ПОСТАНОВА

28 квітня 2010 року м. Рівне

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області Коробов О.К.,

з участю прокурора Клімашевич Н.О.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду кримінальну справу за апеляціями прокурора Баранчука В.М., засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 на вирок Острозького районного суду від 2 березня 2010 року,

встановив:

На думку прокурора справа підлягає поверненню до Острозького районного суду для належного виконання вимог ст. 350 КПК України. З цим міркуванням прокурора суд погоджується.

Прохання прокурора про скасування вироку щодо ОСОБА_3, засудженого за ч. З ст. 185 КК України, прокурором взагалі не обґрунтоване. Більше того - це прохання прокурора суперечить його ж твердженням в апеляції „Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3О і запобіганню вчинення ним злочинів, а тому вирок Острозького районного суду від 02.03.2010 року в цій частині не оскаржую".

В апеляції прокурора викладене прохання про скасування вироку і повернення справи на новий судовий розгляд. Це прохання не узгоджене процесуальними можливостями апеляційного суду

Підстави для скасування вироку і повернення справи на новий судовий розгляд викладені в ч. 2 ст. 374 КПК України За ст. 350 КПК України прокурор в апеляції зобов'язаний обґрунтувати своє міркування про наявність такої незаконності вироку, яка вимагає його скасування з поверненням кримінальної справи на новий судовий розгляд. Однак прокурор Баранчук В.М. зазначаючи в апеляції про те, що доведеність вини засуджених і кваліфікація їх дій не оспорюються, не вказав

*навіщо тоді проводити новий судовий розгляд і повторно визначатись з

встановленням всіх обставин, що зазначені в ст. 324 КПК України,

*які для цього є законі підстави.

Не навів прокурор в апеляції і доводів чому для призначення покарання за сукупністю вироків (про наявність одного із яких не було відомо суду, котрий виносив останній вирок) слід не застосовувати положення ст. 413 КПК України, а скасовувати вирок і проводити новий судовий розгляд в повному обсязі для повторного вирішення питань, які не оспорюються сторонами.

В апеляції прокурор не обґрунтував посиланнями на закон своє прохання про врахування як обтяжуючих покарання обставин

- не визнання засудженим вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК

України;

- відсутність каяття засудженого;

- зміну показань засудженим під час судового процесу;

Справа N 11- 229 2010 р. Вирок постановлений одноособово суддею Гуцом Ф.Л.

- можливість врахувати як обтяжуючу покарання обставину за ч. З ст. 185 КК України рецидиву злочину (вчинення крадіжки при непогашеній судимості за ч. 2 ст. 186 КК України.

Не зазначив прокурор чому та на підставі яких положень закону він вважає, що для призначення більш суворого покарання слід скасовувати вирок і повертати справу на новий судовий розгляд.

Не виконав прокурор вимоги ч.2 ст. 350 КПК України про посилання в апеляції на відповідні аркуші справи, де містяться докази на обґрунтування прохання про скасування вироку з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Не відповідає вимогам ст. 350 КПК України і апеляція адвоката ОСОБА_2

В апеляції адвоката не зазначено ким із осіб, що мають право подати апеляцію, зазначених в ст. 348 КПК України, є цей адвокат. В апеляції має бути зазначено, що вона подається захисником засудженого ОСОБА_1 Замість зазначення, що апеляція подається захисником апелянт юридично некоректно вказала, що апеляцію подає „Адвокат ОСОБА_4 відділення спілки адвокатів України". Рівненське відділення Спілки адвокатів України не значиться як суб'єкт адвокатської діяльності в „Реєстрі адвокатських об'єднань, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України", тому така посада як „адвокат ОСОБА_4 відділення Спілки адвокатів України" існувати не може. Про членство апелянта в Спілці адвокатів України, Асоціації адвокатів України, як і про членство в інших спілках, товариствах, громадських організаціях зазначати в апеляції не потрібно.

Мотивувальна частина апеляції і прохання, звернуте до апеляційного суду, в апеляції не узгоджені між собою. Прохання про зміну вироку із звільненням від покарання за

вчинення злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, взагалі в апеляції не мотивоване - не зазначено на підставі яких фактичних обставин і на підставі якого закону суд повинен звільнити засудженого від призначеного покарання. На наявність законних підстав для звільнення від покарання, призначеного судом, адвокат не послалась. У мотивувальній частині апеляції адвокат виклала доводи про те, що засуджений ОСОБА_1 не приймав участь у вчиненні крадіжки. Вказані доводи ніяк не узгоджуються з проханням про зміну вироку із звільненням від покарання.

До справи судом не долучений паспорт та військовий квиток засудженого ОСОБА_1, який перебуває під вартою. Це перешкоджає встановленню апеляційним судом особи засудженого та його громадянства (що вимагається за ст. 362, 286 КПК України).

За ч.1 ст. 352 КПК України разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

Всупереч закону головуючий в суді першої інстанції цього не зробив. На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 357, 359 КПК України

П ОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернути Острозькому районному суду для належного виконання вимог ст.ст. 350, 352, 354 КПК України.

Суддя