Ухвала

іменем україни

11 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кравченка С.І.,

суддів: Лагнюка М.М.,
Тельнікової І.Г.,

за участю прокурора Саленка І.В.,

захисника ОСОБА_1,

при секретарі Зінорук В.В.,

розглянувши в судовому засіданні
матеріали кримінального провадження
за касаційною скаргою прокурора, який
брав участь при розгляді провадження в
суді першої інстанції на ухвалу
Апеляційного суду Волинської області
від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 13 листопада 2013
року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та
проживає в АДРЕСА_1, громадянина
України, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до
покарання у виді 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки та покладено обов'язки,
передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 1706 грн. 43 коп.
матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної
шкоди.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнано
винним у тому, що він 6 липня 2013 року
близько 2 год., перебуваючи біля
спортивного майданчика
загальноосвітньої школи №11, за
адресою: м. Луцьк, вул. Наливайка, 11-б, на
ґрунті раптово виниклих неприязних
стосунків наніс ОСОБА_3 близько п'яти
ударів кулаком в обличчя, від яких
останній впав. Після цього ОСОБА_2 наніс
ОСОБА_3, який перебував на підлозі, ще
два удари ногою в обличчя.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2
ОСОБА_3 було заподіяно тяжкі тілесні
ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року вирок
місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить
переглянути ухвалені по справі судові
рішення та призначити новий розгляд в
апеляційному суді. Вказує на
неправильне застосування
кримінального закону, а саме ст. 75 КК
України, та допущене істотне порушення
кримінального процесуального закону,
оскільки ухвала апеляційного суду не
відповідає положенням ст. 419 КПК
України.

На касаційну скаргу надійшли
заперечення від засудженого та
потерпілого.

Іншими учасниками справи судові
рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який не підтримав касаційну
скаргу, думку захисника, який
заперечував проти задоволення
касаційної скарги, обговоривши доводи,
викладені в касаційній скарзі та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку
кримінального правопорушення та
правильність кваліфікації його дій в
касаційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України
суд, призначаючи покарання, повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначено покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів. Вирішуючи питання про
звільнення від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст.75 КК
України суд також повинен враховувати
тяжкість вчиненого злочину, особу
винного та дотримуватися загальних
принципів, встановлених законом, щодо
призначення покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд
вказаних вимог закону дотримався. Так,
взявши до уваги тяжкість вчиненого
ОСОБА_2 злочину, всі обставини справи та
дані про його особу, а саме: молодий вік,
позитивну характеристику, те, що він
вперше притягується до кримінальної
відповідальності, перебуває на обліку
в психіатричній лікарні та поведінку
потерпілого на час вчинення злочину,
суд обґрунтовано прийшов до висновку
про можливість застосування ст.75 КК
України та звільнення ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням.

При цьому судом також належним чином
враховано те, що ОСОБА_2 визнав свою
вину, активно сприяв розкриттю злочину
та частково відшкодував заподіяну
шкоду.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що викладені в касаційній
скарзі доводи прокурора про
неправильне застосування ст. 75 КК
України та звільнення ОСОБА_2 від
відбування основного покарання з
випробуванням, внаслідок чого
призначене йому покарання не
відповідає ступеню тяжкості злочину та
особі засудженого є безпідставними.

При розгляді справи апеляційним судом
були належним чином досліджені
матеріали кримінального провадження і
надано відповідь на доводи прокурора,
які викладені в апеляційній скарзі. При
цьому було взято до уваги думку
потерпілого ОСОБА_3, який заперечував
проти задоволення апеляції прокурора
та вказував на примирення з
ОСОБА_2 Порушень вимог ст. 419 КПК
України, як про те зазначено в
касаційній скарзі, колегія суддів не
вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 434-439 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року щодо ОСОБА_2
залишити без зміни, а касаційну скаргу
прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

підпис підпис
підпис

С.І. Кравченко М.М. Лагнюк І.Г.
Тельнікова

Згідно з оригіналом
С.І. Кравченко