Провадження № 11-кп/792/328/15
Справа № 676/4676/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої
ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
представника цивільного
відповідача ТОВ «РД Транс» ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000003 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року, прокурора, представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, на утриманні одна неповнолітня дитина, водія ТОВ „РД-Транс, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі п. „в ст. 1, ст. 14 Закону України „Про амністію у 2014 році від 18 квітня 2014 року ОСОБА_11 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.
Цивільний позов прокурора прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі міністерства охорони здоров`я в особі Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 до ОСОБА_11 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 4469 грн. 10 коп. залишено без розгляду.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі в загальній сумі 21532 грн. 58 коп., які складаються із вартості проведених судово-криміналістичних експертиз віднесено на рахунок держави.
Накладений постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування ДТП СУ МВСУ в Хмельницькій області від 9 грудня 2011 року арешт на автомобіль марки ІВЕКО-ЄВРОСТАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом „Когел, реєстраційний номер НОМЕР_2 скасовано.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання закінчився 21 серпня 2013 року.
За вироком суду, ОСОБА_11 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що він близько 14 год. 8 грудня 2011 року, рухаючись на ділянці автодороги 270км+850м сполученням Житомир-Чернівці за кермом автомобіля марки „ІВЕКО-ЄВРОСТАТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом „Когел, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боку м. Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району проявив безпечність та неуважність і в порушення вимог п. 1.2, 1.5, 2.3 Б, 10.1, 11.2, 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, не вжив заходів для руху як найближче до правого краю проїзної частини, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, що спричинило занос напівпричепа „Когел, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на смугу зустрічного руху та зіткнення з передньою частиною автомобілем „ОПЕЛЬ КОМБО, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_15 . Від удару автомобіль „ОПЕЛЬ КОМБО почав рухатись назад і зіткнувся з передньою частиною автомобіля „VOLKSWAGEN Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_16 .
Внаслідок даного ДТП водій ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент спричинення у вигляді закритої травми органів грудної клітки геморагічний забій правого та лівого легенів, переломи 3-4-5-6-7-8-9-10 ребер по лопатковій лінії ліворуч зліва (прямі, розгинальні) з вистоянням уламків ребер у ліву плевральну порожнину з ушкодженням парієнтальної плеври на рівні зламаних 4-5-6-7 ребер, переломи 6-7-8-9-10 по лопатковій лінії праворуч (непрямі), переломи 5-6-7-8-9 по передньо-підпахвовій лінії ліворуч, крововилив в широкий м`яз спини ліворуч на рівні 6-7-8-9 ребер по лопатковій та задньо-підпахвовій лініям, двобічний напружений травматичний гемо-пневмоторакс (скупчення повітря в плевральних порожнинах), яка ускладнилась розвитком двобічної після травматичної плевропневмонії, фібринозного плевриту гострої легенево-серцевої недостатності, від яких о 3.30 год. 23.12.2011 року наступила смерть.
Пасажир автомобіля „VOLKSWAGEN Caddi, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден чола справа, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №944 від 09.12.2011 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є смерть потерпілого.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ПАТ СК „АСКА, ТОВ „РД-ТРАНС про відшкодування шкоди завданої злочином залишено без розгляду з підстав не усунення потерпілою недоліків позовної заяви викладених в ухвалі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 березня 2012 року.
В поданих апеляційних скаргах прокурор, представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_17 та представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_11 та правильність кваліфікації його дій, просять: прокурор та представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вирок суду скасувати, а представник потерпілого ОСОБА_12 змінити, у зв`язку з неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Ухвалити свій вирок, яким за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначити ОСОБА_11 покарання у виді реального позбавлення волі та стягнути з обвинуваченого збитки спричиненні злочином.
Вказують, що законні підстави для застосування до обвинуваченого акту амністії відсутні. Судом в достатній мірі не враховано особу ОСОБА_11 , його відношення до вчиненого, наслідки, що настали, час який сплинув з моменту скоєння кримінального правопорушення.
Акцентують увагу, що законні підстави для залишення позовів прокурора та потерпілої ОСОБА_7 без розгляду відсутні. Вважають, що висновки суду, викладені у вироку та ухвалі щодо вирішення цивільних позовів прокурора та потерпілої не відповідають вимогам закону. На їх думку, суд проігнорував вимоги процесуального та матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, не дав їм правової оцінки, невірно оцінив досліджені докази, що призвело до неправомірного вирішення цивільних позовів.
