ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
№ 5-36 кз 15
У Х В А Л А

20 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и в:

засуджений ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року, якою вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 9 грудня 2013 року змінено й зараховано у строк відбування покарання час екстрадиційного арешту на території Республіки Польща. В решті вказані судові рішення, зокрема, в частині засудження ОСОБА_1 за частиною першою статті 121 КК України та частиною першою статті 296 КК України касаційним судом залишено без зміни.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що підставою для перегляду ухвали суду касаційної інстанції є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норм права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Одночасно стверджує про неправильність кваліфікації його дій за частиною першою статті 121 КК України та частиною першою статті 296 КК України та про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, пов'язане із дотриманням положень частини першої статті 76 КПК України щодо неприпустимості повторної участі судді апеляційного суду, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, у розгляді у цьому ж провадженні апеляційної скарги на вирок місцевого суду.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує про неправильну оцінку судами всіх інстанцій достовірності доказів по справі, неповноту судового розгляду, а також про недоведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих правопорушень, по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до статті 445 КПК України не є підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

Статтею 448 КПК України (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року) встановлено вимоги до заяви про перегляд судового рішення в порядку глави 33 КПК України.

Заява ОСОБА_1 не відповідає зазначеним законодавчим вимогам, оскільки, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, засуджений вказує, що його дії підлягають кваліфікації не за частиною першою статті 121 КК України та частиною першою статті 296 КК України, а за статтею 128 КК України, або статтею 123 КК України, або статтею 124 КК України. Таким чином, у заяві відсутня конкретизація тієї норми закону про кримінальну відповідальність, яка, на його думку, застосована неправильно.

Окрім того, усупереч положенням статті 449 КПК України ОСОБА_1 не долучив до заяви належні копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, оскільки у доданих до заяви копіях ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2015 року та 6 червня 2013 року, на які заявник посилається як на підставу для перегляду судових рішень Верховним Судом України, відсутній правовий висновок щодо застосування тієї норми права, яка застосована неоднаково. Обидва приклади є рішеннями касаційного суду про скасування ухвал апеляційної інстанції з направленням справ на новий апеляційний розгляд у зв'язку із виявленими процесуальними порушеннями.

Інших копій рішень суду касаційної інстанції, які б давали підстави для перегляду Верховним Судом України оскаржуваної ухвали відповідно до пункту 1 частини першої статті 445 КПК України, заявником не надано.

Не долучено ним і різних за змістом судових рішень, в яких судом касаційної інстанції неоднаково застосована одна і та ж сама норма права, передбачена КПК України, хоча на порушення таких норм він посилається у заяві.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК України встановлено ряд зазначених недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК України (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року),

ухвалив:

про зазначені недоліки заяви повідомити ОСОБА_1 Надати йому строк для їх усунення до 20 травня 2015 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2