Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 04
лютого 2008 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора Ващук
І.В.

захисника
адвоката ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2. розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який народився і проживає
вАДРЕСА_1 громадянин України, неодружений, не працює, інвалід 2 групи, з
середньою спеціальною освітою, несудимий,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний
ОСОБА_3 18 жовтня 2007 року близько 23-30 години, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, по місцю свого проживання в АДРЕСА_1на грунті
неприязних відносин, викликаних вживанням алкоголю співмешканкою ОСОБА_3.,
умисно штовхнув останню, від поштовху та вдарилась в стінку, наніс ряд ударів
по голові та грудній клітці, спричинивши тим самим тілесні ушкодження, які за
ступенем тяжкості відносяться до тяжких, і внаслідок яких настала смерть
ОСОБА_3.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому
злочину визнав частково та показав, що дійсно за вказаних обставин місця і
часу, ОСОБА_3. випила горілку, принесену ОСОБА_4., що його дуже обурило. Тому
він наніс ОСОБА_3. удар в ніс, від чого пішла кров, потім штовхнув її і та
вдарилась об стіну, після цього наніс ще два удари кулаком в грудну клітку
співмешканки. Більше ударів не наносив, а завів ОСОБА_3. в спальню. Коли вів в
спальню, то потерпіла перечепилась і впала. Вважає, що смерть наступила від
того, що ОСОБА_3. сама заподіяла собі тілесні ушкодження, вдаряючись об підлогу
під час епілептичних нападів. Повідомив, що в той день, після того як він
вигнав ОСОБА_4., більше до нього ніхто не приходив. Наступного ранку він
виявив, що ОСОБА_3. мертва, тому викликав міліцію.

Зважаючи на
часткове визнання вини самим підсудним, його винуватість у вчиненні
інкримінованого злочину доводиться і іншими доказами по справі.

Так, свідок
ОСОБА_4. суду показала, що прийшла додому до підсудного з пляшкою горілки, щоб
її ропзити. Побачила, що на кухні вже розпивали алкоголь ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Вона сіла з ними. ОСОБА_2 забороняв ОСОБА_3. багато пити, однак коли той
вийшов, ОСОБА_4. випила, це побачив підсудний, розлютився і вдарив ОСОБА_3. по
обличчю, від чого з носа пішла кров. Ствердила, що коли ОСОБА_2 тягнув покійну
в спальню, то вона чула звуки від ударів і це відбувалось протягом близько
п'яти хвилин. Повідомила, що оскільки підсудний наказав їй йти, вона пішла і білше
не поверталась.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи № 528 на трупі ОСОБА_3. виявлені тілесні ушкодження
у виді саден та синців тіла, зламу хрящів носа, крововиливів у корені та
тканину легень, вогневищих забоїв головного мозку з крововиливами під його
оболонки. Тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та тупої травми
грудної клітки є прижиттєвими, утворились незадовго до, або в момент настання
смерті і стали наслідком множинних контактів з тупими твердими предметами із
відносно невеликою або обмеженою контактуючою поверхнею, йомовірно від ударів
ногами і руками. Виявлені тілесні ушкодження у своїй сукупності за ступенем
тяжкості відносяться до тяжких, за ознакою небезпеки для життя в момент їх
спричинення, і стали безпосередньою причиною смерті. Після заподіяння тілесних
ушкоджень потерпіла могла жити протягом короткого проміжку часу. (а.с. 42-46).

Висновком
експертизи спростовується версія підсудного про можливе отримання ушкоджень
ОСОБА_3. внаслідок падіння чи ударів об підлогу, а також версія про те, що
потерпіла отримала виявлені ушкодження задовго до смерті.

З досліджених в
судовому засіданні показань ОСОБА_5 - сусіда підсудного, вбачається, що між
ОСОБА_6та ОСОБА_3. часто виникали сварки (а.с.52).

Згідно висновку
амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 492 ОСОБА_3 на час
інкримінованого йому діяння міг і може на даний час усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, тобто є осудним(а.с.95-96).

Аналізуючи
докази в їх сукупності, враховуючи, те що висновок судово-медичної експертизи
науково-обгрунтований, тому підстав піддавати його сумніву суд не вбачає, а
факт нанесення ударів ОСОБА_3. не заперечується самим підсуним та
підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4., суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_5. в умисному тяжкому тілесному тілесному ушкодженні
ОСОБА_3., що спричинило смерть останньої, і кваліфікує дії підсудного за ст.
121 ч. 2 КК України.

Призначаючи
покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до
категорії тяжких, особу підсудного та обставини справи, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Суд виключає
обтяжуючу обставину покарання ОСОБА_5. -заподіяння тяжких наслідків у виді
смерті, оскільки в даному випадку така ознака є кваліфікуючою.

ОСОБА_3 страждає
алкоголізмом 2 стадії (а.с.38), посередньо характеризується за місцем
проживання.

До обставин, що
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_5. суд відносить з'явлення із зізнанням,
активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Однак
враховуючи, що внаслідок злочину спрачинена смерть людини, суд вважає, що лише
в умовах ізоляції від суспільства можливе виправлення і перевиховання
підсудного.

Разом з тим, ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, є інвалідом 2 групи, а потерпіла не наполягала на суворому
покаранні, тому суд призначає мінімальне покарання, передбачене санкцією ст.121
ч. 2 КК України.

Суд задовольняє
в повному об'ємі цивільний позов потерпілої ОСОБА_2. в частині стягнення
матеріальних збитків, оскільки їх вартість підтверджена документально. При
визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує
тяжкість вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілої, яка втратила
матір, інші обставини справи, зокрема й те, що ОСОБА_7 тривалий час не
проживала з дітьми та не допомагала їм матеріально, і оцінює його в 5000 грн.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, і призначити
йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_3рахувати з 20 жовтня 2007 року.

Стягнути з
ОСОБА_3 в користь потерпілої ОСОБА_2 600 (шістсот)гривень у відшкодування
спричинених матеріальних збитків та 5000(п'ять тисяч) гривень у відшкодування
моральної шкоди, а всього 5600(п'ять тисяч шістсот) грн.

Запобіжний захід
ОСОБА_3до вступу вироку у законну силу залишити попередній - взяття під варту.

На вирок може
бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а ОСОБА_6в той ж строк з моменту
отримання копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.