Стверджують, що суд безпідставно не взяв до уваги та визнав недопустимими доказами ряд криміналістичних досліджень, незаконно виключив з обвинувачення висновок про спричинення внаслідок ДТП пасажиру ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень та не сформулював у вироку обвинувачення визнане судом доведеним. Це, на думку прокурора та представників потерпілих, свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування судового рішення.
Потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 вважають ухвалу місцевого суду про залишення цивільного позову потерпілої без розгляду такою, що постановлена з порушенням вимог закону. Просять її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Зазначають, що посилання суду як на підставу залишення позову без розгляду на невиконання вимог викладених в ухвалі суду від 06.03.2012 року щодо усунення недоліків позовної заяви є надуманими та суперечать матеріалам кримінального провадження. Оскільки суд, в 2012 році, залишивши без руху цивільний позов ОСОБА_7 та надавши їй час для виправлення його недоліків в подальшому, на протязі років неодноразово приймав до розгляду та розглядав по суті численні її позовні заяви про збільшення позовних вимог, якими були усунуті недоліки викладені в ухвалі суду. Крім того, наголошують, що суд дослідивши всі наявні докази щодо обґрунтування цивільного позову зобов`язаний був його вирішити по суті, а не залишати без розгляду, що є прямим порушенням вимог закону.
ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» заперечує проти даних апеляційних скарг. Вважає ухвалу суду про залишення позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування шкоди завданої злочином без розгляду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , представника ТОВ «РД Транс» ОСОБА_9 , які просять апеляційні скарги залишити без задоволення, оскільки вважають судові рішення такими, що ґрунтуються на вимогах закону, провівши з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами в частині дослідження матеріалів кримінальної справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Як встановлено в процесі апеляційного розгляду, ОСОБА_11 , 8 грудня 2011 року біля 14 год., на 270 км + 800 м автодороги із двостороннім рухом «Житомир-Чернівці», керуючи автомобілем «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , рухаючись по мокрій ділянці дороги з крутим спуском, з боку м. Хмельницького в напрямку м. Кам`янець-Подільського, поблизу с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в порушення вимог п. п. 1.2, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 12.1, 12.3 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, проявив безпечність та неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, що спричинило занос напівричепа «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , на смугу зустрічного руху відділену дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 та зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху з боку м. Кам`янець-Подільського в напрямку м. Хмельницького. Від удару автомобіль «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 почав рухатися назад внаслідок чого сталося його зіткнення з передньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_16 , який рухався в напрямку м. Хмельницького за автомобілем «ОРЕL Combo».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді: закритої травми органів грудної клітки геморагічний забій правого та лівого легенів, переломи 3-4-5-6-7-8-9-10 ребер по лопатковій лінії ліворуч зліва (прямі, розгинальні) з вистоянням уламків ребер у ліву плевральну порожнину з ушкодженням парієнтальної плеври на рівні зламаних 4-5-6-7 ребер, переломи 6-7-8-9-10 по лопатковій лінії праворуч (непрямі), переломи 5-6-7-8-9 по передньо-підпахвовій лінії ліворуч, крововилив в широкий м`яз спини ліворуч на рівні 6-7-8-9 ребер по лопатковій та задньо-підпахвовій лініям, двобічний напружений травматичний гемо-пневмоторакс (скупчення повітря в плевральних порожнинах), який ускладнився розвитком двобічної післятравматичної плевропневмонії, фібринозного плевриту гострої легенево-серцевої недостатності, від яких о 03 год. 30 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
ОСОБА_11 не були виконані вимоги п. п. 1.2, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 12.1, 12.3 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, якими встановлено, що
· перетинання дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 забороняється;
п. 1.5. - дії та бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. п. 1.2., 11.2 в Україні встановлений правосторонній рух транспортних засобів і нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частин;
п. 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди.
Невиконання ОСОБА_11 названих вимог ПДР України при керуванні транспортним засобом з напівпричепом знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та скоєним злочином і його наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_15 .
Вина ОСОБА_11 , у вчиненні злочину повністю доведена зібраними у провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_11 не заперечував та ствердив обставини спричинення автомобілям «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 та «VOLKSWAGEN Caddi» механічних ушкоджень на автодорозі «Житомир-Чернівці» неподалік с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в денну пору 8 грудня 2011 року, завдання потерпілому ОСОБА_15 в результаті цього значних тілесних ушкоджень, однак викладав свою версію подій.
Послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які повністю узгоджуються між собою та які ствердили, що дорожньо-транспортна пригода, наслідком якої стала загибель ОСОБА_15 відбулася в результаті заносу причепу транспортного засобу, яким керував обвинувачений з його виїздом на смугу зустрічного руху та зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку.
Аналогічними показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які ствердили обставини дорожньо-транспортної пригоди 8 грудня 2011 року неподалік с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району за участю транспортних засобів «ІВЕКО ЕUROSTAR» з причепом, «ОРЕL Combo» та «VOLKSWAGEN Caddi».
Факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_11 , загибель в результаті останньої потерпілого ОСОБА_15 ствердила і потерпіла ОСОБА_7 в процесі судового розгляду.
Показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та експерта ОСОБА_23 , які показали, що внаслідок проведення оперативних заходів було встановлено, що саме ОСОБА_11 , в результаті порушення вимог ПДР України, допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_15 внаслідок заносу та виїзду на смугу зустрічного руху причепу транспортного засобу під його керуванням.
Крім того факт вчинення ОСОБА_11 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події зі схемами та таблицями ілюстрацій до нього, які він скріпив своїм підписом не висуваючи жодних скарг і заперечень та з яких вбачається, що 8 грудня 2011 року на 270 км + 800 м автодороги «Житомир-Чернівці», поблизу с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на смузі зустрічного руху, по відношенню до напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_11 , відбулося зіткнення транспортних засобів «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 під керуванням обвинуваченого та автомобілів «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 і «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 в результаті чого транспортні засоби отримали різного ступеня механічні ушкодженнями (а.п. 5-27, т. 1).
Даними правовстановлюючих документів на автомобілі «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 та «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , посвідченнями водіїв з відповідними талонами, стверджується, що ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 користувалися та були наділені правом керувати названим транспортними засобами (а.п. 28-31, 38, 40, т. 1).
Із змісту протоколів оглядів та затримання транспорту вбачається факт наявності у автомобілів «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_15 «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_16 , значних механічних ушкоджень характерних для лобового зіткнення, саме тих, на які вказують обвинувачений та свідки (а.п. 42, 70-71, т. 1).
Змістом протоколу огляду та затримання транспорту стверджується факт наявності у напівричепа «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , транспортування якого здійснював ОСОБА_11 , механічних ушкоджень характерних для зіткнення з перешкодою, саме тих, на які вказують очевидці вчинення злочину (а.п. 44, т. 1).
Із даних висновку експерта № 36/262 ТС від 12.12.2011 року вбачається, що транспортний засіб «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 та напівричеп «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , їх рульова та гальмівна системи перебували в технічно справному стані і у повній мірі виконували функції, що передбачені їх конструкціями. Технічних несправностей, які могли привезти до зміни напрямку руху напівпричепа і виїзду останнього на смугу зустрічного руху по незалежних від водія причинах не виявлено (а.п. 100-105, т. 1).
Висновком експерта № 233 від 30.01.2012 року з відповідними додатками вбачається, що потерпілому ОСОБА_15 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді геморагічного забою правого та лівого легенів, переломів 3-4-5-6-7-8-9-10 ребер по лопатковій лінії ліворуч зліва (прямі, розгинальні) з вистоянням уламків ребер у ліву плевральну порожнину з ушкодженням парієнтальної плеври на рівні зламаних 4-5-6-7 ребер, переломів 6-7-8-9-10 по лопатковій лінії праворуч (непрямі), переломів 5-6-7-8-9 по передньо-підпахвовій лінії ліворуч, крововиливу в широкий м`яз спини ліворуч на рівні 6-7-8-9 ребер по лопатковій та задньо-підпахвовій лініям, двобічний напружений травматичний гемо-пневмоторакс (скупчення повітря в плевральних порожнинах), який ускладнився розвитком двобічної післятравматичної плевропневмонії, фібринозного плевриту гострої легенево-серцевої недостатності. Могли утворитися коли ОСОБА_15 в момент ДТП являвся водієм легкового автомобіля «ОРЕL Combo» і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.
Вказані тілесні ушкодження стали причиною смерті ОСОБА_15 , від яких він помер в реанімаційному відділенні Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 біля 03 год. 30 хв. 23 грудня 2011 року (а.п. 126-131, т. 1).
Із змісту медичної картки стаціонарного хворого № 1/6558 вбачається, що ОСОБА_15 8 грудня 2011 року, тобто після скоєння дорожньо-транспортної пригоди був доставлений у реанімаційне відділення Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 із значними тілесними ушкодженнями, де знаходився до моменту своєї смерті, яка наступила о 03 год. 30 хв. 23 грудня 2011 року (а.п. 103-150, т. 5).
Аналізуючи висновок судово-медичного експерта в сукупності з іншими дослідженими доказами, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку, що виявленні у ОСОБА_15 тілесні ушкодження спричинені саме внаслідок ДТП, яка відбулася 8 грудня 2011 року за участю обвинуваченого, оскільки саме потерпілий ОСОБА_15 був водієм та знаходився в автомобілі «ОРЕL Combo», зіткнення з яким допустив ОСОБА_11 .
