Справа № 448/554/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/65/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 00000146 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мостиська Львівської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 21.08.2012 року вироком Мостиського районного суду Львівської області за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2012 року, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 21.08.2012 року, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 21.08.2012 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 04.10.2011 року біля 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у АДРЕСА_2 , поруч із господарством ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою завдати шкоду здоров`ю, з відстані 2-3 метри умисно кинув в сторону ОСОБА_9 камінь, який влучив у ліву кисть руки останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритого краєвого перелому 2-го пальця лівої кисті та синець на тильній кисті.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що злочину він не вчиняв. Суд дав неправильну оцінку зібраним доказам, поклав в основу вироку неправдиві показання потерпілого ОСОБА_9 , з яким він перебуває у неприязних відносинах, безпідставно не прийняв до уваги його показання та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які на момент скоєння злочину перебували разом із ним на подвір`ї.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, міркування прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвиуваченого до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини обвинувченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину заперечив та пояснив, що злочину він не вчиняв. 04.10.2011р. біля 22 год. він був на подвір`ї за місцем свого проживання, де попрощався із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з якими розпивав перед тим спиртні напої, та пішов до себе в будинок, на місці злочину не був.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 , ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності; вірно взяв за основу вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вони об`єктивно стверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами по справі.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 04.10.2011р. він та його дружина спали, почули звуки ударів каміння по даху будинку, вікнах. Він викликав міліцію та, взявши з собою ліхтарик, вийшов на вулицю, куди також вийшла дружина ОСОБА_13 . Спочатку він побачив братів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які втекли, а потім ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та незнайомого хлопця, який казав до ОСОБА_8 : ОСОБА_17 , що ти робиш. Вони втекли, а через якийсь час він знову побачив ОСОБА_8 , який висловлювався в його адресу нецензурними словами, кинув у нього каменем, але потерпілий встиг захиститись рукою, внаслідок дій обвинуваченого отримав перелом пальця.

Свідок ОСОБА_13 , дружина потерпілого ствердила, що після того, як вона із чоловіком пішли спати, почула звук ударів каміння по даху і вікнах будинку, внаслідок чого було розбите вікно. Потерпілий викликав міліцію, вони вийшли на вулицю. Чула як сусідка ОСОБА_18 кричала Що ви робите. Коли потерпілий вернувся, бачила у нього на руці сліди тілесних ушкоджень, кров, припухлість. Потерпілий пояснював, що такі ушкодження йому спричинив ОСОБА_8 .

Згідно протоколу реєстрації телефонного повідомлення телефонне повідомлення від потерпілого ОСОБА_9 поступило в Мостиський РВ ГМВСУ у Л/О 4 жовтня 2015р. о 22 год. 10 хв. /т.1 а.с.6/.

При огляді місця події господарства ОСОБА_19 було виявлено пошкодження даху і вікон будинку потерпілого /т.1 а.с.8-11/.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 299/2011 від 15.12.2011р., № 09/2014 від 22.01.2014р., у потерпілого ОСОБА_9 виявлено закритий краєвий перелом 2-го пальця лівої кисті, синець на тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вказані ушкодження утворилися від дії тупого предмету, могли виникнути 04.10.2011р. від удару каменем, не виключено при обставинах, на які вказує потерпілий. Судово-медичних даних про утворення вказаних ушкоджень при падінні з висоти власного росту немає /т.1 а.с.28, 106/.

Покликання в апеляції на необ`єктивність показань потерпілого ОСОБА_9 необгрунтоване. Показання потерпілого є детальними та послідовними, відповідають іншим доказам по справі та обгрунтовано прийняті судом до уваги.

В тому числі, дані протоколу огляду місця події щодо наявності пошкоджень даху і вікон будинку потерпілого, наведені висновки судово-медичних експертиз, стверджені в судовому засіданні судово-медичним експертом ОСОБА_20 , відповідають показанням потерпілого про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Судом першої інстанції перевірена версія обвинуваченого, на яку він покликається і в апеляції, про те, що в час події злочину він був у себе на подвір`ї із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердили, що розійшлися з обвинуваченим близько 22 год., можливо перед 22 год. 4 жовтня 2011р.

З врахуванням показань потерпілого, що почувши звук ударів каміння, він викликав міліцію, після чого вийшов на вулицю, де ОСОБА_8 завдав йому удар каменем та даних щодо часу отримання телефонного повідомлення про злочин від потерпілого /22 год. 10 хв. 4 жовтня 2011р./, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що показання даних свідків не спростовують показань потерпілого щодо обставин скоєння злочину обвинуваченим, оскільки тілесні ушкодження обвинувачений спричинив ОСОБА_9 після виклику потерпілим міліції, тобто після 22 год. 10 хв. Відповідно і час скоєння злочину у фабулі обвинувачення визначений біля 22 год.. А тому колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що дані свідки могли не бути очевидцями подій, що мали місце після того, як вони пішли від обвинуваченого.

Суд також дав належну критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , матері та брата обвинуваченого, щодо часу приходу обвинуваченого ОСОБА_8 додому /після 21 год. - ОСОБА_21 , чи 21.45 год.-21.50 год. - ОСОБА_22 /, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, дав вірну оцінку зібраним доказам: показам обвинуваченого, потерпілого, свідків, іншим доказам по справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України є вірною.

Щодо покарання, призначеного засудженому, то підстав для того, щоб визнати його надто суворим - немає.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його характеристику, що він проживає з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи, наявність двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, відсутність пом`якшуючих покарання обставини, наявність обтяжуючих покарання обставин скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку. За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин - є обгрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Суд також правильно застосував положення ч.4 ст. 70 КК України та обрав ОСОБА_8 остаточне покарання, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: