_6 був його батьком та проживав з матір`ю ОСОБА_4 ОСОБА_8 .. Останнім часом він зловживав спиртними напоями. Про смерть батька ОСОБА_10 дізнався від ОСОБА_8 , яка зателефонувала та повідомила, що батько помер. Останній раз він бачив ОСОБА_6 за два тижні до смерті, він казав що іноді конфліктує з ОСОБА_4 .. Одного разу він бачив батька з синцями, які, як він пояснював, отримав від ОСОБА_4 під час їх конфлікту.

Свідок ОСОБА_11 , показав, що 13 березня 2014 року, він бачив ОСОБА_4 в під`їзді будинку, де він проживає між другим та третім поверхами, де він сидів на східцях та був одягнутий в чорну куртку, темні брюки та шапку, вид у ОСОБА_4 був не охайний.

Свідок ОСОБА_8 показала, що 14 березня 2014 року вона разом з ОСОБА_6 перебували у них вдома, де розпивали спиртні напої. Її син ОСОБА_4 до них у той день не приходив. Потім вона лягла спати, а ОСОБА_6 приблизно о 20 21 годині вечора пішов в магазин, щоб купити горілки. Вночі, вона прокинулась від крику ОСОБА_6 , та вийшовши на кухню, побачила у нього на лівому плечі поріз. На питання що сталося, він відповів, що це чоловічі справи. Оскільки поріз був невеликий, він не схотів викликати швидку медичну допомогу, а потім пішов спати. Кровотеча на той час майже зупинилося. Зранку, вона прокинулась та побачила вже на підлозі ОСОБА_6 , який був мертвий, після чого, вона повідомила про це його доньку ОСОБА_7 ..

З протоколу огляду від 15 березня 2014 року, вбачається, що місцем огляду є квартира АДРЕСА_3 . При огляду кухні, біля входу на кухню, на стіні зліва виявлені бризки бурого кольору, на кухонному столі виявлено та вилучено кухонний ніж, загальною довжиною приблизно 17 см, довжиною клинка 7,5 см, на клинку ножа виявлені нашарування бурого кольору. Біля кухонного столу виявлено та вилучено чарку та пляшку від горілки об`ємом 0,25 л. При огляді кімнати, на підлозі виявлено труп ОСОБА_6 .. При огляді трупа на передній поверхні лівого плечового суглобу виявлена рана щелевидної форми з рівними підсохшими краями. На дивані в кімнаті та на стіні біля дивану, виявлені сліди бурого кольору. При огляді коридору, при вході в квартиру на полу виявлено пляму бурого кольору та біля входу на кухню також пляму бурого кольору, в шафі виявлено та вилучено в`язаний светр з розрізом зліва в районі плеча.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 808-Дм/14 від 23 квітня 2014 року, у потерпілого ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження кінцівок, а саме, колото-різана рана лівого плеча з пошкодженням лівої плечової артерії.

Вказане вище ушкодження є прижиттєвим та утворилось незадовго до смерті.

Колото-різана рана на лівому плечі утворилась від однократної травматичної дії, односторонньо гострого, гострокінцевого, з ‹‹П››- образним поперечним перетином обушка, з вираженими ребрами, плоского клинка колюче-ріжучого знаряддя з напрямком дії клинка ножа в напрямку ззовні всередину зліва направо знизу вгору, з вилученням клинка ножа в зворотному напрямку з натиском на лезо клинка про що свідчить наявність додаткового розрізу в одному з кінців рани.

Причиною смерті ОСОБА_6 є гостра крововтрата, в результаті колото-різаного поранення лівого плеча з ушкодженням лівої плечової артерії.

За ступенем тяжкості, стосовно до живих людей, колото-різане поранення лівого плеча з ушкодженням лівої плечової артерії несе ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

Враховуючи ступінь розвитку трупних явиш встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа, смерть ОСОБА_6 могла настати за 24 години і більше до проведення судово-медичної експертизи.