Із даних протоколів відтворення обстановки та обставин події з фото-таблицями вбачається, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , в деталях, вказали місце, спосіб та механізм дорожньо-транспортної пригоди, а саме, що така сталася внаслідок заносу напівпричепа, транспортування якого здійснював обвинувачений, на смугу зустрічного руху та зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», яким керував потерпілий ОСОБА_15 . При цьому свідки повідомляли такі деталі вчиненого злочину, які можуть були відомі виключно безпосереднім очевидцям його скоєння (а.п. 189-192, 193-200, 201-204, 205-206, т. 2).
Разом з тим колегія суддів відхиляє дані протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю обвинуваченого, на які останній та його захисник посилаються як на алібі ОСОБА_11 . Оскільки обвинувачений є прямо зацікавленою особою, а самі вихідні дані обставин ДТП суперечать та не узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження, що свідчить про їх непослідовність (а.п. 177-180, 181-184, т. 2).
З аналогічних підстав не спростовує обставин вчинення ДТП, підлягає відхиленню та не звільняють ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності висновки судово-транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 26.11.2012 року (а.п. 249-262, т. 2). Оскільки останній повністю спростовується вищенаведеними доказами, постановлений виключно на вибіркових вихідних даних взятих експертом на свій розсуд, так як суд, який був ініціатором його проведення жодних вихідних даних експертам не задавав та не зазначав, не вказували таких і інші учасники судового провадження (а.п. 220-221, т. 2).
Більше того, наявні на автомобілі «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 механічних ушкоджень зі сторони водія, повністю спростовують, не узгоджуються та суперечать висновкам названих експертів, що свідчить про їх надуманість та не відповідність фактичним обставинам справи.
Висновками експертів № 2/7-А від 28.02.2013 року та 753/754/13-21 від 18.06.2013 року з таблицями ілюстрацій стверджується, що зіткнення автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 та напівричепу «КОGEL», р/н НОМЕР_5 могло відбутися на смузі руху автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , тобто на смузі руху в напрямку м. Хмельницького.
При цьому показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та потерпілого ОСОБА_12 щодо обставин ДТП, способу та механізму дорожньо-транспортної пригоди є технічно спроможними, на відміну від тверджень обвинуваченого, які не можна визнати такими.
Першочерговий контакт між транспортними засобами відбувся між лівою задньою частиною причепа «КОGEL», р/н НОМЕР_5 при виїзді останнього на зустрічну смугу з передньою лівою та лівою бічною частинами автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , внаслідок блокування руху останнього цей автофургон перемістився в протилежному свого напрямку руху по напрямку руху причепа. Після контакту з причепом задня частина автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 контактувала з передньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , і в результаті такого контакту з останнім автомобіль «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 перемістився до місця кінцевого свого розташування (а.п. 70-81, 106-125, т. 3).
Змістом висновку експерта № 71А від 27.03.2013 року стверджується, що з моменту виникнення небезпеки водій автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 ОСОБА_15 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з напівпричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , як і не мав технічної можливості водій автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 ОСОБА_16 уникнути зіткнення з автомобілем «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 .
На відміну від дій потерпілого ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_16 , дії яких відповідали вимогам ПДР України, в заданій дорожній ситуації дії обвинуваченого ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. п. 10.1, 12.1, а також лінії дорожньої розмітки 1.1 ПДР України (а.п. 90-96, т. 3).
Вина ОСОБА_11 у вчинені злочину стверджується в тому числі, його ж показами в процесі досудового розслідування, де він послідовно, будучи допитаний не один раз, в якості підозрюваного та обвинуваченого, давав послідовні показання, якими в деталях викладав обставини вчинення злочину, тобто скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок виїзду напівпричепу під його керуванням на смугу зустрічного руху та зіткнення з автомобілем «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_15 , який рухався назустріч, що повністю узгоджується з вищенаведеними доказами та свідчить про їх правдивість (а.п. 82-85, 120-123, 179-181, т. 1).
При цьому колегія суддів не може погодитися з висновками місцевого суду, що ці показання обвинуваченого в процесі досудового слідства не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку та є недопустимими доказами.
Оскільки, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що провадження в справі, збирання та здобуття доказів, в тому числі здійснювалося за вимогами КПК України (в редакції 1960 року), а тому в силу вимог ч. 8 Перехідних положень КПК України вказані докази є допустимими та не утворюють порушення законних прав обвинуваченого та процесу розгляду провадження.
З аналогічних підстав не ґрунтується на вимогах закону і висновки суду щодо недопустимості доказів в частині показів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в процесі досудового слідства (а.п. 53-55, 56-58, 59-60, 137-138, 179-181, т. 1).

