Ухвала

іменем україни

03 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

секретаря судового засідання ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

переглянула в судовому засіданні вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за касаційними скаргами потерпілого ОСОБА_3 та прокурора Грушанського А.О., який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції.

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. с. Бородіно, Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено до покарання за:

· ч. 1 ст. 366 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 1 рік;

· ч. 2 ст. 365 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки.

Відповідно з положеннями ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1 позбавлено спеціального звання - старший сержант міліції.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

· за ч. 1 ст. 366 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 1 рік;

· за ч. 2 ст. 365 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70, 72 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк 2 роки.

Відповідно з положеннями ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_2 позбавлено спеціального звання - сержант міліції.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 950 грн та моральну шкоду - 5000 грн.

Як встановив суд, 19 листопада 2012 року приблизно в 00.00 годині, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знаходячись при виконанні своїх службових обов'язків, на зупиночному комплексі по вул. Новгородська м. Запоріжжя, підійшли до ОСОБА_3, який стояв біля свого автомобіля "Ніссан Кашкай" державний номер НОМЕР_1 та дізнались, що останній зробив вимушену зупинку у зв'язку із несправністю автомобіля, на даний час шукає евакуатор та вживає алкогольні напої.

ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 почали звинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. Отримавши категоричну відмову від ОСОБА_3, ОСОБА_1, діючи умисно, маючи умисел на перевищення влади та своїх службових повноважень, всупереч інтересам служби, виходячи за межі наданих йому прав та службових повноважень, як представника влади, розуміючи, що своїми діями порушує вказані положення Закону, а також перевищує свої службові обов'язки, безпричинно, в порушення вимог ст. 12-14 Закону України "Про міліцію" разом з ОСОБА_4, застосували фізичний вплив та повалили ОСОБА_3 на землю.

Продовжуючи свої дії, реалізовуючи умисел направлений на перевищення влади та своїх службових повноважень, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 за відсутності загрози їх життю і здоров'ю, вчинення будь - якого опору, застосували до ОСОБА_3 спеціальний засіб - палку резинову ПР-73, завдавши нею останньому не менше 10 ударів в область голови, тулубу, рук та ніг. Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, продовжуючи свої неправомірні дії, застосували заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, завели руки ОСОБА_3 за спину, наділи на них наручники та направились на стаціонарний пост 475 км автодороги Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя для складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП.

В результаті дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій тім'яній області, синців в правій тім'яній області, області лоба справа, в області правої кисті, у основи першого пальця правої кисті, у основи пальця лівої кисті, в області правого передпліччя, в області правого стегна, садна в області правого лучезап'ястного суглоба, в області лівої кисті, в області обох колінних суглобів, які в сукупності відповідно до висновку експерта № 300 від 14.02.2013 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

19 листопада 2012 року о 01.40 годині, у приміщенні стаціонарного посту, ОСОБА_1, будучи службовою особою та представником влади, вчинив умисні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, що виразилися у незаконних методах, з метою штучного нарощування показників роботи (створення видимості ефективної роботи), шляхом внесення неправдивих даних в офіційні документи, склав та особисто підписав адміністративний протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 413908, до якого вніс завідомо неправдиві дані щодо обставин вчинення ОСОБА_3 правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, чим порушив охоронювані законом права та інтереси останнього та своїми діями здійснив підрив авторитету правоохоронного органу в особі взводу № 2 з ОСП роти ДПС ДАІ ГУМВС України в Запорізької області, чим заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян і державним інтересам.

Після цього, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4, діючи умисно, з метою укриття своїх дій, в порушення вимог п. 2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС №185 від 22.02.2001 р. склали неправдиві офіційні документи; а саме рапорти на ім'я начальника Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в які внесли відомості щодо обставин здійснення ОСОБА_3 непокори законним вимогам працівників міліції, що не відповідали дійсності. Після складання зазначених офіційних документів, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4, на патрульному автомобілі ВАЗ 2109 державний номер 0909, 19 листопада 2012 року о 04.05 годині доставили ОСОБА_3 до чергової частини Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для складання адміністративного протоколу та надали зазначені неправдиві офіційні документи.

На підставі наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_4 неправдивих офіційних документів старшим дільничним Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, складено адміністративний протокол ЗП №194453 відносно ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП.

Прокурор у касаційній скарзі наводить вимоги щодо скасування судових рішень і про призначення нового розгляду в суді першої інстанції у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинам та особам засуджених внаслідок м'якості. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що судом при призначені засудженим покарання за ч. 2 ст. 365 КК порушено вимоги ст. 65 КК та безпідставно застосовано положення ст. 75 КК. Стверджує, що суд не взяв до уваги те, що потерпілий наполягав на суворій мірі покарання, а дані про особи засуджених не знижують ступінь їх суспільної небезпеки за вчинених ними діянь. Звертає увагу, що районний суд у вироку не вказав від якого саме покарання (основного чи додаткового) звільняє засуджених. Також прокурор вказує, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги ст. 419 КПК та не надано оцінки всім доводам апеляційної скарги прокурора.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_3 порушує питання про скасування судових рішень та про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Потерпілий зазначає, що суд першої інстанції при призначенні засудженим покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК не врахував тяжкість вчинених засудженими злочинів, їх наслідки, поведінку засуджених після вчинення злочинів, наявність обставин, які обтяжують покарання - вчинення злочину групою осіб, за попередньою змовою, відсутність обставин, які пом'якшують покарання, непогашення заподіяної шкоди. Зазначає про неправильне вирішення цивільного позову. Стверджує, що апеляційний суд не навів в ухвалі обґрунтованих мотивів, з яких відмовив у задоволенні його апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав доводи касаційних скарг та просив призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та потерпілого підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 365 КК, прокурор та потерпілий у касаційних скаргах не оспорюють.

Доводи прокурора та потерпілого про допущення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення є слушними.

Зі змісту положень ст. 419 КПК вбачається, що в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, окрім іншого, суть апеляційної скарги, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в своїх апеляційних скаргах прокурор та потерпілий вказували на м'якість призначеного засудженим покарання, безпідставне застосування ст. 75 КК, посилаючись на те, що судом не було враховано тяжкість вчинених злочинів, кількість злочинів, дані про особу обвинувачених, відсутність обставин, які пом'якшують покарання, дані про поведінку винних після скоєння злочинів та відсутність намагань відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, потерпілий вказував на неправильне вирішення цивільного позову.

Апеляційний суд при розгляді апеляційних скарг не погодився з доводами прокурора та потерпілого та визнав рішення районного суду законним та обґрунтованим.

Разом із тим на думку колегії суддів касаційної інстанції ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки в ухвалі не надана належна оцінка доводів прокурора і потерпілого, не наведені підстави, через які їх визнано необґрунтованими. Ухвала суду містить формальне посилання на дотримання вимог закону судом першої інстанції при призначенні покарання та вирішенні цивільного позову і в ній не наведено докладні мотиви і підстави визнання апеляційних скарг необґрунтованими. Внаслідок чого апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК і дійшов передчасного висновку про законність вироку в частині призначення покарання зі звільненням засуджених від його відбування та дотримання вимог закону при вирішенні цивільного позову.

Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення.

Враховуючи, що зазначені порушення вимог закону можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду справи, то колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційний суд повинен належним чином перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та постановити рішення, яке буде відповідати вимогам ст. 419 КПК. Разом із тим, якщо під час нового розгляду справи не будуть встановлені інші обставини, які можуть вплинути на висновки суду щодо покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_1, то призначене їм покарання із застосуванням ст. 75 КК, слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора та потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7