Справа № 1-72/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі:

Головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участі прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на вихованні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, працюючого трактористом в СТОВ „Славутич, раніше не судимого -,

по ст. 129 ч1, 125ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, 31 грудня 2010 року близько 16.00 годин, прийшов в домогосподарство, де проживає ОСОБА_2 та яке розташоване в с. Кальник по вулиці Братів Западинських 38, де під час конфлікту з останнім, який в них виник на грунті давно неприязнених стосунків, взяв ножа, та висловлюючись в адресу ОСОБА_2 словами нецензурної лайки та погрозами вбивства, при цьому не маючи наміру позбавити життя потерпілого, а лише залякати його, почав наносити удари ножем по різним частинам тіла, в результаті чого спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в області лівого плеча, по задній поверхні грудної по передній поверхні грудної клітки, більше справа, гематоми навколо даної рани. Дану погрозу ОСОБА_2 сприйняв як реальну оскільки були реальні підстави побоюватись здійснення даної погрози.

Крім того, ОСОБА_1 31 грудня 2010 року близько 16.00 годин, знаходячись в житловому будинку, де проживає ОСОБА_2 та який розташований в с. Кальник по вулиці Братів Западинських 38, Іллінецького району Вінницької області, під час здійснення погрози вбивством, тримаючи в руці розкладний ніж, яким умисно, наніс останньому три удари по різним частинам тіла, в результаті чого спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран в області лівого плеча, по задній поверхні грудної по передній поверхні грудної клітки, більше справа, гематоми навколо даної рани, які згідно висновку експерта №11 від 14.11.2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя.

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєному злочині визнав в повністю і пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своєю сімєю. Так, 31.12.2010 року до нього на роботу прийшла його матір і почала скаржитися, що її вигонять з дому його сестра ОСОБА_3 і її чоловік ОСОБА_2, при цьому його мати сильно плакала і він їй сказав, щоб вона йшла додому і зібрала речі, а він ввечері, після роботи заїде і забере її до себе. Того дня він був одітий в куртці в правій кишені якої знаходився сувенірний розкладний ніж, який він використовував, коли сідав обідати. Він був тверезий. Біля 16.00 годин 31.12.2010 року він повертався з роботи і заїхав до сестри ОСОБА_3, щоб забрати матір, яка проживала разом з його сестрою. Коли він зайшов до будинку, то сказав матері, щоб вона збирала свої речі і почав говорити з сестрою, за що вона і її чоловік ображають їх матір. В нього з зятем - ОСОБА_2 виник конфлікт, який переріс в сварку, в ході якого ОСОБА_2 відштовхнув його. Він витягнув з кишені ніж і почав погрожувати ним ОСОБА_2 і в цей час він наніс ОСОБА_2 де кілька ударів ножем, куди саме він не памятає. Потім він заспокоївся і поїхав трактором до себе на роботу, а матір пішла до нього додому. Коли він приїхав на ферму, то ножа викинув біля телятника в сніг, де його виявили і вилучили працівники міліції. В скоєному чисто сердечно розкається та просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсудним у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: протоколом огляду місця події в ході якого було виявлено та вилучено чоловічу футболку з слідами бурого кольору (а.с.4), протоколом огляду місця події в ході якого виявлено та вилучено сувенірний ніж (а.с.5), протоколом огляду речового доказу (а.с.35-36), висновком судово-медичної експертизи №11 від 14.01.2011 року (а.с.40-41).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ст.129 ч.1 КК України, як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, і по епізоду нанесення тілесних ушкоджень дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст.125ч.2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується по місцю проживання, та по місцю роботи, раніше не судимий, у нього на вихованні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставини, що обтяжують покарання в ході розгляду справи судом встановлено не було. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції статті ст. 129 ч.1 КК України у виді обмеження волі і в межах санкції ст. 125ч.2 КК України у виді громадських робіт. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і вважає за можливе призначити ОСОБА_1 міру покарання, не повязану з ізоляцією підсудного від суспільства, з застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік, що буде необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ст.129 ч.1 КК України і призначити йому покарання по ст.129 ч.1 КК України у виді одного року обмеження волі.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.125ч.2 КК України і призначити йому покарання по ст.125ч.2 КК України у виді 180 (ста вісімдесяти )годин громадських робіт.

Відповідно до ст.70, 72 КК України остаточну міру покарання призначити ОСОБА_1 у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю на один рік.

Речовий докази по справі футболку, що знаходиться в кімнаті речових доказів Іллінецького РВ ГУМВС України У Вінницькій області повернути потерпілому ОСОБА_2, сувенірний складний ніж заводського виготовлення, що знаходиться в кімнаті речових доказів Іллінецького РВ ГУМВС України У Вінницькій області повернути ОСОБА_1.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Суддя М.І. Мотрук