Між отриманим колото-різаним ушкодженням лівого плеча з пошкодженням лівої плечової артерії і настанням смерті ОСОБА_6 є прямий причинний зв`язок.

Характер ушкоджень яких вказував би на їх утворення при самообороні чи боротьбі при судово-медичній експертизі встановлено не було.

Враховуючи локалізацію колото-різаного ушкодження при судово-медичному дослідженні трупа ушкоджень, можна припустити, що громадянин ОСОБА_6 при нанесенні йому ушкоджень міг знаходитись в любому положенні і при цьому нападник (нападники) при нанесенні йому колото-різаного поранення лівого плеча міг (могли) знаходитись з любого боку потерпілого з рухом руки нападника (нападників) в якому знаходився колюче-ріжучий предмет в напрямку ззовні всередину зліва направо дещо знизу вгору.

Після спричинення колото-різаного поранення лівого плеча з пошкодженням лівої плечової артерії, смерть ОСОБА_6 могла настати в період часу, який обчислюється десятками хвилин і в цей проміжок часу він міг скоювати самостійні дії в обмеженому об`ємі.

З висновку судово-медичної експертизи №128-МК/808-Дм/14 від 01 квітня 2014 року, вбачається, що на представленому шкіряному клаптику з області лівого плеча трупа ОСОБА_6 виявлено колото-різана рана, утворена в результаті впливу гостроконечним, односторонньо-гострим клинком колюче-ріжучого знаряддя з ‹‹П›› - образним поперечним перетином обушка, ребра якого були помірно виражені і мають колото-ріжучі властивості.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №53/808-Дм/14 від 14 травня 2014 року, колото-різана рана на лівому плечі могла утворитись від однократного гострого, гостроконечного, з ‹‹П››- образним поперечним перетином обушка, з вираженими ребрами, плоского клинка колюче-ріжучого знаряддя з напрямом дії клинка ножа в напрямку ззовні всередину зліва направо знизу вгору, з вилученням клинка ножа в зворотному напрямку з натиском на лезо клинка про що свідчить наявність додаткового розрізу в одному з кінців рани і не виключено, що дане ушкодження могло утворитись і від дії клинка ножа наданого на експертизу.

Показання дані обвинуваченим ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту відповідають даним отриманим в ході проведення експертизи трупа по відношенню механізму і локалізації ушкодження.

Речові докази куртка, чоловічий светр, зіскоб речовини бурого кольору, порожня пляшка з-під горілки, ємністю 0.25 л., скляна чарка з написом «Хортиця», ніж побутовий, фрагмент липкої стрічки з дверей кухні з бризками речовини бурого кольору, зрізи нігтьових платин з трупу ОСОБА_6 на досудовому слідстві оглянуті, визнані в якості речових доказів та здані на зберігання до камери зберігання речових доказів Комінтернівського РВ.

З висновку судово-цитологічної експертизи № 396-Ц від 24 квітня 2014 року, вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножа, на клинку, вилученому при огляді місця події в квартирі АДРЕСА_3 , знайдені сліди крові людини групи А (ІІ) з ізогемагглютиніном анти-В, походження якої від ОСОБА_6 , не виключається.

Як вбачається з висновку судово-імунологічної експертизи № 1009-И/14 від 27 березня 2014 року, зіскоба зі стіни, а також бризки речовини бурого кольору з дверей кухні, вилучених під час огляду місця події у кв. АДРЕСА_3 містять кров людини групи А з ізогемагглютиніном анти-В, походження якої від ОСОБА_6 не виключається

