Справа № 676/4198/14-к
Провадження № 1-кп/676/15/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 9 квітня 2014 року до ЄРДР за № 0000027, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, непрацюючого (на момент вчинення кримінального правопорушення), старшого майстра Кам`янець-Подільської філії ПАТ «Компанія «Райз» (на час розгляду справи судом), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:

24 січня 2009 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 275 км + 700 м автодороги «Житомир-Чернівці» поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області порушив вимоги п.п. 1.5 (абзац 1)., 2.3(б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічнім станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Всупереч вказаним вимогам Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не впорався з керуванням, в результаті чого на зазначеній ділянці дороги виїхав за межі проїзної частини на праве узбіччя, де допустив перекидання транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді перелому чешуї скроневої кістки справа з переходом лінії перелому на кістки основи черепа справа, травматичного епідурального крововиливу на рівні скроневої та тім`яної долей праворуч, травматичного масивного субарахноїдального крововиливу в проекції скроневої, тім`яної та лобної долей справа, крововиливу в скроневий м`яз справа, синяка в скроневій області справа, двох саден на передній поверхні правої вушної раковини в середній третині, синяка на рівні кута нижньої щелепи справа з розповсюдженням на вітки нижньої шелепи справа, численних поверхневих ранок та подряпин в лобній області зліва, в виличній області зліва, в щічній області зліва, на рівні віток нижньої щелепи зліва, синяка на задньо-боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 6-7 ребер по задньо-підпахвовій лінії, двох саден передньої поверхні колінних суглобів, від отримання яких ОСОБА_9 померла в кареті швидкої медичної допомоги.
Невиконання ОСОБА_7 зазначених вище вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Обвинувачений-цивільний відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого діяння фактично не визнав, вважаючи себе винним лише у тому, що дозволив ОСОБА_9 сісти за кермо його автомобіля, та пояснив, що у вечір події під час відвідування кафе «Шашличний край» познайомився з ОСОБА_9 , якій дозволив на її прохання сісти за кермо його автомобіля, повертаючись до міста, хоча до цього кермо довіряв лише братові. Посвідчення про право на керування транспортним засобом дівчина йому не пред`являла. Швидкість руху та чи пристебнуті були паски безпеки не пам`ятає. Під час руху автомобіль занесло та сталося ДТП. Подальші події пам`ятає уривками: перебування біля автомобіля по приїзду працівників ДАІ, поїздку в лікарню, де йому у зв`язку з болями в області спини зробили рентгенівський знімок, лікарі обробили садно на правій скроні, дали укол та краплі, на його думку, знеболюючі чи заспокійливі. Як проводився огляд на стан сп`яніння не пам`ятає, оскільки перебував у стресовому стані. Підтвердив, що у загиблої був мобільний телефон, подальша доля якого після ДТП йому невідома. Надання його матір`ю потерпілій 19000 грн. пояснив, як добровільну допомогу, а не часткове відшкодування завданої шкоди. Цивільний позов не визнав. Просив застосувати до нього амністію у зв`язку з наявністю малолітньої дитини, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим своєї винуватості, його вина у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпіла-цивільний позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що загибла донька посвідчення на право керування транспортним засобом мала, однак ніколи з собою не носила, на автомобілі не їздила, транспортних засобів не мала. Потерпіла підтримала заявлений нею цивільний позов до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 39419 грн. та 100000 грн. відповідно, підтвердивши факт часткового відшкодування завданої майнової шкоди матір`ю обвинуваченого в сумі 19000 грн. Просила суд призначити справедливе покарання.

Як пояснили суду свідки фельдшери швидкої допомоги ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також лікар виїзної бригади швидкої допомоги ОСОБА_12 , вони за викликом прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди. На обочині обличчям до землі у стані агонії лежала дівчина, яка померла у кареті швидкої допомоги в ході надання медичної допомоги. Крім того, свідок ОСОБА_10 зазначила, що на місці події був ще один учасник ДТП чоловік, який перебував у стривоженому стані, від надання допомоги відмовився, однак ознак сп`яніння у нього не помітила, а свідок ОСОБА_11 підтвердив, що на місці події був чоловік, якого він вважав водієм і який від отримання медичної допомоги відмовився. Свідок ОСОБА_12 зауважив, що обвинуваченого не запам`ятав, ніхто з присутніх на місці події не повідомляв йому, хто був винуватцем ДТП.

Свідок ОСОБА_13 (водій карети швидкої допомоги) підтвердив положення тіла потерпілої, та ту обставину, що автомобіль був на даху чи на капоті. Йому не відомо чи був ОСОБА_7 на місці події, однак поряд з місцем ДТП перебував якийсь схвильований молодий чоловік.

З показань свідка ОСОБА_14 встановлено, що у вечір події її найманий працівник ОСОБА_9 була на святкуванні її дня народження у кафе «Шашличний край». Бачила компанію з декількох хлопців та жінки, які теж перебували у приміщенні. Не бачила, щоб вказані особи вживали алкогольні напої. ОСОБА_9 танцювала з одним з тих хлопців, однак чи був ним обвинувачений стверджувати не може. Коли з сином ОСОБА_15 поверталася додому, побачила автомобіль на обочині після ДТП. Оскільки підозрювала, що ОСОБА_9 поверталася додому з новим знайомим, одразу поїхала з`ясувати стан її здоров`я у лікарню, де їй повідомили про смерть її підлеглої. Хто був за кермом автомобіля їй невідомо.

Допитаний як свідок черговий лікар приймального відділення лікарні ОСОБА_16 суду повідомив, що на його пропозицію у присутності співробітників ДАІ, прокурора та медичної сестри ОСОБА_7 , перебуваючи у пригніченому стані, відмовився від застосування приладу «ПП-1», особистого огляду та забору крові для встановлення стану сп`яніння. Будь-яких ознак його перебування у стані сп`яніння не помітив, запаху алкоголю від нього не відчував, хоча перебував на відстані 5-7 метрів.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_17 , він на місці події брав участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху після ДТП, яке працівники ДАІ не оформляли, оскільки внаслідок ДТП були спричинені тілесні ушкодження потерпілій особі. Автомобіль був на даху чи на одному з боків. ОСОБА_7 на місці пригоди не бачив. Прокурор району був присутній на місці події, оскільки, як він чув від колег, за кермом автомобіля був ОСОБА_7 , який на той час був працівником міліції.

Допитаний як свідок слічий СВ розслідування ДТП УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_18 суду пояснив, що при його прибутті на місце події ні обвинуваченого, ні потерпілої вже не було. Огляд місця події проводив слідчий прокуратури ОСОБА_19 , оскільки ДТП було вчинено нібито працівником міліції. Складав за дорученням слідчого протокол відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак чи були у ОСОБА_7 ознаки алкогольного сп`яніння відповіді надати не зміг. До розслідування справи приступив, коли було встановлено, що станом на момент події ОСОБА_7 вже був звільнений з органів внутрішніх справ. Лише після прийняття справи у своє провадження спілкувався з обвинуваченим, який заперечив, що був за кермом, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не складався. Було призначено декілька експертиз і лише комплексна експертиза надала категоричний висновок, однак завершував досудове розслідування інший слідчий.

Як пояснив суду експерт ОСОБА_20 , при його прибутті у складі слідчо-оперативної групи на місце події ні обвинуваченого, ні потерпілої вже не було, автомобіль перебував у кюветі на даху. При складанні протоколу огляду місця події його роль звелася до озвучування слідової інформації для її відображення у протоколі, який складав слідчий прокуратури ОСОБА_21 . При проведенні автотехнічної експертизи з`ясував, що всі виявлені на автомобілі-учаснику ДТП механічні пошкодження утворилися у процесі дорожньо-транспортної пригоди.

З показань заступника начальника Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи з експертної роботи ОСОБА_22 судом встановлено, що нею було проведено по справі комплексну судово-медичну експертизу із залученням експерта-автотехніка, у результаті чого дійшла висновку, що автомобіль перекинувся через праву сторону. У померлої було виявлено локалізовані справа тілесні ушкодження. Експерт дійшла висновку, що виявлені травми були спричинені виступаючими предметами салону автомобіля: твердим предметом жорсткої конструкції дверима чи середньою стійкою. Оскільки автомобіль перевертався направо, відшарування шкіри на колінах загиблої відбулося вліво під дією виступаючої частини салону автомобіля. За площею тілесних ушкоджень на голові та грудній клітці було встановлено, що удар відбувся об предмет з більшою травмуючою площею. На місці водія таких предметів у автомобілі немає, тому померла не могла бути водієм, інакше вона отримала б інші тілесні ушкодження.

Судово-медичний експерт ОСОБА_23 суду пояснив, що був доповідачем у складі судово-медичної експертної комісії, яка в ході проведення повторної комплексної комісійної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи встановила, що ОСОБА_9 не могла бути на місці водія, оскільки отримала класичні тілесні ушкодження пасажира правобічне ушкодження голови, яке було спричинено найбільш ймовірно середньою стійкою, однак теоретично не виключається й передня стійка, але однозначно права. На місці водія будь-яка специфічна травмуюча поверхня, яка могла б спричинити такі ушкодження, відсутня. Щодо виявленого на голові ОСОБА_7 садна, то неможливо встановити яка з деталей автомобіля його спричинила. Тому на підставі об`єктивних медичних даних, враховуючи дані автотехнічної експертизи, комісія експертів дійшла висновку про те, що саме ОСОБА_7 був водієм.

Як пояснив суду начальник державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_24 , який був у складі вказаної судово-медичної експертної комісії, за загальним правилом водій незалежно від досвіду керування транспортним засобом перебуває у достатньо фіксованому стані, оскільки, зокрема, тримається за кермо.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 24 січня 2009 року, схеми ДТП з додатками (а.м.к.п. 82-90 т. 1) поблизу с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в напрямку м. Кам`янця-Подільського на 275 км + 400 м автодороги «Житомир-Чернівці» на узбіччі виявлено два паралельних між собою сліди правих та лівих коліс транспортного засобу, що направлені під кутом до поздовжньої осі дороги з початком утворення слідів на межі проїзної частини з узбіччям на відстані 310 м від дорожнього знаку «Гуменці» правих коліс та на відстані 324 м лівих коліс. Вказані сліди тягнуться у напрямку до кювета: сліди правого колеса довжиною 17 м, лівого 18,9 м. На відстані 17,9 м від початку утворення сліду лівих коліс на межі узбіччя з кюветом виявлено розмежування переднього та заднього колеса лівої сторони, що відобразилося у вигляді утворення сліду заднього лівого колеса. Слід юзу заднього лівого колеса складає 0,25 м, слід заднього лівого колеса простягається на 29 м вздовж осі проїзної частини дороги. Слід закінчується на відстані 29 м від його початку в поздовжньому напрямку та на відстані 0,08 м від початку кювета в поперечному напрямку. В зоні закінчення цього сліду спостерігається зменшення контакту з покриттям узбіччя. На відстані 10 м від закінчення сліду заднього лівого колеса виявлено слід тертя покриття узбіччя з залишками фарби сірого кольору, утворений слідоутворюючим об`єктом з різко обмеженою поверхнею, довжиною 2 м, шириною 0,1 м, направлений під кутом до осі дороги. На відстані 5 м від закінчення цього сліду в напрямку м. Кам`янця-Подільського в кюветі виявлено ліве дзеркало заднього виду, на відстані 5 метрів від якого у кюветі вітрове скло з пошкодженням у вигляді тріщин павутиноподібного характеру. На відстані 1,3 м від правого краю дороги в поперечному напрямку та 0,25 м від вітрового скла в повздовжньому напрямку на узбіччі виявлено на відстані 6 м один від одного два пошкоджених пластмасових ковпаки на колеса. На відстані 9,5 м від другого ковпака виявлено автомобіль марки ВАЗ-21099, який знаходився на даху під кутом, передньою частиною в напрямку с. Гуменці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, передні праве та ліве колеса розташовані на відстані відповідно 4 м та 3,1 м від осьової лінії, заднє ліве колесо на відстані 4,8 м від осьової лінії. З лівого боку автомобіля на узбіччі виявлено кров у вигляді підтьоків довжиною до 2 м шириною 1,1 м на відстані 0,5 м від краю проїзної частини дороги, під середньою стійкою автомобіля з лівого боку. Крім цього, в ході огляду місця події встановлено, що дорожнє покриття перебувало у мокрому стані.

Відсутність нашарувань льоду чи снігу на вказаній ділянці дороги підтверджено даними як протоколу огляду місця події, так і акту обстеження дорожніх умов в місці скоєння ДТП (а.м.к.п. 92 т. 1), відповідно до якого покриття автодороги перебувало у чистому мокрому стані, а фактичні параметри дорожніх умов у місці ДТП відповідали нормативним умовам.

