Справа № 352/2425/14-к
Провадження № 1-кп/352/151/14
25 листопада 2014 року м. Івано-Франківськ
Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тисменицького районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грімне, Городоцького району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, а також умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження.
Злочин вчинено за наступних обставин.
25.07.2014 близько 08:00 год. жителька АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 у зв`язку із вчиненням щодо неї протиправних дій, які виразились в нанесенні тілесних ушкоджень колишнім співмешканцем ОСОБА_4 , зателефонувала дільничному інспектору міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС України в області ОСОБА_6 та в телефонному режимі повідомила про вчинення щодо неї злочину ОСОБА_4 .
Прибувши близько 09:00 год., на виклик за адресою АДРЕСА_2 дільничний інспектор міліції ОСОБА_6 конфлікту не застав, ОСОБА_4 за місцем проживання ОСОБА_5 був відсутній.
Цього ж дня, приблизно о 15.00 год., дільничний інспектор міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС України в області ОСОБА_6 , будучи при виконанні службових обов`язків пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю, повторно прибув за викликом ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 виявив, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжував конфліктувати з ОСОБА_5 , в ході чого поводив себе агресивно та на пропозиції припинити протиправні дії не реагував.
Дільничний інспектор міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС України в області старший лейтенант міліції ОСОБА_6 , перебуваючи у форменому одязі, представившись працівником міліції, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про міліцію», з метою припинення в добровільному порядку зазначених дій, попросив ОСОБА_4 заспокоїтись та покинути господарство ОСОБА_5 .
На законну вимогу працівника правоохоронного органу ОСОБА_4 відреагував агресивно, почав погрожувати дільничному інспектору міліції ОСОБА_6 фізичною розправою, діючи умисно та усвідомлюючи, що ОСОБА_6 являється працівником міліції та перебуває при виконанні своїх службових обов`язків, схопив його за формений одяг, внаслідок чого розірвав сорочку та пошкодив погони, після чого намагався повалити працівника міліції на землю та спричинити тілесні ушкодження.
З метою припинення протиправних дій, діючи у відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 Закону України «Про міліцію», дільничний інспектор міліції ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_4 , після чого останній відбіг на декілька метрів і піднявши камінь із землі намагався нанести ним тілесні ушкодження ОСОБА_6 , однак останній застосував заходи фізичного впливу, повалив ОСОБА_4 на землю та утримував його до приїзду слідчо-оперативної групи.
В ході вчинення опору працівнику правоохоронного органу, дільничному інспектору міліції СДІМ Тисменицького РВ УМВС України в області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_6 , ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді одного синця та одного садна в ділянках передньої поверхні грудної клітки зліва, та одного садна в ділянці гребеня лівої тазової кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив суду вказані вище обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив, що на вимогу працівника правоохоронного органу відреагував агресивно, почав погрожувати дільничному інспектору міліції ОСОБА_6 фізичною розправою та наніс йому легкі тілесні ушкодження. Щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 у визначенні міри покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов буде заявляти в цивільному судочинстві.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєних кримінальних правопорушеннях доведена повністю.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно кримінальні правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, думку потерпілого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.342 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, ч.2 ст.345 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття, визнання вини та перебування на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
По місцю проживання обвинувачений характеризуються посередньо.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що суттєвої шкоди потерпілому не заподіяно, обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкціями ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, оскільки, з урахуванням суспільної небезпечності обвинуваченого, його виправлення і перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним по ч.2 ст.342, ч.2.ст.345 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.342 КК України - 1 (Один) рік позбавлення волі;
- за ч.2 ст.345 КК України - 3 (Три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і призначити ОСОБА_4 покарання - 3 (Три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: камінь розміром 18*15 см та чоловічу сорочку форменого одягу ОВС, світло синього кольору повернути законним володільцям.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення.
Суддя ОСОБА_1