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1011-И/14 від 04 квітня 2014 року, на светрі вилученого під час огляду місця події у кв. АДРЕСА_3 , виявлено кров людини групи А з ізогемагглютиніном анти-В, походження якої від ОСОБА_6 не виключається.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 24 квітня 2014 року, за участю судово-медичного експерта, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , обвинувачений добровільно розказав, що 14.03.2014 близько 22 години 00 хвилин, він прийшов додому до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Там між ним та ОСОБА_6 , на кухні виник конфлікт, в ході якого останні встали друг навпроти друга, приблизно знаходячись лицем один до одного на відстані до 1 метру. У кожного з них в правій руці було по кухонному ножу, які були направлені лезом у бік великого пальця. При зближенні один з одним, ОСОБА_4 своєю лівою рукою відстрашив праву руку потерпілого, в якій був ніж та клинком ножа наніс пошкодження в область лівого плеча ОСОБА_6 по направленню з переду назад з вилученням клинка у зворотному напрямку. Більше ніяких тілесних ушкоджень не завдавав. Даний слідчий експеримент зафіксовано на CD- диск.

В судовому засіданні ОСОБА_4 спочатку визнавав себе винним в нанесенні ножового поранення ОСОБА_6 , а потім відмовився від цих показів та став стверджувати що його в квартирі в цей день не було зовсім. Зміну показів пояснив тим, що не бажає брати вину на себе.

До показів ОСОБА_4 про те, що він не був на місці злочину в день його скоєння, суд ставиться критично, оскільки під час слідчого експерименту останній детально показав, спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Ці покази, згідно висновку № 53/808-Дм/14 від 14 травня 2014 року не суперечать даним, отриманим в ході проведення експертизи трупа.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що до квартири АДРЕСА_3 мали доступ лише ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та сам обвинувачений. Оскільки обвинувачення ОСОБА_8 не висунуто, а сама вона в момент скоєння злочину спала, то вільний доступ у квартиру мав лише ОСОБА_4 .. Тому і скористатися ножем, який знаходився в квартирі та там же був вилучений, міг саме обвинувачений. Сторонніх осіб в квартирі не було.