Факт перекидання та значного механічного пошкодження транспортного засобу в ході ДТП, крім наведених вище даних протоколу огляду місця події, підтверджується даними протоколу огляду місця події з додатком від 25 січня 2009 року (а.м.к.п. 94-98 т. 1), що фактично був оглядом автомобіля, вилученого з місця події, а також даними протоколу огляду транспортного засобу від 15 червня 2009 року з додатком (а.м.к.п. 46-50 т. 2), відповідно до яких на автомобілі марки ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору виявлено ряд пошкоджень: деформація кузова в області передньої частини даху у вигляді вм`ятини зі сторони отвору лобового скла в сторону салону, деформація лівого краю даху, кришки моторного відсіку з найбільшими пошкодженням в районі лівої фари, передніх лівого та правого, заднього правого крил, переднього бамперу, передньої частини лівих передніх дверцят без заклинення та передніх правих дверцят із заклиненням та відламуванням правого та лівого дзеркал заднього виду. По лівому краю передніх правих дверей та на зовнішній рукоятці дверей виявлено нашарування ґрунту та трави. Лобове та заднє скло, опускне скло правих передніх дверей відсутні. Пошкоджені права та ліва фари, деформовано диск заднього правого колеса з нашаруванням грунту та трави, однак колеса наповнені повітрям. У салоні автомобіля слідів крові, видимих поломок органів керування, панелі приладів, пасків безпеки не виявлено.

З даних висновку судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № 7/34ТС від 28 лютого 2009 року (а.м.к.п. 110-116 т. 1) встановлено, що несправності гальмівної системи та ходової частини автомобіля марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у вигляді руйнування барабану гальмівного механізму заднього правого колеса, пошкодження дисків задніх коліс у вигляді деформацій площини та закраїн ободів, мають аварійний характер, утворені внаслідок дії ударного навантаження, які виникли в процесі ДТП і в причинному зв`язку з її настанням не перебувають. Крім того, несправностей гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля, які могли привезти до зміни напрямку його руху і виїзду за межі проїзної частини автодороги по незалежних від водія причин не виявлено.

Як вбачається з даних висновку судово-медичної експертизи № 20 від 4 березня 2009 року (а.м.к.п. 100-103 т. 1), причиною смерті ОСОБА_9 стала відкрита черепно-мозкова травма перелом чешуї скроневої кістки справа з переходом лінії перелому на кістки основи черепа справа (середньо-черепну ямку), травматичний епідуральний крововилив (крововилив між кістками склепіння черепа та твердою мозковою оболонкою (180 мл) на рівні скроневої та тім`яної долей праворуч, травматичний масивний субарахноїдальний (крововилив в м`які мозкові оболонки головного мозку) крововилив в проекції скроневої, тім`яної та лобної долей справа, яка ускладнилась розвитком набряку, стискання головного мозку, крововилив в скроневий м`яз справа, синяк в скроневій області справа, два садна на передній поверхні правої вушної раковини в середній третині, синяк на рівні кута нижньої щелепи справа з розповсюдженням на вітки нижньої щелепи справа, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Крім того, на трупі ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді численних поверхневих ранок та подряпин в лобній області зліва, у виличній області зліва, в щічній області зліва, на рівні віток нижньої щелепи зліва, які могли утворитись внаслідок дії предметів із загостреною поверхнею, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синяка на задньо-боковій поверхні грудної клітки справа на рівні 6-7 ребра по задньо-підпахвовій лінії, розташований на висоті 115 см від підошвинної поверхні правої ступні, двох саден передньої поверхні колінних суглобів. Всі вказані вище тілесні ушкодження могли утворитися як від дії тупих предметів, так і при ударах об останні та внаслідок дії предметів із загостреною поверхнею уламків скла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля, який рухався, при його перевертанні незадовго перед настанням смерті потерпілої. Під час автомобільної пригоди ОСОБА_9 мала значну свободу переміщення в салоні автомобіля, на що вказують чисельність і різна локалізація ушкоджень на тілі, поєднаність зовнішніх ушкоджень з важкою черепно-мозковою травмою, можливість переміщення в салоні автомобіля ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди була обмеженою, на що вказують одиночне ушкодження у вигляді садна тім`яної області зліва, наявність тільки зовнішніх ушкоджень та відсутність внутрішніх. Єдиним місцем в кабіні легкового автомобіля ВАЗ-21099, де знаходилась в салоні цього автомобіля людина з найбільшим ступенем фіксованості елементами конструкції салону, є місце водія, тому можна вважати, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 в салоні легкового автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди могли утворитися з найбільшою вірогідністю, коли дівчина знаходилась поза кермом автомобіля. У зразках крові та сечі з трупа ОСОБА_9 наявність етилового алкоголю не виявлено, що підтверджено даними акту судово-медичного токсикологічного дослідження № 253 від 2 лютого 2009 року (а.м.к.п. 105 т. 1).