Не може погодитися колегія суддів із висновками місцевого суду щодо визнання недопустимими доказами протоколів огляду та затримання транспортних засобів «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 і «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 від 08.12.2011 року (а.п. 42, 43, 44, 45, т. 1). Оскільки збирання та здобуття цих доказів здійснювалося за вимогами та правилами КПК України (в редакції 1960 року), безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди, за участю понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , ідентичність підпису якого на вказаних процесуальних документах стверджується даними висновку експертів № 3464/14-32/3465/14-33 і які не заперечували та ствердили свою безпосередню участь у проведені процесуальних (слідчих) дій (а.п. 31-45, т. 6).
При цьому, враховуючи кількість учасників дорожньо-транспортної пригоди та її наслідки, на місці події могло працювати декілька слідчих, що в силу вимог КПК України (в редакції 1960 року) не утворює порушення кримінального-процесуального законодавства та не тягне за собою визнання цих доказів недопустимими.
Більше того, в матеріалах провадження не встановлено жодного доказу щодо складу слідчо-оперативної групи, яка перебувала на місці пригоди та проводила процесуальні (слідчі) дії. Такі твердження місцевого суду є надуманими та прямо суперечать матеріалам кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
За таких обставин постанови про визнання та приєднання речових доказів, постанова про накладення арешту на транспортні засоби, постанова про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_11 , заява ОСОБА_16 про видачу бамперу в силу вимог закону не є джерелами доказів, а тому і не можуть визнаватися недопустимими доказами, на що суд уваги не звернув та прийняв хибне рішення про визнання названих процесуальних рішень доказами (а.п. 50, 51-52, 109, 88, 176-177, т. 1;14, 15-16, 17, т. 3).
Крім того, на переконання колегії суддів, відновлення автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 не може бути підставою для визнання висновків експертів № 2/7-а від 28.02.2013 року, № 71а від 27.03.2013 року та № 753/754/13-21 від 18 червня 2013 року недопустимими доказами та ще й в цілому. При цьому, ті обставини, які на думку суду є безумовною підставою для визнання названих висновків недопустимими, в тому числі щодо належності пошкоджених бамперу та скла конкретному автомобілю носять юридичний характер, знаходяться поза межами знань фахівців та повинні вирішуватися судом при ухвалені вироку.
Твердження ОСОБА_11 та його захисника щодо непричетності до дорожньо-транспортної пригоди, та відсутності його вини, стверджуються виключно розмірковуваннями відносно дій потерпілих, стилю керування автомобілем ОСОБА_15 , що не можна визнати об`єктивними та допустимими доказами, оскільки вони не стверджуються жодними іншими належними та об`єктивним даними.
Є надуманими твердження обвинуваченого та його захисника, що органами досудового розслідування не встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, в тому числі даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемами та таблицями ілюстрацій до нього, даними протоколів відтворення обстановки та обставин події з планом-схемою до них у їх сукупності, якими об`єктивно встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди, яким є 270 км + 800 м автодороги «Житомир-Чернівці», поблизу с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (а.п. 5-27, т. 1; 189-192, 193-200, 201-204, 205-206, т. 2).
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисниками не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_11 , які покладені в основу обвинувального акту були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 370 КПК України суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвищ свідка або назви процесуального документа.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку має бути наведена оцінка доводів, на які обвинувачений послався на свій захист. Якщо обвинувачений у судовому засіданні змінив свої показання, суд повинен ретельно перевірити як ті, так і інші показання, з`ясувати причину зміни показань і в результаті ретельного дослідження дати їм у вироку належну оцінку в сукупності з іншими доказами, що є у справі.
Проте ці вимоги закону під час розгляду провадження відносно ОСОБА_11 у повній мірі виконані не були. Як видно з оскаржуваного вироку, суд, всупереч вимогам закону, ретельно не перевірив і належної оцінки доказам здобутим органами досудового розслідування у їх сукупності не дав.
Більше того, ухваливши обвинувальний вирок в порушення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України не сформулював обвинувачення ОСОБА_11 визнаного судом доведеним.
Зокрема, на порушення вимог закону, суд в мотивувальній частині вироку, формуючи обвинувачення, яке визнав доведеним, обмежився перенесенням обвинувачення інкримінованого ОСОБА_11 органами досудового розслідування, вказавши, що органами досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої стала загибель потерпілого ОСОБА_15 та спричинення ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень, повністю продублювавши фактичні обставини інкримінованого йому злочину, з чого не можна зробити жодного висновку вчиняв ці дії обвинувачений чи ні, і чи є він винним у вказаних діях.