Не визнання ОСОБА_4 своєї вини, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Покази ОСОБА_8 стосовно того, що обвинуваченого в день скоєння злочину за місцем скоєння злочину не було, є надуманими, оскільки вона 14 березня 2014 року з 20-21 години вечора до самої ночі спала та моменту нанесення тілесних ушкоджень не бачила.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає вину ОСОБА_4 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 23 грудня 2012 року близько 22 год. 00 хв., він, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 3 будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання, а саме: комутатору ОS-LS-6224 Chassis в кількості 1 шт. вартістю 8740 грн. 00 коп., що належать ПрАТ «Київстар», чим спричинив ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 24.12.2012, проведений на сходовій клітці між 4-м та 5-м поверхом в 3-му під`їзді буд. АДРЕСА_4 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4956 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 10 години 45 хвилин по 11 годину 00 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 135-А, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 30 березня 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в м. Харків поблизу будинку № 7 вул. Ньютона, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку кришок люків з колодязів водопровідної мережі в кількості 3-х штук, вартістю 1785 грн. 00 коп., що належать КП «Харківводоканал», чим спричинив КП «Харківводоканал» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 31.03.2013, проведений на прилеглій території до 2-х поверхового будинку АДРЕСА_5 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4965 від 30.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 11 години 20 хвилин по 11 годину 35 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 7 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26 травня 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 2 будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_6 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання, а саме : комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт. вартістю 1860 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-2SM-10LC в кількості 1 шт. вартістю 174 грн. 00 коп., що належать ТО «Телесвіт», загальною вартістю 2034 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 27.05.2013, проведений на східцевій площадці між 1-м та 2-м поверхами під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_7 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4955 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 11 години 50 хвилин по 12 годину 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_6 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 07 вересня 2013 року за адресою: АДРЕСА_8 , в якому також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення двох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 11 години 50 хвилин по 12 годину 05 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 07 вересня 2013 року близько 23 год. 30 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 1 будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_8 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання, а саме : оптичного приймальнику GA 8030 (OR)220V-SC в кількості 1 штуки вартістю 440 грн. 00 коп., що належать ТОВ «Телесвіт», чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 08.09.2013, проведений на технічному поверсі під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_8 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4963 від 29.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 11 години 50 хвилин по 12 годину 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_8 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 26 травня 2013 року за адресою: АДРЕСА_6 , в якому також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення двох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 11 години 50 хвилин по 12 годину 05 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 17 жовтня 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу знаходячись в м. Харків на перехресті вул. Самаркандська вул. Сенявина, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку кришки люка з колодязя водопровідної мережі в кількості 1 штуки вартістю 595 грн. 00 коп., що належать КП «Харківводоканал», чим спричинив КП «Харківводоканал» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4964 від 30.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 12 години 20 хвилин по 12 годину 45 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Самаркандська, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 01 листопада 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 3 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_9 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання, а саме: комутатору ОS-LS-6224 Chassis в кількості 1 шт. вартістю 8710 грн. 00 коп., що належить ПрАТ «Київстар», чим спричинив ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 02.11.2013, проведений на технічному поверсі під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_9 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4953 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 13 години 00 хвилин по 13 годину 15 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Матросова, 12-Б за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 листопада 2013 року близько 22 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 1 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_8 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт. вартістю 1860 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-2SM-10LC в кількості 1 шт. вартістю 174 грн. 00 коп., оптичного приймальнику GA-8030(OR)-220V-SC в кількості 1 шт. вартістю 440 грн. 00 коп., що належать ТОВ «Телесвіт», загальною вартістю 2474 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту та висновок судової-товарознавчої експертизи.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4967 від 27.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та також не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 13 години 30 хвилин по 13 годину 40 хвилин за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 173-В за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 листопада 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 5 будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_10 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання, а саме : комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт. вартістю 1860 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-WDM-SM-1550 nm в кількості 1 шт. вартістю 192 грн. 00 коп., що належать ТОВ «Телесвіт», загальною вартістю 2052 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту та висновок судової-товарознавчої експертизи.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 5027 від 29.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 15 години 30 хвилин по 15 годину 45 хвилин за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 169-А за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 листопада 2013 року близько 23 год. 30 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 1 будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_11 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт., вартістю 1860 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-2SM-10LC в кількості 1 шт. вартістю 174 грн. 00 коп., оптичного приймальнику GA 8030 (OR)220V-SC вартістю 440 грн. 00 коп. що належать ТО «Телесвіт», загальною вартістю 2474 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту та висновок судової-товарознавчої експертизи.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4961 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 16 години 00 хвилин по 16 годину 15 хвилин за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 177 за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 16 листопада 2013 року близько 02 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 2 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_12 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт. вартістю 1860 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-2SM-10LC в кількості 1 шт. вартістю 174 грн. 00 коп., оптичного приймальнику GA 8030 (OR)220V-SC в кількості 1 шт. вартістю 440 грн. 00 коп., що належать ТОВ «Телесвіт», загальною вартістю 2474 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4959 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 16 години 30 хвилин по 16 годину 45 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Киргизська, 4, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 13 грудня 2013 року за адресою: АДРЕСА_13 , в якому також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення двох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 16 години 30 хвилин по 16 годину 45 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 13 грудня 2013 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 3 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_13 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: Huawei Quidway S 2326 (Ethernet access swithes) в кількості 1 шт., вартістю 1927 грн. 70 коп., що належить ПрАТ «Київстар», чим спричинив ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол огляду місця події, довідку ПрАТ «Київстар» про вартість викраденого майна та протокол слідчого експерименту.

Протокол огляду місця події, від 14.12.2013, проведений на технічному поверсі будинку АДРЕСА_13 . Однак цей огляд проведений лише з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, фіксує факт відсутності майна і жодним чином не встановлює винуватість ОСОБА_4 ..