Згідно з відповіддю головного лікаря Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 від 29 січня 2009 року за № 111/18 (а.м.к.п. 11 т. 2) ОСОБА_7 24 січня 2009 року о 23 год. 25 хв. звертався за медичною допомогою у травмпункт з приводу отриманої на вулиці травми, внаслідок чого йому було поставлено діагноз забій грудної клітки (забій м`яких тканин грудної клітки по задній поверхні, забій шийного відділу хребта).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 127 від 29 січня 2009 року (а.м.к.п. 107 т. 1) на тілі ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки голови справа. Крім того, на підставі довідки № 984 від 29 січня 2009 року, виданої Кам`янець-Подільським травмпунктом, експерт дійшов висновку про отримання ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень у вигляді забою задньої поверхні грудної клітки. Всі вказані ушкодження могли утворитися як від дії тупих твердих предметів, так і при ударах об останні в салоні автомобіля при його перевертанні близько 4-5 діб тому від моменту проведення експертизи. Місцезнаходження ОСОБА_7 у салоні автомобіля в момент ДТП за вказаними тілесними ушкодженнями експерт визначити не зміг, як і надати відповідь щодо перебування ОСОБА_7 в момент отримання тілесних ушкоджень у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з відсутністю даних.

З даних висновку комплексної транспортно-трасологічної судово-медичної експертизи № 25/101 від 18 червня 2009 року (а.м.к.п. 118-122 т. 1) встановлено, що імовірніше за все автомобіль марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перекинувся через правий бік. Враховуючи це та наявність і правобічну локалізацію тілесних ушкоджень в ділянці голови та грудної клітки ОСОБА_9 , множинність тілесних ушкоджень на її тілі порівняно з наявністю одиночного тілесного ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді садна в правій тім`яній ділянці, оскільки об`єктивних даних, які б підтвердили наявність на тілі ОСОБА_7 інших тілесних ушкоджень, у висновку експерта № 127 від 29 січня 2009 року немає, слід вважати, що тіло ОСОБА_9 в момент дорожньо-транспортної події знаходилось на правих сидіннях автомобіля, тобто не на місці водія. Множинні дрібні рани в ділянці лівої половини обличчя ОСОБА_9 виникли від дії відламків розбитого скла автомобіля. Два садна на передніх поверхнях колінних суглобів могли утворитися від ударів суглобами до виступаючих частин салону автомобіля в момент його перевертання.

Крім того, перебування ОСОБА_9 на місці пасажира в автомобілі підтверджується даними висновку повторної комплексної комісійної судово-медичної транспортно-трасологічної експертизи № 442, 443/10/9-89 від 21 лютого 2014 року (а.м.к.п. 126-135 т. 1) згідно з якими під час ДТП за кермом автомобіля марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 була пасажиром переднього сидіння. При перекиданні автомобіля на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 діяли інерційні сили та сила тяжіння, що обумовили їх переміщення в межах салону транспортного засобу. Внаслідок їх дії ОСОБА_9 , перебуваючи на місці пасажира переднього сидіння, контактувала з правою середньою стійкою та уламками скла правих передніх дверей, що призвело до виникнення в неї тілесних ушкоджень на голові, обличчі, грудній клітці, а контакт головою ОСОБА_7 з деталями салону призвів до виникнення садна.

