Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/19/14-к
№ провадження
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року
Сколівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

при секретарі
Трембач М.М.;

з участю прокурора
Кіїв М.Р.;

обвинуваченого
ОСОБА_1.;

та потерпілого ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області кримінальне
провадження по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Дрогобич Львівської
області, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, неодруженого, із
середньою освітою,
невійськовозобов'язаного, депутатом не
являється, не працюючого, раніше
судимого Дрогобицьким міськрайонним
судом Львівської області 13.11.2012 року за
ч. 1 ст. 185 КК України до сплати штрафу у
дохід держави у розмірі 850 грн.,
судимість не погашена,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1., будучи раніше
судимим за вчинення злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на
шлях виправлення не став, а 19.12.2013 року
близько 21 год. 00 хв. у с. Орів
Сколівського району Львівської
області, перебуваючи в альтанці
неподалік магазину «Сколелісторг» із
своїми знайомими ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
почув від ОСОБА_2., що в того пропав
мобільний телефон. Допомагаючи ОСОБА_2.
у пошуках мобільного телефону він,
маючи при собі ліхтарик, на підлозі
альтанки під столом побачив мобільний
телефон марки NOKIA 6300 та переконавшись,
що поблизу нікого немає, повторно
таємно викрав зазначений мобільний
телефон вартістю 500 грн., із сім-карткою
оператора «МТС» вартістю 10 грн. та
карткою пам'яті «SckanDisk» 2 Гб., вартістю 60
грн., завдавши своїми діями майнової
шкоди ОСОБА_2. на загальну суму 570 грн..

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1., після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання
суду у відсутності сумнівів щодо
добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що дійсно він 19.12.2013 року
близько 21 год. 00 коп., перебуваючи у с.
Орів Сколівського району Львівської
області у альтанці неподалік місцевого
магазину почув від свого знайомого
ОСОБА_2., що той шукає мобільний телефон.
Допомагаючи останньому шукати
мобільний телефон, він знайшов його на
підлозі під столиком альтанки, однак,
скориставшись тим, що його ніхто не
бачить, вирішив викрасти мобільний
телефон та повідомивши ОСОБА_2., що
нічого не знайшов. На даний час він
кається у скоєному, просить його суворо
не карати, обіцяє виправитись та у
подальшому такого більше не вчиняти.

Враховуючи те, що обвинувачений
ОСОБА_1. свою вину у вчиненому
кримінальному правопорушенні визнав
повністю, інші учасники провадження не
оспорюють фактичні обставини справи і
судом встановлено, що обвинувачений
правильно розуміє зміст цих обставин,
відсутні будь-які сумніви у
добровільності та істинності його
позиції, заслухавши думку учасників
судового розгляду, які не заперечували
проти розгляду кримінального
провадження в порядку, передбаченому ч.
3 ст. 349 КПК України, та роз'яснивши йому
положення ч. 3 ст. 349 КПК України про
наслідки застосування обмеженого
дослідження доказів, а саме про
позбавлення його у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1. у вчиненні
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1. вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185
КК України, як повторне таємне
викрадення чужого майна (крадіжка).

Обтяжуючих вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставин, передбачених
ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом'якшуючою вину обвинуваченого
ОСОБА_1. у вчиненні кримінального
правопорушення обставиною,
передбаченою ст. 66 КК України, суд
вбачає його щире каяття у скоєному та
активне сприяння у розкритті
кримінального правопорушення.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1. суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
обвинуваченого, який позитивно
характеризується за місцем фактичного
проживання, на «Д» обліку у лікаря
нарколога та лікаря психіатра
Сколівської ЦРЛ Львівської області не
перебуває, раніше притягався до
кримінальної відповідальності, а
судимість на момент вчинення нового
злочину не була погашена.
Обвинувачений повністю визнав свою
вину, щиро розкаюється у вчиненому
кримінальному правопорушенні та
активно сприяв розкриттю злочину. Суд
враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_1.
ніде не працює.

З урахуванням наведених обставин, суд
під час вирішення питання про обрання
міри покарання обвинуваченому ОСОБА_1.
вважає за доцільне призначити його у
межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 185
КК України у вигляді обмеження волі на
певний строк. Одночасно суд вважає за
можливе та доцільне застосувати до
обвинуваченого ОСОБА_1. ст. 75 КК України
- звільнення від відбування покарання з
випробуванням, та покласти на нього
певні обов'язки, визначені у ст. 76 КК
України.

Речовий доказ - мобільний телефон
марки NOKIA 6300 із стартовим пакетом «МТС»
та карткою пам'яті «SckanDisk» 2 Гб. слід
повернути потерпілому ОСОБА_2..

Цивільного позову у кримінальному
провадженні не заявлено.

Судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і
призначити йому покарання у вигляді
обмеження волі строком на 1 (один) рік та
6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України
засудженого ОСОБА_1 звільнити від
відбування покарання з випробуванням,
якщо він протягом 1 (одного) року
іспитового строку не вчинить нового
кримінального правопорушення і
виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання або роботи та
періодично з'являтися у вказані органи
для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 до вступу вироку у законну силу
не обирати.

Речовий доказ - мобільний телефон
марки NOKIA 6300 із стартовим пакетом «МТС»
та карткою пам'яті «SckanDisk» 2 Гб. -
повернути ОСОБА_2.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя
В.Я. Микитин