Справа № 11-373/ 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Вітюк
Доповідач Курдзіль В.Й.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

2008 року червня місяця „18” дня Судова палата у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області у складі:

Головуючого-судді Шершуна В.В.,

Суддів Курдзіля В.Й., Суслова
М.І.,

з
участю прокурора Бантюка І.М.

та захисника ОСОБА_3,

потерпілої ОСОБА_2

при секретарі
судового засідання Яцишиній Р.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора
Хмельницького району, засудженого ОСОБА_1, в його інтересах захисника ОСОБА_3
на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця
с. Олешин Хмельницького району

Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою

освітою,
одруженого, не судимого,

засуджено за ст. 121 ч.2
КК України, із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років і 6 місяців
позбавлення волі.

Запобіжний захід змінено з підписки про невиїзд на взяття
під варту із зали суду.

Строк покарання ухвалено рахувати з 9 квітня 2008 року.

Зараховано в строк покарання час перебування під вартою з
16 по 19 лютого 2007 року.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Автомобіль
ЗІЛ, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на який накладено арешт
постановлено вернути на користь потерпілої в рахунок відшкодування шкоди.

Доля
речових доказів вирішена на підставі ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 29 грудня 2006 року близько 22
год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, неподалік будинку культури с.
Олешин Хмельницького району Хмельницької області, на грунті неприязних
стосунків наніс потерпілому ОСОБА_2 удари руками і ногами в різні частини тіла,
заподіявши тілесні ушкодження небезпечні для життя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

В
поданій апеляції помічник прокурора, не оспорюючи доведеності вини та
кваліфікації дій засудженого, просить вирок скасувати, постановити новий, яким
призначити ОСОБА_1 за ст. 121 ч.2 КК України покарання - 8 років позбавлення
волі, без застосування ст. 69 КК України, посилаючись на те, що обране є
занадто м'яким та недостатнім для виправлення і перевиховання засудженого.

Зазначається,
зокрема, те, що суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину,
вчинення його у стані сп'яніння, відсутність намірів відшкодувати моральну та
матеріальну шкоду, вибачитися, а також розкаяння з боку засудженого.

Засуджений
ОСОБА_1 в своїй апеляції просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії зі
ст. 121ч.2 КК України на ст. 119 КК України і звільнити його від покарання за
амністією.

Зазначає,
що умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень у нього не було і
від його удару такі тілесні ушкодження не могли виникнути.

Доводи
аналогічного змісту викладені і у апеляції захисника ОСОБА_3

Окрім
того, на думку апелянта суд недостатньо дослідив всі обставини справи і не взяв
до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що зі слів потерпілого
його побили двоє осіб, ОСОБА_1 та якийсь „ Семен”, а також показання свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2 після побиття пішов додому самостійно.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, потерпілої, засудженого,
його захисника, на підтримання відповідних апеляцій та на заперечення апеляцій
процесуальних супротивників, провівши судове слідство, перевіривши матеріали
справи та наведені доводи, колегія суддів знаходить апеляцію прокурора такою,
що підлягає до задоволення, а апеляції засудженого та його захисника
необґрунтованими.

Висновок
суду 1-ї інстанції про винність ОСОБА_1 в умисному заподіянні потерпілому
ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило його смерть при зазначених у
вироку обставинах відповідає матеріалам справи і ґрунтується на досліджених в
судовому засіданні доказах.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині не визнав і пояснив, що увечері 29
грудня 2006 року в барі с. Олешин Хмельницького району разом з ОСОБА_9 вживали
спиртне.

Коли він
вийшов до автомобіля за цигарками, то побачив ОСОБА_2, який ніби-то сварився із
своєю донькою ОСОБА_4 На висловлене зауваження потерпілий відповів нецензурно.

Коли
вони підійшли до автомобіля, ОСОБА_2 зненацька розвернувся і намагався його
вдарити.

У
відповідь він, ОСОБА_1, вдарив його правим передпліччям у голову. Потерпілий
впав і можливо вдарився правою скронею до деталей автомобіля.

Після
цього він ще раз штовхнув потерпілого ногою в тулуб і наказав щоб той вставав.

Більше
потерпілого не бив і умислу заподіяти йому тяжкі тілесні ушкодження які
спричинили смерть, не мав.

Проте,
твердження підсудного в частині не визнання вини у вчиненні зазначеного злочину
спростовані наступними доказами.

Так,
потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що увечері 29 грудня 2006 року її батько прийшов
до клубу і розпитував її про навчання.

Вона
побоювалась, що його можуть побити, тому просила йти додому.

Коли
ОСОБА_2 вийшов із клубу, їй повідомили, що його побили. На виході з приміщення вона зустріла ОСОБА_1, який вибачився
перед нею, але за що не пояснив.

На
вулиці потерпіла побачила закривавленого батька. Кров текла у нього з очей,
рота та вух.

На запитання хто його побив, потерпілий відповів, що це
ОСОБА_1

Свідок
ОСОБА_8 підтвердив, що в клубі ОСОБА_1 присікувався до ОСОБА_2, вдарив його в
обличчя.

Згодом,
на вулиці, біля автомобіля „ ЗІЛ” він бачив закривавленого потерпілого, а біля
нього стояв ОСОБА_1

Вони з
ОСОБА_7 відвели ОСОБА_2 додому, оскільки йому було погано.