Відповідно ж до висновку судової автотехнічної експертизи № 31/156А від 15 травня 2014 року (а.м.к.п. 139-141 т. 1) дії ОСОБА_7 під час керування автомобілем марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, від виконання яких залежала технічна можливість запобігти виїзду керованого ОСОБА_7 автомобіля за межі проїзної частини дороги, та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням ДТП. Причиною ДТП з технічної точки зору стало застосування водієм автомобіля ОСОБА_7 зміни напрямку руху в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Про те, що під час ДТП пасажир ОСОБА_9 травматично переміщалася у салоні автомобіля, тобто не була у фіксованому стані, характерному для водія в салоні автомобіля, на чому наголосив експерт ОСОБА_24 , також підтверджено даними протоколу огляду речових доказів від 12 липня 2009 року (а.м.к.п. 57-63 т. 2), згідно з яким на речах, в які була одягнута ОСОБА_9 під час ДТП, було виявлено ряд пошкоджень: на хутряному піджаку розрив шовних ниток в середній третині серединного шва спинки, на трикотажній сукні два обриви верхніх кінців лівої бокової та середніх шлівок для поясу від тканини спинки сукні, на трикотажних панчохах десять окремих наскрізних розривів тканини у середній третині переду лівої та правої ніжок панчіх. Водночас на парі демісезонних ботів було виявлено виключно сліди носіння, а на трикотажних плавках, бюстгальтері, поясі від сукні, резинці та двох металевих застібках для волосся будь-яких пошкоджень виявлено не було.

Повідомлення про те, що ДТП на 275 км + 700 м автодороги «Житомир-Чернівці» поблизу с. Гуменці мало місце близько 23 год. 24 січня 2009 року, було отримано від слідчого ОСОБА_18 оперативним черговим Кам`янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області, що підтверджено його рапортом від 24 січня 2009 року (а.м.к.п. 30 т. 2), однак згідно із записами в журналі реєстрації викликів швидкої допомоги та талону до супровідного листа № 2459 Кам`янець-Подільської станції швидкої медичної допомоги (а.м.к.п. 31, 33, 36, 37 т. 2) за викликом, що надійшов о 22 год. 28 хв. 24 січня 2009 року, лікар ОСОБА_12 з бригадою у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 виїхали о 22 год. 30 хв. того ж дня для надання допомоги дівчині на ім`я « ОСОБА_25 » ( ОСОБА_9 ), що постраждала внаслідок ДТП, яку в подальшому доставили у приймальне відділення.

Невизнання ОСОБА_7 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення суд оцінює як спробу уникнення відповідальності, оскільки його показання спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, зокрема, даними, які містяться у висновках первинної, комплексної та повторної комплексної комісійної судово-медичних експертиз (які підтвердили в судовому засіданні експерти), а також у протоколі огляду речових доказів значно пошкоджених деталей одягу ОСОБА_9 . Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідно до показань в суді самого обвинуваченого, він нікому не довіряв кермо свого автомобіля, крім брата, який мав право керування вказаним транспортним засобом, а загибла ОСОБА_9 була йому випадковою знайомою, посвідчення про право на керування транспортним засобом йому не пред`явила, тому вбачається маловірогідним, щоб він як щойно звільнений працівник ДАІ, достовірно знаючи про заборону передачі керування транспортним засобом особі, яка не має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, дозволив сісти за кермо дівчині, з якою щойно познайомився. Крім того, суд вважає, що про винуватість ОСОБА_7 свідчить й той факт, що він добровільно, з власної ініціативи 12 березня 2009 року за посередництвом матері частково відшкодував завдану шкоду потерпілій ОСОБА_6 в сумі 19000 грн., що підтверджено власноручною розпискою ОСОБА_6 (а.м.к.п. 35 т. 1). Посилання обвинуваченого на те, що вказана значна сума коштів була добровільною благодійною допомогою з боку матері обвинуваченого родичам загиблої, з якими не була знайома, як вказав ОСОБА_7 під час його допиту, є безпідставними, оскільки обвинувачений та його матір не були позбавлені права вимагати від потерпілої розписки відповідного змісту, ОСОБА_7 отримав свій примірник розписки на руки та протягом 5 років з моменту ДТП не вживав будь-яких заходів щодо оспорювання змісту цієї розписки.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Дії ОСОБА_7 досудовим розслідуванням кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Однак досудовим розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що на момент вчинення інкримінованого діяння перебував у стані алкогольного сп`яніння, тобто, крім іншого, порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України.