Довідка потерпілої сторони ПрАТ «Київстар» про вартість викраденого майна, не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 16 години 30 хвилин по 16 годину 45 хвилин за адресою: АДРЕСА_13 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 16 листопада 2013 року за адресою: АДРЕСА_12 , в якому також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення двох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 16 години 30 хвилин по 16 годину 45 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 23 грудня 2013 року близько 01 год. 30 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 4 будинку який розташований за адресою м. Харків Фесенківський в`їзд, 7, де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: комутатору Edge-core ES-3528M в кількості 1 шт. вартістю 1860 грн. 00 коп., комутатору Edge-core ES-3510 в кількості 1 шт. вартістю 1328 грн. 00 коп., оптичного модулю SFP-LX-SM-0220 в кількості 1 шт. вартістю 122 грн. 00 коп., що належать ТО «Телесвіт», загальною вартістю 3310 грн. 00 коп., чим спричинив ТОВ «Телесвіт» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту та висновок судової-товарознавчої експертизи.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4958 від 29.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 16 години 55 хвилин по 17 годину 10 хвилин за адресою: м. Харків, Фесенківський в`їзд, 7, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 05 лютого 2014 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в м. Харкові поблизу будинку № 20 по вул. Танкопія, де шляхом вільного доступу, з фасаду вказаного будинку скоїв крадіжку телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4, довжиною 10 метрів вартістю 354 грн. 51 коп., телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,5, довжиною 10 метрів вартістю 511 грн. 85 коп., що належать ПАТ «Укртелеком», загальною вартістю 866 грн. 36 коп., чим спричинив ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на три докази, а саме протокол проведення слідчого експерименту, речовий доказ фрагменти кабелю та висновок судової-товарознавчої експертизи.

Висновок судової-товарознавчої експертизи № 4957 від 30.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Слідчий експеримент від 14.05.2014 року проведений в період часу з 17 години 25 хвилин по 17 годину 35 хвилин за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 20, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого він розповів про обставини вчинення даного злочину, однак в суді від цих показів відмовився.

Як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

Вилучені 4 фрагменти кабелю, які постановою начальника відділення СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_12 визнані у якості речових доказів, суд вважає недопустимим доказом, оскільки він добутий з порушення норм КПК України.

Так, статтею 240 КПК України визначено, що слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Здобуття речових доказів, вилучення речей, які мають доказове значення під час слідчого експерименту чинним КПК України не передбачено.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У протоколі огляду предметів, не містяться властивості кабелю, відсутні відомості про його перетин, з якої сталі чи волокна він вироблений, для яких навантажень він призначений, лише вказана довжина кожного фрагменту.

Крім того, слідчим не встановлено, яким чином ці фрагменти кабелю стосуються вказаного епізоду крадіжки, а саме, не проведено експертного дослідження для встановлення походження цих фрагментів, чи могли вони використовуватись в якості викраденого телефонного кабелю та чи відносяться вони до кабелю марки ТПП 100х2х0,5, який був викрадений.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що наявність лише протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого є недостатнім для визнання винуватості ОСОБА_4 , а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 16 лютого 2014 року близько 22 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в м. Харків поблизу будинку № 28 А по вул. Танкопія шляхом вільного доступу, з фасаду вказаного будинку, скоїв крадіжку телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4, довжиною 7 метрів вартістю 248 грн. 15 коп., що належать ПАТ «Укртелеком», чим спричинив ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме на висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Висновок судово-товарознавчої експертизи № 4962 від 30.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 17 години 50 хвилин по 18 годину 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_14 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 17 лютого 2014 року за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 22 та епізодом крадіжки від 06 березня 2014 року за адресою: АДРЕСА_15 , в яких також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення трьох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 17 години 50 хвилин по 18 годину 00 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 17 лютого 2014 року близько 02 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 1 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_16 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме : комутатору ОS-LS-6224 Chassis в кількості 1 шт., вартістю 8710 грн. 00 коп., що належить ПрАТ «Київстар», чим спричинив ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме на висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Висновок судово-товарознавчої експертизи № 4966 від 28.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 17 години 50 хвилин по 18 годину 00 хвилин за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 22, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 16 лютого 2014 року за адресою: АДРЕСА_14 та епізодом крадіжки від 06 березня 2014 року за адресою: АДРЕСА_15 в яких також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення трьох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 17 години 50 хвилин по 18 годину 00 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 06 березня 2014 року близько 23 год. 00 хв., діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу пройшов до приміщення під`їзду № 2 будинку який розташований за адресою АДРЕСА_17 , де за допомогою металевого лому зламав антивандальну металеву шафу, звідки скоїв крадіжку Інтернет обладнання а саме: комутатору керованого 2 го рівня з 24 портами 10/100 вартістю 3288 грн. 00 коп., що належать ПрАТ «Київстар», чим спричинив ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого з місця скоєння правопорушення зник, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що його на місці злочину в той день не було.

