Справа № 296/1650/14-к
Вирок
Іменем України
26 березня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, не працює, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 18.12.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення кафе «Люцина», що по вул. Черняхівського 94, в м. Житомирі. В цей час, перебуваючи за одним із столиків, у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме жіночого гаманця, який знаходився поруч із його столиком. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, та скориставшись тим, що поблизу столика окрім нього нікого не було, та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 непомітно для оточуючих підійшов до столика, та своєю правою рукою узяв гаманець, та швидко поклав до своєї кишені, тим самим повторно викрав чуже майно. Таким чином, ОСОБА_4 повторно заволодів чужим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_6 а саме: гаманцем із шкірозамінника коричневого кольору, який для потерпілої цінності не становить, в якому знаходились гроші в сумі 2000 гривень, чим заподіяв останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 09.01.2014 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував поблизу буд. АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна з вказаного приватного будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел в цей же день та час ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає відчинив хвіртку, яка була зачинена на защібку та проник на подвір`я будинку. Перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_4 переконався, що господарі будинку відсутні, та за допомогою каменя, якого заздалегідь заготовив, пробив метало пластикове вікно та намагався проникнути у середину будинку, однак свої дії не довів до кінця, оскільки був затриманий господарями даного будинку.

Тобто ОСОБА_4 свої злочинні дії, направлені на таємне, повторне викрадення майна, до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у викраденні чужого майна та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному із проникненням в житло, вчиненому повторно визнав, не заперечував викрадення гаманця та вчинення замаху на викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням в житло за обставин, викладених вище.

Крім визнання вини, винуватість ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна , вчиненого повторно, та у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному із проникненням в житло, вчиненому повторно підтверджується наступними доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2013 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила про крадіжку майна ;

протоколом огляду місця події від 25.11.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , згідно якого оглянуто приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою у АДРЕСА_3 , звідки було викрадено її майно гаманець із грошима 22.11.2013 року;

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2013 року за участю ОСОБА_4 , згідно якого останній на місці показав та розповів про обставини викрадення ним гаманця із грошима з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 22.11.2013 року;

розпискою ОСОБА_6 від 19.12.2013 року, згідно якої потерпіла отримала від обвинуваченого ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 гривень, які він викрав 22.11.2013 року в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

протоколом огляду речових доказів від 17.12.2013 року, згідно якого оглянуто диски із відеоінформацією таємного викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.01.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомив про замах на викрадення майна невідомою особою з приміщення будинку;

протоколом огляду місця події від 09.01.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_2 , де було скоєно замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло 09.01.2014 року близько 16 -00 години;

протоколом огляду предмету від 21.06.2014 року, згідно якого оглянуто диск з камер відео спостереження із записом відео від 09.01.2014 року, наданого потерпілим ОСОБА_7 ..

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням в житло, вчинений повторно.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяж¬кості вчиненого злочину, особу винного , обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_6 .

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не виявлено.

ОСОБА_4 щиро кається, відшкодував шкоду потерпілій, але скоїв умисний повторний злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробив . З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей.

18.12.2014 року Святошинським районним судом м. Києва ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі. В такому разі остаточне покарання необхідно призначити у відповідності до ч.4 ст.70 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази - диски з відеозаписами підлягають залишенню у справі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Керуючись ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В строк покарання призначеного за даним вироком в порядку ч. 4 ст.70 КК України зарахувати покарання , відбуте частково за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2014 року і за сукупністю злочинів визначити остаточну міру покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Час відбування покарання рахувати з 24.10.2014 року.

Речові докази - диски з відеозаписами залишити у справі .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1