Суд, виходячи з вимог п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі Грабчук проти України від 21 вересня 2006 року, відповідно до яких Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року має бути інтерпретована у такий спосіб, щоб гарантувати права, здійснення яких буде практичним та результативним, а не теоретичним та таким, що вводить в оману; це також застосовується до права, висвітленого у п. 2 ст. 6 Конвенції, та з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, а також ч. 4 ст. 17 КПК України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого в частині порушення п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України не знайшла свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні будь-якими належними, допустимими та достовірними доказами стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_7 на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так, обвинувачений категорично заперечив вживання алкоголю перед ДТП та перебування у стані алкогольного сп`яніння у день події, жоден з допитаних у справі свідків не ствердив ту обставину, що ОСОБА_7 вживав алкогольні напої напередодні ДТП чи мав ознаки алкогольного сп`яніння після ДТП, будь-яким медичним документом чи оглядом ОСОБА_7 стан сп`яніння на час вчинення злочину не зафіксований, оскільки наданий стороною обвинувачення протокол відбору зразків крові від 25 січня 2009 року (а.м.к.п. 93 т. 1) підтверджує лише відмову ОСОБА_7 від забору крові о 4 год. 40 хв. 25 січня 2009 року, однак не підтверджує факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Тому суд позбавлений можливості вважати, що він вчинив інкриміноване діяння у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим з обвинувачення ОСОБА_7 слід виключити порушення вимог п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння).

Крім того, оскільки судом із записів у журналі реєстрації викликів швидкої допомоги та талону до супровідного листа № 2459 Кам`янець-Подільської станції швидкої медичної допомоги встановлено, що виклик на місце ДТП надійшов о 22 год. 28 хв. 24 січня 2009 року, суд вважає за необхідне зазначити у обставинах справи, які вбачаються доведеними, що ДТП мало місце близько 22 год. 20 хв. 24 січня 2009 року.

Таким чином, діяння, кваліфіковане за ч. 2 ст. 286 КК України, мало місце, вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, оскільки суд позбавлений можливості вважати, що обвинувачений вчинив інкриміноване діяння у стані алкогольного сп`яніння за відсутності будь-якого медичного документа чи протоколу огляду, які б зафіксували факт його перебування у стані сп`яніння на час вчинення злочину.

ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем реєстрації компрометуючих даних на нього Маківська сільська рада Дунаєвецького району не має, за місцем попередньої та дійсної роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи викладене вище, тяжкі наслідки вчиненого злочину у вигляді смерті пасажира, ту обставину, що інкриміноване діяння є необережним злочином, факт добровільного часткового відшкодування завданої шкоди, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 , який є людиною молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, позитивно характеризується, слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, визначений вказаною санкцією, оскільки саме таке покарання вбачається необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на характер вчиненого діяння та його суспільно небезпечні наслідки, думку потерпілої, яка наполягала на реальному позбавленні волі, з урахуванням відсутності декількох обставин, які б пом`якшували покарання чи істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд дійшов висновку про відсутність підстав як для застосування ст. 69 КК України, так і для звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

Однак оскільки ОСОБА_7 не позбавлений батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у судовому засіданні звернувся з клопотанням про застосування амністії, суд вважає за можливе застосувати п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

У зв`язку з наведеним вище, враховуючи ту обставину, що обраний раніше запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію 9 лютого 2015 року, за відсутністю ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вважає за необхідне застосовувати будь-який запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, в розмірі 39419 грн. та 100000 грн. відповідно підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода ж, завдана джерелом підвищеної небезпеки, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Транспортний засіб марки ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким під час скоєння ДТП керував ОСОБА_7 , належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданому 3-м МРВ ДАІ м. Дунаївці УМВС України у Хмельницькій області 18 серпня 2007 року.

Оскільки судом з показань потерпілої встановлено, що загибла ОСОБА_9 на момент події була одягнена, зокрема, у нові сукню та хутряний піджак (куртку), які внаслідок ДТП та подальшого зберігання як речових доказів стали непридатними для використання за призначенням (як встановлено з протоколу огляду речових доказів), суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого їх вартість у сумі 4450 грн., підтверджену накладною № 5 від 11 січня 2009 року.

Крім того, як з показань потерпілої, так і з показань обвинуваченого було встановлено, що ОСОБА_9 мала при собі мобільний телефон, доля якого після ДТП нікому невідома, як і доля золотих сережок, які були на загиблій у вечір події. Тому вартість цих речей в сумі 3748 грн. слід також стягнути з обвинуваченого.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

