Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11.,
суддів:ОСОБА_12., ОСОБА_13.,
за участю прокурора ОСОБА_14.,
захисника ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 02 червня 2015 року справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2014 року щодо ОСОБА_6

Вказаним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,
засуджено за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

За ч. 1 ст. 185 КК ОСОБА_6 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Стягнуто з засудженого на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 100 000 грн моральної шкоди кожному.

Стягнуто з засудженого судові витрати по справі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 25 липня 2010 року близько 23.00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на березі річки Гнилий Тікич у м. Звенигородці Черкаської області зі своєю знайомою ОСОБА_8, достовірно знаючи, що вона перебуває у стані вагітності, під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою вбивства умисно наніс ОСОБА_8 обухом сокири численні удари по голові, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м'якості, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Вказує, що суд у достатній мірі не врахував тяжкість вчиненого злочину та дані про особу винного, а тому призначене ОСОБА_6 покарання на певний строк у виді 15 років позбавлення волі, на думку прокурора, не відповідає меті покарання. Апеляційний суд в порушення вимог ст. 377 КПК 1960 року належним чином не перевірив всіх доводів апеляційної скарги прокурора та необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на нове розслідування. Вважає, що винність засудженого у вчиненні умисного вбивства при кваліфікуючих обставинах не підтверджується належними та допустимими доказами по справі. Цим доказам суд дав неправильну оцінку, не усунувши протиріч між ними. На досудовому слідстві відразу після затримання засудженому не було надано захисника. Щодо засудженого застосовувались незаконні методи слідства. Суд неправильно встановив час вчинення злочину та знаряддя вбивства. Послався у вироку на недопустимі докази, зокрема дані протоколу огляду місця події. Під час постановлення вироку суд порушив таємницю нарадчої кімнати.

Потерпіла ОСОБА_7 направила заперечення на касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, в яких просить залишити судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5, який підтримав свою касаційну скаргу і заперечив проти задоволення касаційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а касаційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 362 та 365 КПК 1960 року суд апеляційної інстанції зобов'язаний перевіряти всі доводи апеляцій, в тому числі, за необхідності, і шляхом проведення судового слідства.

Усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим.

Згідно зі ст. 377 КПК 1960 року у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов'язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, через які її визнано необґрунтованою, а доводи апеляції - безпідставними.

Проте цих вимог закону суд апеляційної інстанції належним чином не виконав.

Як убачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, ставив питання про скасування вироку. Вказував на порушення таємниці наради суддів під час постановлення вироку. Стверджував, що через 20 хвилин після виходу до нарадчої кімнати судді ОСОБА_9 і ОСОБА_10 о 10.52 год. залишили її та пішли слухати інші справи, за результатами розгляду яких ухвалювали судові рішення. Сам же вирок було проголошено лише о 16.36 год. Також у своїх скаргах засуджений і захисники вказували на недопустимість окремих доказів, покладених в основу обвинувального вироку.

Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, апеляційний суд в ухвалі лише перелічив покладені в основу обвинувального вироку докази на підтвердження винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, проте взагалі не перевірив доводів засудженого про порушення місцевим судом таємниці наради суддів. І хоча за дорученням суду касаційної інстанції з зазначених питань проводилась службова перевірка, проте її було проведено поверхнево, не дослідженими залишились обставини, які впливають на законність вироку щодо ОСОБА_6, зокрема час прийняття суддями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 12 лютого 2014 року судових рішень у справах № 703/523/14-а, № 703/542/14-а, № 703/533/14, № 703/667/14-ц, № 703/676/14-ц, № 703/671/14-ц, № 703/702/14-ц, № 703/706/14-ц, № 703/704/14-ц, № 703/707/14-ц, № 703/735/14-ц, № 703/733/14-ц, на які засуджений послався у своїй апеляції.

Також не отримали належної оцінки апеляційного суду й доводи апеляційних скарг захисників і засудженого щодо недопустимості використання в якості доказів по справі даних протоколу огляду місця події від 27 липня 2010 року (т. 1 а.с. 5-20), складеного, на думку апелянтів, з порушенням вимог процесуального закону особою, яка не була присутня під час проведення даної слідчої дії; даних протоколу огляду речових доказів від 30 липня 2010 року (т. 2 а.с. 58-61), складеного всупереч вимогам ст. 127 КПК 1960 року; даних протоколу явки з повинною від 29 липня 2010 року (т. 2 а.с. 1), яка за доводами захисника була отримана під час незаконного утримання ОСОБА_6 в приміщенні районного відділу міліції.

В порушення вимог статей 365, 377 КПК 1960 року апеляційний суд цих доводів належним чином не перевірив та оцінки вказаним доказам з точки зору їх допустимості не дав.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Євген Петренко проти України» й «А.В. проти України» (рішення були ухвалені та набули статусу остаточних 29 квітня 2015 року) при наявності у справі недопустимих доказів, отриманих з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, суд приймає рішення щодо ролі цих доказів у справі. Проте, як убачається з матеріалів справи, суд у вироку хоча і не послався на показання засудженого, які він давав на досудовому слідстві 28 липня 2010 року до його офіційного затримання (т. 1 а.с. 84-88), проте не вилучив ці докази з матеріалів справи та не прийняв жодного рішення щодо їх ролі у справі.

Вказані порушення залишились без уваги апеляційного суду під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку.

Таким чином, переглядаючи вирок, апеляційний суд в повній мірі не дослідив обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та безпосередньо впливають на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Допущені апеляційним судом порушення вимог ст. 377 КПК 1960 року, відповідно до ст. 370 цього Кодексу є істотними і тягнуть скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд, під час якого слід ретельно перевірити всі доводи апеляційних скарг, за необхідності провести судове слідство по справі та постановити законне і обґрунтоване рішення.

За умови доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК, підстав вважати призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років м'яким колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 24 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13