Проте, як вбачається з вироку суду, останній не погодившись з кваліфікацією дій обвинуваченого проведеною органами досудового розслідування в частині вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_12 , дійшов висновку про виключення з обвинувачення інкримінованого ОСОБА_11 наслідків у вигляді спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, через відсутність в його діях складу злочину.
Таким чином, мотивувальна частина вироку не узгоджуються та прямо суперечать висновкам суду в частині кваліфікації злочинних дій ОСОБА_11 по обставинах спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, дійшовши висновку, що твердження органів досудового розслідування та прокурора в частині доведеності вини ОСОБА_11 по обставинах порушення вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР України не знайшло свого підтвердження в процесі судового розгляду, як убачається з мотивувальної частини вироку, суд належним чином не проаналізував наведені докази в сукупності з іншими доказами по справі та не зазначив мотивів, з яких відхилив ці докази та прийняв інші, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Оскільки, належним чином не перевірені доводи органів досудового розслідування та прокурора про наявність в діях обвинуваченого порушення вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, в чому обвинувачувався останній.
Суд не провів належний аналіз та не дав відповідної оцінки фактичним даним, які містяться в письмових доказах та показаннях свідків, а також обвинуваченого та потерпілих. У вироку відсутній системний аналіз змісту цих документів, відсутні посилання чому суд не взяв до уваги та відхилив показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , експерта ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_12 , дані письмових доказів, які прямо та безпосередньо вказують на перетинання напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 під керуванням обвинуваченого смуги зустрічного руху відділеної дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 на автодорозі Житомир-Чернівці поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району внаслідок чого відбулося зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку.
Тобто, невиконання ОСОБА_11 вимог дорожньої розмітки 1.1 ПДР України при керуванні транспортним засобом з напівпричепом знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та скоєним злочином і його наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_15 .
Із наведених обставин вбачається, що суд першої інстанції не дав належного аналізу всім зібраним у провадженні доказам, а тому питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, зазначених у ст. 374 КПК України не вирішив.
Слід вважати, що суд виходив з того, що органами досудового розслідування та прокурором не доведено порушення ОСОБА_11 вимог 1.1 дорожньої горизонтальної розмітки ПДР України, оскільки будь-які мотиви прийнятого рішення у вироку судом не наведені.
Однак, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, оскільки він є помилковим, спростовується та суперечить матеріалам провадження.

