Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/929/15-к
Провадження № 1-кп/376/62/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000219 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, працюючого у ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

встановив:

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію.

06 квітня 2015 року військовозобов`язаний, ОСОБА_3 , призначений до команди НОМЕР_1 та під особистий підпис отримав мобілізаційне розпорядження та був повідомлений про явку 7 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , для призову на військову службу за мобілізацією.

7 квітня 2015 року та в подальшому, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року до Сквирського РВК не прибув, без поважних причин, та у складі команди НОМЕР_1 в розташування військової частини для подальшого проходження військової служби не вибув.

Між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування справи укладено угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди суд приходить до такого висновку.
Відповідно до статті 472 КПК України сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 не виходячи за межі загальних засад призначення покарання, встановлених КК України. При цьому було враховано ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, особу винуватого і обставини, які пом`якшують покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Обвинувачений та прокурор просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши вказану угоду, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.469, 472 КПК України і може бути затверджена судом.

Кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК Українине є особливо тяжким, внаслідок його вчинення не було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб.
Укладенню угоди передувало досягнення домовленості між сторонами, зміст яких відображено в угоді. Зокрема, це беззастережне визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України. Тобто між прокурором та підозрюваним досягнуто домовленість про співпрацю, що позитивно характеризує його особу та свідчить про щире каяття у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 не оспорюється, отже суд вважає доведеним, що його дії вірно кваліфіковані за ст.336 КК України, оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке виразилось в ухиленні від призову за мобілізацією.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у виді двох років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України з випробуванням та іспитовим строком один рік і покладенням обов`язків, передбачених п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_3 права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та згоден на призначення покарання, узгодженого з прокурором, переконався в тому, що ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити.
Керуючись ст. 314, 369-374, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду, укладену 29 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Сквирського району Київської області юристом 3 класу ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 , про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ст.336 КК України на два роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1