Вказане звинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , послався на два докази, а саме на висновок судової-товарознавчої експертизи та протокол слідчого експерименту.

Висновок судово-товарознавчої експертизи № 4954 від 29.04.2014 встановлює лише вартість викраденого майна та не є доказом винуватості обвинуваченого.

Наданий прокурором протокол слідчого експерименту від 14.05.2014 року проведений в період часу з 17 години 50 хвилин по 18 годину 05 хвилин за адресою: АДРЕСА_15 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає недопустимим доказом, оскільки він проведений в той же час та за участю тих же осіб, що і слідчий експеримент за епізодом крадіжки від 17 лютого 2014 року за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 22 та епізодом крадіжки від 16 лютого 2014 року за адресою: АДРЕСА_14 , в яких також обвинувачується ОСОБА_4 .. Проведення трьох слідчих експериментів 14.05.2014 року з 17 години 50 хвилин по 18 годину 05 хвилин за різними адресами та за участю тих самих осіб є фізично неможливим, а тому у суду виникає сумнів у правдивості відомостей, що містяться в цих протоколах та у допустимості даних протоколів у якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, як показав ОСОБА_4 , ніяких показів на слідчому експерименті він не давав, тільки на прохання слідчого витягував руку в сторону об`єкта крадіжки для здійснення фотозйомки. Сам протокол на слідчому експерименті не складався, а був представлений йому для підпису на наступний день у слідчому ізоляторі.

В судовому засіданні обвинувачений заявив, що на досудовому слідстві, після того як він визнав себе винним в нанесенні ножового поранення своєму вітчиму, оперативні працівники умовили його зізнатися декількох крадіжках, пообіцявши йому за це продукти харчування та доброзичливе ставлення до нього, однак, обманули та замість декількох епізодів, висунули звинувачення у 16 епізодах крадіжки, де збитки становлять значну суму. Побачивши обман, він відмовився брати на себе вину в цих крадіжках.

Прямих доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор не надав. З викраденого майна нічого не вилучалось, також не встановлено, куди це майно поділось.

Відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вважає, що прокурором не надано жодного доказу винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вказаного злочину, а тому, за цим епізодом крадіжки, його необхідно виправдати за не доведеністю вини обвинуваченого.

Для підтвердження винуватості ОСОБА_4 , прокурор посилався на протоколи пред`явлення особи для впізнання від 07.05.2014 року, під час чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_4 , як особу, яка на Кінному ринку в м. Харкові пропонувала купити інтернет обладнання та телефонні кабелі.

Однак, покази надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_14 про те, що він не пам`ятає коли, бачив ОСОБА_4 на території Кінного ринку в м. Харкові, який пропонував йому купити якусь металеву коробку з якої стирчали проводки, є неконкретними та не підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у жодному з епізодів крадіжки.

У суду виникають сумніви щодо того, яким чином був встановлений цей свідок органами досудового слідства через два роки після першого епізоду крадіжки. Яким чином ОСОБА_14 , працюючи на режимному підприємстві, в першій половині дня, тобто в робочий час, знаходитись на Кінному ринку в м. Харкові.

Як заявив обвинувачений ОСОБА_4 , на Кінному ринку в м. Харкові він не був більше 3-х років, свідка ніколи не бачив та крадене інтернет обладнання нікому не продавав, а де знаходяться ряди з електронікою на ринку він взагалі не знає.

Від допиту свідка ОСОБА_13 прокурор відмовився.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив скоєння злочину.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, батьком характеризується також з негативного боку.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує відомості про його особу, відсутність пом`якшуючої та наявність обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що скоєний ним злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів і вважає, що він повинен нести покарання у вигляді позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 15000 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі. Дану суму суд вважає сумірною та відповідною понесеним потерпілою моральним стражданням.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_4 суми матеріальної шкоди в розмірі 15000 гривень задоволенню не підлягає, оскільки потерпілою не надано жодних відомостей щодо понесення нею матеріальних витрат у зв`язку із кримінальним правопорушенням.

Цивільні позови ПрАТ «Київстар» на загальну суму 39002 гривні 54 копійки, ТОВ «Телесвіт» на загальну суму 12876 гривень 95 копійок, КП «Харківводоканал» на загальну суму 7651 гривня 35 копійок та ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 548 гривень 43 копійки, суд залишає без розгляду у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та спричиненні ним матеріальних збитків.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз № 4956 від 28.04.2014, № 4965 ві 30.04.2014, № 4955 від 28.04.2014, № 4963 від 29.04.2014, № 4964 від 30.04.2014, № 4953 від 28.04.2014, № 4967 від 29.04.2014, № 5027 від 29.04.2014, № 4961 від 28.04.2014, № 4959 від 28.04.2014, № 4958 від 29.04.2014, № 4957 від 30.04.2014, № 4966 від 28.04.2014, № 4962 від 30.04.2014, № 4954 від 29.04.2014, пов`язаних з оцінкою викраденого майна, стягненню з ОСОБА_4 не підлягають, оскільки його винуватість в цих крадіжках не доведена, а сам ОСОБА_4 за всіма епізодами крадіжок виправданий.

Як вбачається з обвинувального акту, під час досудового розслідування проводилась судова дактилоскопічна експертиза, однак, оскільки в судовому засіданні, прокурором не надано розрахунку на підтвердження судових витрат за проведення цієї експертизи, то суд, за власною ініціативою, без документальних підтверджень, розглядати це питання не може.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді СЕМИ років ШЕСТИ місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України за епізодом від 23 грудня 2012 року виправдати за недоведеністю його вини.

ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 30 березня 2013 року, 26 травня 2013 року, 07 вересня 2013 року, 17 жовтня 2013 року, 01 листопада 2013 року, трьома епізодами від 15 листопада 2013 року, 16 листопада 2013 року, 13 грудня 2013 року, 23 грудня 2013 року, 05 лютого 2014 року, 16 лютого 2014 року, 17 лютого 2014 року, 06 березня 2014 року виправдати за недоведеністю його вини.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 18 березня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму моральної шкоди в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Цивільні позови ПрАТ «Київстар» на загальну суму 39002 гривні 54 копійки, ТОВ «Телесвіт» на загальну суму 12876 гривень 95 копійок, КП «Харківводоканал» на загальну суму 7651 гривня 35 копійок та ПАТ «Укртелеком» на загальну суму 548 гривень 43 копійки залишити без розгляду.

Речові докази:

· куртку чоловічу, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області повернути ОСОБА_4 ;

· чоловічий светр чорного кольору; зіскоб речовини бурого кольору з стіни кімнати; фрагмент липкої стрічки з дверей кухні з бризками речовини бурого кольору; порожня пляшка з-під горілки, ємкістю 0.25 літра; скляна стопка з написом «Хортиця»; ніж побутовий з коричневою дерев`яною рукояткою; зрізи нігтьових пластин з трупу ОСОБА_6 , передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя - ОСОБА_1