Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Романець Л.А., Матієк Т.В.

при секретарі Гладкіх Л.М.,

за участю:

прокурора Саленка І.В.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 2 грудня 2014 року кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2014 року.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості, засуджено

за ч. 1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено в порядку ст.ст. 100, 124 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим в тому, що він 08 січня 2013 року приблизно о 22-00, перебував у стані алкогольного сп'яніння в будинку потерпілої ОСОБА_3 в с. Глібівка Вишгородського району Київської області, де на грунті особистих неприязних стосунків між ним та потерпілою ОСОБА_3 виникла сварка з приводу намагань останньої виставити його з будинку, під час якої він завдав ОСОБА_3 кухонним ножем декілька ударів в обличчя та шию ліворуч. Коли потерпіла стала чинити опір, відмахуючись від нього руками, ОСОБА_2, доводячи свій умисел на позбавлення її життя, цим же ножем завдав ще близько 3-4 ударів в область правого передпліччя, заподіявши різані поранення тіла із пошкодженням судин, що супроводжувалось розвитком крововтрати, від чого настала смерть останньої.

У касаційній скарзі захисник засудженого вказує на те, що суд, правильно встановивши фактичні обставини, дав їм неправильну юридичну оцінку, кваліфікувавши дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України. Виходячи із направленості умислу засудженого, вважає правильною кваліфікацію дій останнього за ч. 2 ст. 121 КК України. Стверджує, що покарання ОСОБА_2 призначено із порушенням ст. 65 КК України. З урахуванням даних про особу засудженого, а також віктимної поведінки потерпілої вважає за можливе призначити засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Наголошує на порушенні права засудженого на захист, коли підготовче судове засідання відбулось без участі захисника.

З урахуванням наведеного, просить постановлені щодо ОСОБА_2 судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника на підтримку поданої захисником касаційної скарги з підстав, викладених у ній, заперечення прокурора на неї, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 у умисному вбивстві, суд послався на показання самого засудженого, який не заперечував факту сварки з потерпілою ОСОБА_3 у її будинку під час вживання спиртних напоїв, яка переросла у бійку, в ході якої він кухонним ножем наніс їй декілька ударів ножем.

Такі показання засудженого узгоджуються із даним слідчого експерименту за його участю.

Із даних протоколу огляду місця події було встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено в будинку за місцем проживання потерпілої, у якому знайшли й знаряддя його скоєння.

З огляду на сукупність наведених та інших, зазначених у вироку, доказів, зокрема, даних висновку комісійної судово-медичної експертизи про характер та механізм заподіяння ушкоджень, суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2, завдаючи ОСОБА_3 декілька ударів ножем в обличчя та шию, мав намір умисно позбавити її життя.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 115 КК України є правильною.

Доводи касаційної скарги захисника засудженого про те, що судами невірно встановлено умисел засудженого, який не був спрямований на позбавлення життя потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними.

Суди першої та апеляційної інстанцій ретельно і всебічно перевірили та слушно визнали, що ОСОБА_2 умисно, цілеспрямовано вчиняв дії щоб позбавити життя потерпілої. Цей висновок випливає із оцінки зібраних у справі доказів у сукупності й аналізу характеру та послідовності дій засудженого до і під час злочину, зокрема, таких обставин як взаємне розташування засудженого і потерпілої під час нанесення ударів ножем, використання знаряддя злочину, яке не відповідало діям потерпілої, які передували вчиненню злочину, спосіб нанесення ударів ножем та їх спрямованість у життєво важливі частини тіла, посткримінальну поведінку засудженого, який залишив місце злочину.

У зв'язку із цим доводи захисника засудженого про неправильне застосування кримінального закону є безпідставними.

Покарання засудженому призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи винного та усіх обставин кримінального провадження.

Підстав для призначення більш м'якого покарання, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не знаходить.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що захисник засудженого у належний спосіб був повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання, про що свідчить його особистий підпис у повернутому корінці поштового рекомендованого повідомлення (т. 2 ас. 17).

За таких обставин та за відсутності будь яких зауважень захисником щодо його обов'язкової участі, або причини його неявки в підготовче судове засідання надано не було, суд не був позбавлений права проводити підготовче судове засідання без участі захисника.

Право на захист засудженого у повному обсязі було забезпечено на усіх стадіях досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження.

Інших істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування або зміну постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 436-438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника засудженого залишити без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає

С у д д і:

Л.А. Романець Т.А. Широян Т.В. Матієк