Так, показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , експерта ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_12 , даним вищенаведених письмових доказів, у їх сукупності та прямо та безпосередньо стверджуються обставини перетинання напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 під керуванням обвинуваченого смуги зустрічного руху відділеної дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 на автодорозі Житомир-Чернівці поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району внаслідок чого відбулося зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку.
В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , експерта ОСОБА_23 , потерпілого ОСОБА_12 ..

У зв`язку з цим підстав вважати, що свідки та потерпілий, всі без виключення, оговорюють обвинуваченого в колегії суддів не має.

Більше того, їх твердження повністю узгоджуються з вищенаведеними, дослідженими судом доказами.

За таких обставин, рішення суду про виключення з обвинувачення інкримінованого ОСОБА_11 порушення вимог 1.1 дорожньої горизонтальної розмітки ПДР України суперечить матеріалам провадження.
Органами досудового розслідування, ОСОБА_11 , крім того обвинувачувався в тому, що 8 грудня 2011 року біля 14 год., на 270 км + 800 м автодороги «Житомир-Чернівці», керуючи автомобілем «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , поблизу с. Гуменці, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, в порушення вимог п. п. 1.2, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 12.1, 12.3 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, проявив безпечність та неуважність, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та погодні умови, що спричинило занос напівричепа «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , на смугу зустрічного руху відділену дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 та зіткнення із передньою частиною автомобіля «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху з боку м. Кам`янець-Подільського в напрямку м. Хмельницького. Від удару автомобіль «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 почав рухатися назад внаслідок чого сталося його зіткнення з передньою частиною автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , який рухався в напрямку м. Хмельницького за автомобілем «ОРЕL Combo». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді саден чола справа.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року) кримінальну справу щодо особи не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю, якщо відносно неї є не скасована постанова слідчого про закриття справи по тому ж обвинуваченню.
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, чинною постановою слідчого в ОВС відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області від 24.01.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_11 по обставинах спричинення ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тобто по тим же фактичним обставинам справи, з тих же приводів та підстав, які повторно інкримінуються обвинуваченому.
Більше того, спричинення особі легких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 286 КК України, в чому намагається переконати колегію суддів прокурор та представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 .
За таких обставин, з огляду на те, що є в наявності не скасована постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_11 по обставинах спричинення ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не тягне за собою кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України, підлягає виключення з обвинувачення інкримінованого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України заподіяння пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень у вигляді саден чола справа внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що не зазначення у вступній частині вироку всіх захисників обвинуваченого, надання можливості поставити питання прокурору та не дотримання послідовності виступу сторони захисту в судових дебатах, з огляду на те, що таке право стороні захисту було забезпечене, не можна вважати істотним порушенням кримінального процесуального законодавства на чому наголошують представники потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та прокурор. Оскільки, судом, було забезпечено право учасників судового процесу на виступ в судових дебатах, що стверджується матеріалами кримінальної справи, в тому числі журналом судового засідання, які ні потерпілі, ні їх представники у встановленому законом порядку не оскаржували.
Аналізуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази по справі в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_15 , тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
При цьому покарання засудженому ОСОБА_11 має бути призначено з урахуванням санкції кримінального закону, за яким кваліфікуванні його злочинні дії, та вимог ст. 65 КК України.
Зокрема, при призначенні покарання колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні тяжкого злочину, який характеризується необережною формою вини, наслідки, що настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 , думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просить виключно суворо покарати обвинуваченого, те що збитки спричинені злочином повністю не відшкодовані.
Аналогічну позицію щодо призначення ОСОБА_11 суворого покарання підтримав і представник потерпілої ОСОБА_7 і в процесі апеляційного розгляду.

Як стверджується матеріалами провадження, ОСОБА_11 вину у вчиненні злочину не визнав навіть під тиском зібраних доказів, не вживав достатніх заходів щодо відшкодування шкоди та досягнення порозуміння з потерпілою.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин колегією суддів не встановлено.
Пом`якшуючими його покарання обставинами є те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та частково відшкодував спричиненні злочином збитки.
За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, його особу, думку потірпілої, наслідки, які настали у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 , з огляду на те, що збитки спричинені злочином повністю не відшкодовані, з врахуванням того, що злочин характеризується необережною формою вини, в обвинуваченого на утриманні знаходяться неповнолітня дитина, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_11 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які вчинили необережні, не особливо тяжкі злочини, що є у випадку ОСОБА_11 .
ОСОБА_11 є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої він батьківських прав не позбавлений, що стверджується інформацією служби в справах дітей Сторожинецької районної державної адміністрації та Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області та стороною обвинувачення не спростовано.
В своїй заяві обвинувачений ОСОБА_11 просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від покарання.
Таким чином, в силу ст. ст. 1, 14 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році», враховуючи, що ОСОБА_11 , вчинив злочин, до набрання чинності Законом України «Про застосування амністії у 2014 році», підпадає під дію ст. 1 п. «в» даного Закону, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, раніше не судимий, дав згоду на застосування до нього амністії, колегія суддів знаходить, що обвинувачений підлягає звільненню і від відбування основного та додаткового покарання на підставі акту амністії.
Посилання прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на відсутність законних підстав для звільнення обвинуваченого від покарання внаслідок акту амністії, з огляду на те, що на момент розгляду справи сплинуло три місяці з дня набрання чинності Законом не є перепоною для застосування акту амністії та не ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році» тримісячний строк застосування амністії встановлюється виключно відносно засуджених, які вже відбувають покарання, а не обвинувачених, справи відносно яких перебувають в провадженні суду.
Тобто звільнення від відбування покарання внаслідок акту амністії, за наявності для того підстав, є обов`язком, а не правом суду, на що представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 уваги не звернув.
Не ґрунтується на вимогах закону і рішення місцевого суду про залишення позовних вимог прокурора та потерпілої ОСОБА_7 без розгляду.

Залишаючи цивільний позов прокурора без розгляду, суд першої інстанції, виходив із того, що у останнього відсутні повноваження на звернення до суду з позовом в інтересах держави, в особі Міністерства охорони здоров`я в особі Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитись не можна, оскільки він є помилковим та суперечить вимогам закону.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема, ст. ст. 20, 33, 36-1 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України, відповідно до якої прокурор може звертатися до суду із заявою про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або держави чи суспільних інтересів.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) під представництвом прокуратурою інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурори, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави з урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, у зв`язку з чим прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Так, відповідно до ст. 36-1 ЗУ Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Формою такого представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ; внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами.

Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах та форму його здійснення (ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру»)
Відповідно до названого рішення Конституційного Суду України під поняттям «орган, уповноважений державою здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Орган місцевого самоврядування в особі Кам`янець-Подільської міської ради проводить фінансування Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1, яка 100 % фінансується з місцевого бюджету.