Показання
аналогічного змісту дав свідок ОСОБА_7

Свідок
ОСОБА_6 підтвердив, що брат повідомив про побиття його ОСОБА_1

З
показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що біля клубу у ОСОБА_1 виник
конфлікт із ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_6 підтвердила, що вночі ОСОБА_2 прийшов додому закривавлений, йому було
погано. На ранок його забрала
мати.

Показання
аналогічного змісту дала потерпіла ОСОБА_2

Оскільки
ранком стан сина погіршився, його відвезли до лікарні.

Потерпіла
також наполягала на суворому покаранні винного.

За
даними висновку судово-медичного експерта № 11 від 30 січня 2007 року у ОСОБА_2
виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу верхньої повіки лівого ока,
саден спинки носа, верхньої губи, крововиливу у м'які покрови голови в правій
тім'яно-скроневій ділянці, правобічної субдуральної гематоми,
субарахноїдального крововиливу в праву півкулю головного мозку в правій
скроневій ділянці, які виникли від неодноразової значною за силою дії тупих
твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, ймовірно рук та ніг
сторонньої людини та відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в
момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв'язку з настанням
смерті.

Згідно
висновків комісійної судово-медичної експертизи № 11 від 27 лютого 2008 року
спричинення зазначених тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок сильного
співудару правою половиною голови до тупого предмету з переважаючою-широкою
поверхнею, зокрема металевої стінки буди автомобіля, як стверджував підсудний,
не підтверджується морфологією ушкоджень головного мозку.

При
такому механізмі у потерпілого повинні були виникнути протиударні ушкодження
мозку в ділянці лівої півкулі.

Проте,
будь-яких ушкоджень в цій ділянці не виявлено.

Тому,
при співударі правої половини голови до поверхні буди автомобіля ушкодження
головного мозку справа утворитися не могли.

В
зв'язку із чим механізм спричинення черепно-мозкової травми у вигляді
правобічної субдуральної гематоми, правобічного субарахноїдального крововиливу,
забою головного мозку в ділянці правої скроневої долі не відповідають
обставинам вказаним ОСОБА_1 під час проведення відтворення обставин та
обстановки події.

Окрім того,
при терті, ковзанні утворення зазначених тілесних ушкоджень головного мозку
потерпілого неможливе, оскільки для цього повинні бути достатньо сильні ударні
дії.

Безпідставні
доводи підсудного і про можливе отримання потерпілим тілесних ушкоджень за інших
обставин, оскільки вони спростовані по суті очевидцями злочину, потерпілою
ОСОБА_4, свідками ОСОБА_8, ОСОБА_7, наведеними доказами.

Всім
доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 121
ч.2 КК України.

Що ж
стосується доводів апеляцій засудженого та його захисника про вчинення вбивства
через необережність, то колегія суддів вважає їх безпідставними та
спростованими.

З
наведених доказів вбачається, що умисел підсудного був спрямований саме на
побиття та заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, які фактично виявилися
тяжкими і потягли його смерть.

Безпідставні
доводи і про неправильну оцінку показань свідків.

З
матеріалів справи не вбачається, що свідки зацікавлені у дачі показань на
користь однієї із сторін. Їхні показання послідовні та узгоджуються з іншими
доказами у справі.

Тому,
підстави для недовіри до них відсутні.

Що ж
стосується покарання призначеного ОСОБА_1, то колегія суддів виходить з
наступного.

Призначаючи
покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд послався як на обставини, що
його пом'якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого - позитивні
дані, перебування на утриманні підсудного дитини та вагітної дружини.

Проте,
такий висновок є помилковим, оскільки ОСОБА_1 ніде не працює, а відтак не в
змозі надавати цим особам утримання.

Названа,
проте, фактично не врахована обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину
у стані сп'яніння.

Окрім
того, суд не прийняв до уваги те, що підсудний перебуваючи на підписці про
невиїзд, а не під вартою, аж до вироку, будь-яких дієвих заходів спрямованих на
відшкодування завданої шкоди не здійснив, хоча мав таку можливість, не
вповні врахована і позиція потерпілих,
підтверджена в судовому засіданні апеляційної інстанції, про як найсуворіше
покарання винного.

За таких
обставин колегія суддів вважає призначення покарання нижчого від найнижчої межі
передбаченої санкцією ст. 121 ч.2 КК України безпідставним через його м'якість.

Тому,
вирок в цій частині підлягає скасуванню з призначенням нового покарання.

Керуючись
ст.ст. 365,366,378 КПК України, колегія суддів ,-

ЗАСУДИЛА:

апеляцію старшого помічника прокурора Хмельницького
району задоволити.

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 9 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1 в частині
призначеного йому покарання скасувати.

Призначити
ОСОБА_1за ст. 121 ч.2 КК України 8 років позбавлення волі.

В решті
цей же вирок залишити без зміни.

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Вирок
може бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з
моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 у той же термін з часу вручення
його копії, шляхом подачі касаційної скарги через апеляційний суд Хмельницької
області.

Головуючий/
підпис/

Судді/ підписи/

Копія вірна:
суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.Й.Курдзіль