печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2015 року Печерський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

та підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004171 від 06.08.2014 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
25.12.2014 до Печерського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м.Києва надійшло кримінальне провадження №757/25905/14-к відносно ОСОБА_5 за ст. 186 ч.2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити до судового розгляду дане кримінальне провадження, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України. Крім того, прокурор просив продовжити ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 2 міс., пославшись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обвинувачений зможе вчинити тиск на потерпілого, переховуватись від суду, перешкоджати встановленню істини у справі, продовжити займатись злочинною діяльністю

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 у вирішенні вказаних питань поклались на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 про місце, день і час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився, судом прийнято рішення про можливість проведення судового засідання за його відсутності.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ст.186 ч.2 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

Про вказане йдеться і у змісті ухвали апеляційного суду м.Києва від 17.12.2014 (т.1 а.с. 227-280), якою вирок Печерського районного суду м.Києва від 09.10.2014 відносно ОСОБА_5 було скасовано і справу повернуто на новий судовий розгляд.

Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону ОСОБА_5 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, двомісячний строк тримання ОСОБА_5 під вартою продовжений ухвалою апеляційного суду м.Києва від 17.12.2014 спливає 20.01.2015.

При вирішенні цього питання судом приймалось до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачає покарання на строк до 6 років позбавлення волі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти власності, вчинив інкримінований злочин за змістом обвинувального акту під не знятої і не погашеної судимості, офіційно не працює, не зареєстрований на території України, не має визначеного місця проживання, у зв`язку з чим суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004171 від 06.08.2014 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, - повернути прокурору прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_3 у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала в цій частині може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом семи днів з моменту її проголошення.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20 березня 2015 року включно.

В цій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1