Звертаючись до суду з указаним позовом, прокурор зазначав, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_11 Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 були спричинені збитки у сумі 4469 грн. 10 коп., які вона понесла у зв`язку з лікуванням потерпілого. Оскільки Кам`янець-Подільська міська лікарня № 1 фінансується з бюджету органів місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, то завдані обвинуваченим збитки шкодять інтересам держави, що є підставою для представництва інтересів держави прокурором.

Враховуючи викладене, висновок місцевого суду про те, що у даній справі інтереси держави не порушуються, а порушуються лише інтереси медичного закладу, є помилковим.

З аналогічних підстав є надуманими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження та вимогам закону рішення місцевого суду про залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування шкоди спричиненої злочином.

Зокрема, залишаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 без розгляду, своєю ухвалою від 16.03.2015 року, суд виходив з того, що ні нею, ні її представником не усунуто недоліків позовної заяви викладених в ухвалі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 6 березня 2012 року.

Разом з тим, поза увагою місцевого суду залишились ті обставини, що після проведення додаткового розслідування та повернення кримінального провадження до суду 02.07.2013 року, потерпілою ОСОБА_7 був заявлений новий цивільний позов про відшкодування шкоди спричиненої злочином. Цей позов судом був прийнятий судом до провадження, оголошений представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 в процесі судового розгляду, неодноразово уточнявся в процесі судового розгляду провадження по суті та був безпосереднім предметом судового розгляду, в тому числі письмових доказів, якими потерпіла обґрунтовувала позовні вимоги (а.п. 98-102, т. 6)).

Після проведення додаткового розслідування та повернення кримінального провадження до суду, жодних рішень щодо невідповідності цих цивільних позовів вимогам закону місцевий суд не приймав, як і не встановлював потерпілій ОСОБА_7 строку для усунення таких недоліків.

За таких обставин, рішення місцевого суду про залишення цивільного позову потерпілої без розгляду з підстав не усунення нею недоліків позовної заяви викладених в ухвалі суду від 6 березня 2012 року є надуманим та таким, що суперечить вимогам закону.

Разом з тим, з огляду на те, що місцевий суд свого рішення за позовами прокурора в особі держави в інтересах Кам`янець-Подільська міської лікарні № 1 та потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ПАТ СК „АСКА, ТОВ „РД-ТРАНС про відшкодування шкоди завданої злочином не прийняв, а залишив такі без розгляду, це позбавляє суд апеляційної інстанції можливості ухвалити своє рішення по суті позовних вимог на чому наполягає прокурор, потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_8 .

Тому, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів медичного закладу та потерпілої, в тому числі гарантованого державою та Конституцією України права на відшкодування спричинених злочином збитків, колегія суддів вимушена ухвалити у цій частині найприйнятніше рішення про скасування ухвали суду щодо залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 без розгляду та вироку суду в тому числі і в частині залишення цивільного позову прокурора про стягнення шкоди спричиненої злочином без розгляду, а матеріали справи в цій частині направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій частині не буде порушено баланс прав і законних інтересів потерпілої та обвинуваченого.

Судові витрати у провадженні за проведення судово-криміналістичних експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі, оскільки такі стверджуються наявними в матеріалах справи доказами та стороною захисту не спростовані.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
У х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_11 скасувати.
Ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1, ст. 14 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного основного і додаткового покарання.
Виключити з обвинувачення інкримінованого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України заподіяння пасажиру автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 , ОСОБА_12 легких тілесних ушкоджень у вигляді саден чола справа внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Речові докази по справі: автомобілі «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 , з напівричепом «КОGEL», р/н НОМЕР_5 , «ОРЕL Combo», р/н НОМЕР_3 , «VOLKSWAGEN Caddi», р/н НОМЕР_4 повернути власникам; передній бампер автомобіля «VOLKSWAGEN Caddi» та металеву пластину червоного кольору, які зберігаються в камері схову Кам`янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 21532 грн. 58 коп. вартість проведених судово-криміналістичних експертиз.

З метою забезпечення виконання процесуальних рішень в частині відшкодування спричинених злочином збитків арешт накладений на автомобіль «ІВЕКО ЕUROSTAR», р/н НОМЕР_1 та напівричеп «КОGEL», р/н НОМЕР_5 залишити без змін до відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року про залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ПАТ СК „АСКА, ТОВ „РД-ТРАНС про відшкодування шкоди завданої злочином скасувати, а провадження в цій частині та в частині розв`язання цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я в особі Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 до ОСОБА_11 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі в порядку цивільного судочинства.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .