Дата документу Справа № 326/2105/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №326/2105/13-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1051/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.140 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000291 від 5 квітня 2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Бердянську Запорізької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представників потерпілого - ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:
20 квітня 2015 року захисник-адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади медичного працівника строком на 2 роки; на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_6 звільнено від призначеного судом основного та додаткового покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю події злочину. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що дії ОСОБА_6 , як медичного працівника, відповідали її знанням та досвіду роботи, а питання своєчасної або несвоєчасної госпіталізації ОСОБА_11 носить не конкретний та оціночний характер, і не може слугувати підставою для притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. На думку апелянта, прямого причинного зв`язку між несвоєчасною госпіталізацією ОСОБА_11 та її смертю не має.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 посилається на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні, і просить апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 посилається на повне доведення вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, показаннями потерпілих, чисельних свідків, експертів, висновками судово-медичної експертизи, і просить вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_12 , також посилається на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні матеріалами кримінального провадження, вказує на безпідставність доводів викладених в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_10 , та просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката без задоволення.

За вироком суду ОСОБА_6 визнана винною та засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, за наступних обставин.

01 червня 2009 року між ПП «Спектр» в особі її виконавчого директора ОСОБА_13 з одного боку, та з іншого боку ОСОБА_6 , якій видано диплом серії НОМЕР_1 від 28 лютого 1992 року про закінчення Бердянського медичного училища за спеціальністю «лікувальна справа», та присвоєно кваліфікацію «фельдшер», було укладено трудову угоду про те, що ПП «Спектр» наймає, а ОСОБА_6 бере на себе зобов`язання виконувати роботу медсестри.

За умовами угоди ОСОБА_6 повинна була, зокрема, надавати медичні послуги (першої медичної допомоги) відпочиваючим, здійснювати нагляд за станом здоров`я відпочиваючих і у випадку їх захворювання направляти, й супроводжати до медичних установ.

У ніч з 3 на 4 серпня 2009 року, до ОСОБА_6 звернулась ОСОБА_8 , яка разом з двома малолітніми дітьми ОСОБА_14 й ОСОБА_15 , та ОСОБА_12 перебувала на відпочинку в пансіонаті «Дорожник» в м.Приморську Запорізької області, зі скаргою на підвищену температуру тіла, болі в шлунку, блювоту та пронос у ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .

ОСОБА_6 надала першу долікарську медичну допомогу малолітній ОСОБА_17 , призначила медикаментозні антибактеріальні засоби та ентеросорбенти, проте в наслідок несумлінного ставлення до своїх професійних обов`язків, всупереч вимогам Інструкції та Наказу МОЗ України від 19 червня 1996 року №172 «Про затвердження Державних санітарних правил розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів», своєчасно інфекційно-хворих не ізолювала, в лікувально-профілактичні заклади не направила та про випадки інфекційних захворювань, харчових отруєнь чи групових захворювань санепідемслужбу терміново не проінформувала.

05 серпня 2009 року до ОСОБА_6 знову звернулась ОСОБА_8 зі скаргою на блювоту іншої малолітньої дитини ОСОБА_15 . ОСОБА_6 надала першу долікарську медичну допомогу малолітній ОСОБА_18 у вигляді промивання шлунку та кишечнику, призначила медикаментозні антибактеріальні засоби та ентеросорбенти, проте в наслідок несумлінного ставлення до своїх професійних обов`язків, всупереч вимогам Інструкції та Наказу своєчасно інфекційно-хворих не ізолювала, в лікувально-профілактичні заклади не госпіталізувала, та про випадок інфекційних захворювань, харчових отруєнь чи групових захворювань санепідемслужбу терміново не проінформувала.

В результаті дій ОСОБА_6 протягом доби стан малолітньої ОСОБА_18 погіршився, у останньої підвищилась температура тіла, з`явились болі в шлунку, продовжувалась блювота.

07 серпня 2009 року до медичної сестри ОСОБА_6 знову звернулась ОСОБА_8 , яка повідомила їй про погіршення стану малолітньої ОСОБА_18 , та симптоми захворювання. ОСОБА_6 також була надана перша долікарська медична допомога малолітній ОСОБА_18 , у вигляді промивання шлунку та кишечнику, під час якої остання знепритомніла. Малолітню ОСОБА_18 , каретою швидкої допомоги було направлено до Приморської ЦРЛ, де остання була госпіталізована у реанімаційне відділення у важкому стані, і їй було поставлено діагноз «гострик гастроентероколіт».

13 серпня 2009 року працівниками Приморської ЦРЛ була констатована смерть малолітньої ОСОБА_19 .

До початку апеляційного розгляду захисник-адвокат ОСОБА_10 змінив свої апеляційні вимоги та просив вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, постановити новий вирок, який ОСОБА_6 виправдати за відсутністю події злочину.

Заслухавши доповідь судді; представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , які просили залишити вирок суду без змін, не задовольняти апеляційні скарги захисника, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку доказах по справі, яким дана належна оцінка, що сумніву не викликає.

Обвинувачена ОСОБА_6 винною себе не визнала, пояснила, що працювала медичною сестрою на базі відпочинку «Дорожник». Дійсно до неї зверталися. Відпочиваючі на базі сім`я ОСОБА_20 , яким вона надавала медичну допомогу. Спостерігала за хворими. Коли побачила, що одна із дівчат себе почуває погано, викликала швидку, відправила дівчинку до медичного закладу.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні поясняла, що у кінці липня початку серпня 2009 року відпочивала разом з батьками та своїми дітьми на б/в «Дорожник» у м.Приморськ. 2 серпня 2009 року вони всі разом святкували день народження дітей. На наступний день захворів її батько, вона та малолітня дочка ОСОБА_21 . У неї була висока температура, а у батька з дитиною блювота та розлад шлунку. Вона зателефонувала до медичного працівника бази відпочинку. Медична сестра ОСОБА_6 зробила промивання шлунку батькові та ОСОБА_21 , і надала ліки, пояснила що це вірусна інфекція. Наступного дня у батька та ОСОБА_21 припинилася блювота, однак почували вони себе погано і трималась температура. 5 серпня 2009 року у іншої дитини ОСОБА_22 почалася блювота. Медична сестра ОСОБА_6 зробила промивання шлунку та надала ліки. Блювота у дитини не проходила всю ніч. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_6 6 серпня 2009 року ОСОБА_22 себе почувала погано. Неодноразово приходила ОСОБА_6 та надавала дитині ліки «Смекта». 7 серпня 2009 року, приблизно о 12-00 год., ОСОБА_6 знов зробила промивання шлунку, надала ліки та зробила укол. Під час промивання кишечнику, дитина втратила свідомість. ОСОБА_6 знов зробила укол, викликала швидку медичну допомогу, яка приїхала за пів години. Після чого, вони поїхали до інфекційної лікарні, де дитину поклали до реанімації. ІНФОРМАЦІЯ_2 малолітня ОСОБА_22 не приходячи до свідомості померла в реанімації.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні поясняла, що у 2009 році працювала директором ПП «Спектр», яке орендувало б/в «Дорожник». Сім`я ОСОБА_23 приїхала відпочивати 27 липня 2009 року. У ніч з 3 на 4 серпня 2009 року медична сестра повідомила її, що одній із дівчат стало погано, і вона зробила всі необхідні процедуру дівчинці ОСОБА_21 . 5 серпня 2009 року стало погано іншій дівчинці ОСОБА_22 . ОСОБА_6 зробила всі необхідні процедури дівчинці. 6 серпня 2009 року дівчинка погано себе почувала, і на наступний день медична сестра знову зробила всі необхідні процедури. Коли дівчинці стало дуже погано, її відвезли до лікарні. 08 та 10 серпня 2009 року приїжджала санстанція з перевіркою з району та області.

Свідок ОСОБА_24 підтвердила обставини викладені ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні поясняв, що у 2009 році працював головним лікарем в районній лікарні. Знає, що працівники бази відпочинку намагалися зробити все можливе, щоб врятувати дівчинку. На його думку, було несвоєчасне звернення до лікарні. За обов`язками медична сестра повинна була направити хворого до лікарні. Медична сестра повинна була викликати швидку допомогу чи пояснити, що необхідно звернутись до лікаря.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні поясняла, що вона у 2009 році працювала головним санітарним лікарем в Приморському районі. Із санепідеміологічної служби отримали екстрене повідомлення з лікарні про інфекційне захворювання. В результаті був оформлений акт перевірки, складено протокол на медичну сестру та керівництво бази відпочинку за порушення несвоєчасного повідомлення санепідеміологічної служби медичним працівником та керівництвом бази відпочинку про випадок захворювання дитини. Згідно санітарних правил для оздоровчих організацій, при виявленні симптомів, керівництво та медична сестра повинні негайно повідомити санепідеміологічну службу про підозру на виявлення інфекції. На цій базі відпочину була лише одна медична сестра. В журналі амбулаторного прийому записують прізвища хворих, які зверталися до медичної сестри. На той час, це було 3-4 хворих, з яких 3 з сім`ї померлої дівчинки.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні поясняла, що у 2009 році працювала лікарем епідеміологом в санепідеміологічній станції Приморського району. У 2009 році, в суботу, зателефонували їй із лікарні та повідомили, що в лікарні знаходиться дівчинка, яка відпочивала на б/в «Дорожник». Пізніше вона дізналася, що в реанімації знаходиться ще одна дитина, де лікар інфекціоніст надавала медичну допомогу. Вона спілкувалась з дідусем та бабусею дівчат та склала акт. Вони повідомили, що дівчинка, яка знаходиться в реанімації, потрапила до лікарні вже у тяжкому стані, в неї була температура, розлад шлунку, блювота. У іншої дівчинки були такі самі симптоми. Коли на базі першій дівчинці стало погано, вони вночі викликали медичну сестру, яка надала першу медичну допомогу. Наступного дня дівчинці стало краще і вони поїхали до аквапарку у м.Бердянську. Вона подивилась амбулаторний журнал бази відпочинку звернень хворих за медичною допомогою та помітила, що 3 членів сім`ї звертались за медичною допомогою - дідусь та онучки. Вона відразу зателефонувала головному лікарю та повідомила, що ситуація потребує розслідування, написали екстрене повідомлення, оскільки вона не могла визначити діагноз дитини, та поїхали з головним лікарем та помічником з гігієни харчування на базу відпочинку. На базі відпочинку вони викликали лабораторію, щоб зробити бактеріологічні дослідження. За результатами дослідження порушень не було виявлено. Вона особисто склала 2 протоколи на директора та медичну сестру, оскільки вони не подали екстрене повідомлення. В санітарних правилах чітко передбачено, що медичний робітник повинен повідомити СЕС.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні поясняла, що працює лікарем інфекціоністом в КП Приморська ЦРЛ. В один із днів серпня 2009 року їй зателефонували та повідомили, що привезли дитину у важкому стані, яка відпочивала на б/в «Дорожник». Її відразу поклали до реанімації, оскільки дитина вже перебувала майже у комі. Дитина поступила до лікарні з діагнозом кишкової інфекції. При першому огляді дитини у реанімації вона вже знаходилась без свідомості. Із м.Запоріжжя викликали інфекціоніста, який консультував лікування дівчини. Всі необхідні дії лікарями були зроблені. Зі слів матері та медичної сестри, дитині на б/в надавалась перша медична допомога. Медична сестра повинна була відразу викликати швидку допомогу, як тільки з`явились перші ознаки захворювання. У зв`язку з тим, що дівчину привезли до лікарні надто пізно, тому дівчину врятувати не змогли.

Відповідно до лікарського свідоцтво про смерть №17 ОСОБА_29 , від 14 серпня 2009 року, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі Приморської ЦРЛ, хвороба, що призвела до смерті: набряк головного мозку; ендотоксиновий шок; бактеріальна кишкова інфекція (т.1 а.с.28);

Протоколом №2 від 17 серпня 2009 року лікарі Приморської ЦРЛ, які проводили розтин тіла на предмет встановлення причин смерті дитини ОСОБА_29 та виявили причину - пізня госпіталізація дитини (на третю добу) у тяжкому стані (т.1 а.с.59);

У журналі звернень відпочиваючих відмічено, що за медичною допомогою до медпункту ПП «Спектр» 4 серпня 2009 року звертались за медичною допомогою ОСОБА_30 і ОСОБА_12 , а 5 серпня 2009 року - ОСОБА_11 (т.1 а.с.93-96);

За посадовою інструкцією медсестри ПП «Спектр», медсестра зобов`язана, згідно п.2.15; 2.16. визначати необхідність госпіталізації хворих, організовувати доставку хворого до прилеглої медичної установи, супроводжувати його; взаємодіяти з місцевими лікувальними установами, службами державно санітарно-епідеміологічного нагляду (т.1 а.с.183-186);

Відповідно до трудової угоди від 1 червня 2009 року, ОСОБА_6 зобов`язана виконувати роботу медичної сестри, а саме: надавати медичні послуги, такі як: перша медична допомога відпочиваючим, нагляд за станом здоров`я відпочиваючих та у випадку захворювання направляти та супроводжувати їх до медичної установи, тощо (т.1 а.с.181);

За висновками судово-медичної експертизи №83/к від 13 листопада 2009 року, смерть ОСОБА_29 настала від гострої кишкової інфекції з гострим катарально-геморагічним ентероколітом, що призвело до інфекційно-токсичного шоку, зумовили поліорганну недостатність ... 5. (5). при патологоанатомічному дослідженні трупа ОСОБА_11 яких-небудь вроджених захворювань не виявлено (т.2 а.с.3-22);

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №84/к від 13 листопада 2009 року, медичною сестрою ОСОБА_6 у разі конкретного захворювання у ОСОБА_11 первинна долікарська допомога, що включає медикаментозне лікування, промивання шлунка і очисну клізму, надана правильно, протипоказана не була і послужити причиною погіршення стану її здоров`я не могла. 4.(4). Недоліком в наданні медичної допомоги ОСОБА_11 є те, що хвора не була поміщена в ізолятор, не подано екстрене повідомлення в санепідемслужби району про випадок, підозрілий на інфекційне захворювання, несвоєчасна госпіталізація хворої. Це входить в обов`язки адміністрації оздоровчого закладу, посадові обов`язки медичної сестри (п.п.7.21,7.22 Наказу МОЗ України от 19.06.1996р. №172 «Про затвердження Державних санітарних правил розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів»). 5.(7,8). Основним у результаті захворювання з`явилися його характер і тяжкість - злоякісний перебіг, швидкий розвиток ускладнень, а також пізня госпіталізація хворої (т.2 а.с.37-57);

За висновком судово-медичної експертизи №85/к від 13 листопада 2009 року, основним у результаті захворювання є несвоєчасне і некваліфіковане лікування на етапі стаціонару, а характер і тяжкість захворювання - злоякісний перебіг, швидкий розвиток ускладнень, а також пізня госпіталізація хворої (т.2 а.с.59-79);

Висновком судово-медичної експертизи №19/к від 10 червня 2010 року, встановлено що адміністрацією пансіонату «Дорожник», як і медичною сестрою ОСОБА_6 були порушені вимоги пунктів 7.21, 7.22 Наказу МОЗ України від 19.06.2009р. №172 «Про затвердження Державних санітарних правил розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів» в частині подачі екстреного повідомлення до санепідемстанції у разі виявлення інфекційних хворих, їх ізоляція і госпіталізація в лікувально-профілактичний заклад (т.2 а.с.85-91);

За висновком судово-медичної експертизи №60/к від 10 червня 2010 року, недоліком в діях медичної сестри ОСОБА_6 , дотримуючись положень Наказу МОЗ України від 19.06.2009р. №172 «Про затвердження Державних санітарних правил розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів» є те, що вона при виявленні захворювань і підозрюючи інфекційне захворювання не помістила захворілих в ізолятор, не подано екстрене повідомлення в санепідемслужбу про випадок (т.2 а.с.93-99);

Висновком судово-медичної експертизи №61/к від 10 червня 2010 року, зазначено, що гострі кишкові інфекції в більшості випадків при ранній діагностиці та своєчасної адекватної терапії закінчуються благополучно (т.2 а.с.101-107);

Проведеною комісійною судово-медичною експертизою №291, №292/11 від 20 лютого 2013 року, встановлено, що 1.5. адміністрацією оздоровчого закладу (пансіонату «Дорожник») не були вжиті заходи щодо своєчасного відправлення хворої дитини ОСОБА_11 до медичного ізолятору та термінового повідомлення районної санітарно-епідеміологічної служби про наявність хворого, як це передбачене п.7.21 Наказу МОЗ України від 19 червня 1996 року за № 172 «Про затвердження Державних санітарних правил розміщення, улаштування та експлуатації оздоровчих закладів» (т.2 а.с.134-167), тощо.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив докази у кримінальному провадженні, дав їм належну оцінку в сукупності та прийшов до вірного висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України, за вказаними у вироку обставинами, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо воно спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_10 , щодо відсутності події злочину, повністю спростовуються вищенаведеними доказами, які досліджені та належним чином оцінені судом першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження.

Суб`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 полягає у прямому умислі або злочинній недбалості стосовно неналежного виконання професійних обов`язків. Щодо наслідків, то вина до них може бути лише необережною (злочинна недбалість або злочинна самовпевненість). Виходячи із цього, не підлягають задоволенню доводи захисника-адвоката ОСОБА_10 щодо відсутності прямого причинного зв`язку між несвоєчасною госпіталізацією ОСОБА_11 та її смертю.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані характеризуючи особу обвинувачену, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем роботи, а також за місцем проживання характеризується позитивно. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті за скоєне нею кримінальне правопорушення.

Обґрунтовано та у відповідності до вимог закону, суд прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.140 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4