При вирішенні цивільного позову в частині стягнення витрат, понесених у зв`язку з проведенням похорону, справлянням ритуальних обрядів та отриманням ритуальних послуг, суд виходить з того, що ці витрати об`єктивно підтверджені: довідкою від 13 жовтня 2014 року № 16 на підтвердження копій квитанцій від 26 січня 2009 року про оплату могили, катафалку, автобуса та поховальних вінків на суму 1166,5 грн. (а.м.к.п. 23, 325 т. 1), закупівельним актом від 13 жовтня 2014 року на підтвердження копії закупівельного акту від 25 січня 2009 року на придбання одягу, свічок та речей, призначених для справляння ритуального обряду поховання, на суму 6110 грн. (а.м.к.п. 25, 236 т. 1), засвідченою копією закупівельного акту від 25 січня 2009 року на придбання речей, призначених для справляння ритуального обряду поховання, на суму 807 грн. (а.м.к.п. 230 т. 1), рахунків та накладних від 27 січня, 8 лютого та 4 березня 2009 року на проведення поминальних обідів на суму 9950 грн. (а.м.к.п. 189, 231, 232 т. 1), накладною від 27 січня 2009 року на придбання булочок, призначених для проведення поминального обіду на суму 187,5 грн. (а.м.к.м. 229 т. 1), довідкою та накладною від 14 травня 2014 року про вартість надгробного пам`ятника та його установки на суму 32000 грн. (а.м.к.п. 190-191 т. 1).

Зазначені витрати є необхідними та вимушено понесені потерпілою ОСОБА_6 у зв`язку із загибеллю її доньки та необхідністю проведення її поховання з дотриманням усіх поховальних обрядів відповідно до місцевих звичаїв та традицій. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 витрати на спорудження надгробного пам`ятника визначаються виходячи із його фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників у даній місцевості, однак з огляду на те, що згідно з відповідями управління житлово-комунального господарства Хмельницької обласної державної адміністрації та виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 31 жовтня 2014 року (а.м.к.п. 215-216 т. 1) рішень про затвердження граничної вартості надгробних пам`ятників відповідно у Хмельницькій області та м. Кам`янці-Подільському зазначені органи державної влади та місцевого самоврядування не приймали, стягненню підлягає встановлена вище фактична вартість надгробного пам`ятника та витрат на його спорудження.

Оскільки в судовому засіданні з показань потерпілої було встановлено, що накладна від 25 січня 2009 року на придбання товарів на суму 4450 грн. (а.м.к.п. 21, 187 т. 1) була подана помилково, оскільки не була оплачена у зв`язку з придбанням аналогічних товарів (фати, весільної сукні, накидки та черевиків) у салоні ритуальних послуг, суд вважає вказані накладні відкликаними потерпілою та не відносить вказані витрати до витрат на поховання.

Однак у зв`язку з тим, що обвинуваченим добровільно частково відшкодовано завдану шкоду в сумі 19000 грн., що підтверджено як показаннями потерпілої, так і копією відповідної розписки від 12 березня 2009 року (а.м.к.п. 35 т. 1), написання якої внаслідок передачі потерпілій вказаної суми коштів обвинувачений не оспорив, суд вважає, що стягненню підлягає майнова шкода в сумі 39419 грн., яку й просила стягнути потерпіла.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Право потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її доньки ОСОБА_9 , ґрунтується на ч. 2 ст. 1168 ЦК України, відповідно до якої батькам фізичної особи відшкодовується моральна шкода, завдана її смертю.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_6 , яка протягом понад 5 років відчуває біль та відчай з приводу непоправної втрати доньки, яка була людиною молодого віку, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, які їй необхідно докласти для організації подальшого життя. Тому на виконання положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з врахуванням необережного характеру кримінального правопорушення, виду та ступеню вини обвинуваченого, матеріального становища обвинуваченого та потерпілої, з огляду на те, що завдана моральна шкода потерпілій полягає також у тому, що вона для відновлення своїх порушених прав була змушена докладати додаткових зусиль, звернутися за правовою допомогою, нести додаткові витрати, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 100000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_9 .

Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_7 , припинив свою дію 9 лютого 2015 року і вважається скасованим.

Цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 39419 (тридцять дев`ять тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 100000 (сто тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ-210994-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що переданий на зберігання ОСОБА_7 (а.м.к.п. 41 т. 2), залишити йому як власнику;

- речі загиблої ОСОБА_9 (хутряний піджак, трикотажну сукню з поясом, трикотажні панчохи, пару демісезонних ботів, трикотажні плавки, бюстгальтер, резинку та дві металеві застібки для волосся), передані на зберігання ОСОБА_26 (а.м.к.п. 45 т. 1), повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави 730 (сімсот тридцять) грн. 43 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (а.м.к.п. 109, 138 т. 1).

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_27 -Годлевська