Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/313/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

його захисника: ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів кримінальне провадження

№0000081 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не освіченого, тимчасово непрацюючого, не одруженого, раніше судимого.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.345 та ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим Виноградівським районним судом від 09.10.2013 року, за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України ( в редакції 2001 року), до 200 годин громадських робіт, які згідно розпорядження Королівського селищного голови №93 від 19.12.2013, повинен був виконати в повному обсязі, будучи завчасно повідомленим та ознайомленим з порядком та графіком проведення безоплатних робіт в секторі по благоустрою селища Королево Виноградівського району, всупереч вимогам ч.3 ст.40 КВК України та табелю виходу на роботу, з 01.01.2014 року по теперішній час, умисно, без поважних причин не з`явився два і більше разів протягом місяця до селищної Ради, для виконання громадських робіт, чим ухилився від їхнього виконання та не відбув до кінця призначене судом покарання.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Також, 20 грудня 2014 року, близько 16 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, пройшов на територію дворогосподарства будинку АДРЕСА_3 , де впевнившись у відсутності власника, через не зачинені на замок вхідні двері, проник до приміщення вітальної кімнати вказаного будинку, звідки таємно викрав, бувші у користуванні ноутбук марки «Fujitsu Siemens FSC Amilo Li 1720», вартістю 1550,00 гривень, сумку - чохол до ноутбука, вартістю 100,00 гривень, компютерну мишку, вартістю 40,00 гривень та зарядний пристрій до вказаного ноутбука вартістю 150,00 гривень, що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 і з викраденим зник, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_8 , матеріальних збитків на загальну суму 1840,00 гривень.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , 21.12.2014 року, близько 11 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись по вул.Дзержинського в смт.Королево Виноградівського району, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх карність, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом віджимання дерев`яних дверей, проник до приміщення перукарні, що розміщена на другому поверсі будівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав бувший у користуванні телевізор марки «Оріон», вартістю 450,00 гривень, 4 (чотири) пляшки шампуню «Head & Shoulders», ємкістю 20 грам та вартістю 30,00 гривень, на загальну суму 120,00 гривень, пляшку бальзаму «Head & Shoulders», ємкістю 0,5 літра та вартістю 70,00 гривень, зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Нокіа», вартістю 30,00 гривень, пару жіночих тапочок вартістю 40,00 гривень, бувшу у використанні окантовочну машинку марки «Маузер» вартістю 250,00 гривень, грошові кошти в сумі 400,00 гривень, і з викраденим зник, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 1360,00 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та в інше приміщення, вчинена повторно.

14.01.2015, близько 16 години, обвинувачени ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул.Винниченка в смт.Королево Виноградівського району, на виконання доручення слідчого СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, обґрунтовано був запрошений старшим дільничним інспектором СДІМ Виноградівського РВ УМВС, майором міліції ОСОБА_7 , у приміщення Виноградівського РВ УМВС для проведення слідчих дій з його участю у кримінальному провадженню №0001084 від 23.12.2014 року.

Однак, ОСОБА_5 , грубо ігноруючи законні вимоги працівника правоохоронного органу, з метою уникнення від явки до Виноградівського РВ УМВС, почав втікати від ОСОБА_7 , в свою чергу виконуючи покладені на нього обов`язки, ОСОБА_7 почав наздоганяти ОСОБА_5 , наздогнавши якого, останній, діючи умисно, розуміючи що ОСОБА_7 , являється працівником правоохоронного органу - співробітником органів внутрішніх справ України, перебуває в форменому одязі та знаходиться при виконанні службових обов`язків, з метою невиконання його законних вимог, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень останньому, умисно наніс неповністю затиснутим кулаком правої руки, ОСОБА_7 один удар в область правої верхньої частини обличчя.

Внаслідок таких умисних, протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 , було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів орбітальної ділянки правого ока та перенісся, набряку м`яких тканин повік правого ока, контузії правого ока у вигляді крововиливу під кон`юктиву правого ока, рваної рани кон`юктиви рогівки правого ока та ерозії рогівки правого ока, які згідно висновку експерта №24 від 15.01.2015 року та відповідно до п.2.3.2 «б» «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтвердив обставини пред`явленого обвинувачення за ст.185 ч.3 та ст.389 ч.2 КК України, визнав вину у вчиненні цих кримінальних правопорушень. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст.345 ч.2 КК України не визнав та пояснив, що 14.01.2015 року він знаходився у барі біля переїзду в смт.Королево. До приміщення бару зайшов дільничний інспектор ОСОБА_7 у форменному одязі, в якого було поранене око. ОСОБА_7 запросив його в машину, але він почав тікати. ОСОБА_7 наздогнав його і вони разом впали на землю. Додав, що не наносив ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень. Що стосується інших злочинів, то вчинив їх в зв"язку з тим, що перебував у стані алкогольного сп"яніння, розкаюється у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що про крадіжку він дізнався від своєї матері, обвинувачений не підходив до нього і не намагався відшкодувати йому шкоду. Потерпілий заявив, що на даний час претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 немає.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він мав розпорядження слідчого на встановлення особи, що скоїла крадіжку. 14.01.2015 року він під`їхав до бару в смт.Королево, побачив ОСОБА_5 , який стояв на вулиці. Він запропонував ОСОБА_5 проїхати з ним до відділку міліції, але ОСОБА_5 почав тікати. Він наздогнав його, ОСОБА_5 розвернувся і вдарив його правою рукою в око, після чого пішов в бар, щоб промити око. До цього випадку ніхто інший йому не наносив тілесних пошкоджень.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з"явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій вказує, що не має жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 , розгляд справи просить провести без її участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, з огляду на те, що за відсутності потерпілої ОСОБА_9 можливо з"ясувати всі обставини під час судового розгляду, було вирішено провести судовий розгляд без потерпілої.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 14.01.2015 року він стояв на зупинці в смт.Королево і бачив, як дільничний інспектор ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 , останній почав тікати. ОСОБА_7 почав його наздоганяти. Наздогнавши, ОСОБА_5 замахнувся в сторону ОСОБА_7 , але чи вдарив він останнього він не бачив і не знає.

Крім цього, судом були оголошені в судовому засіданні наступні докази:

- вимога про судимість, згідно якої ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.104 т.1);

- вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.10.2013 року у справі №299/3370/13-к, згідно якого затверджено угоду про примирення від 17.09.2013 року, укладену між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 . ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання у виді двохсот годин громадських робіт (а.п.106-108);

- характеристика виконавчого комітету Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №02-13 від 15.01.2015 року на гр. ОСОБА_5 , згідно якої останній зарекомендував себе з негативної сторони (а.п.102 т.1);

- довідка Виноградівської райполіклініки №30 від 19.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_5 , 1990 р.н., на "Д" обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра та лікаря-невролога не перебуває (а.п.103 т.1);

- висновок експерта №24, з якого вбачається, що у ОСОБА_7 , 1979 р.н., мали місце тілесні пошкодження у вигляді: синців шкірних покровів орбітальної ділянки правого ока та перенісся, набряку м`яких тканин повік правого ока, контузії правого ока у вигляді крововиливу під кон`юктиву правого ока, рваної рани кон`юктиви рогівки правого ока та ерозії рогівки правого ока. Дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, яким могла бути неповністю стиснута в кулак рука при нанесенні одного удару ним. По давності виникнення описані тілесні пошкодження вкладаються в строк події, що мала місце 14.01.2015 року. Тілесні пошкодження у вигляді синців, субкон`юктивального крововиливу не спричинили розладу здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.п.117-119 т.1).

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України - ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які б обтяжували покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.

Суд вирішив, що діяння, вчинені ОСОБА_5 20.12.2014 р. і 21.12.2014 року, мали місце. Ці діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло та в інше приміщення, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та обставини, що обтяжує покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.

Суд також вирішив, що діяння , скоєне 14.01.2015 року, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставин, що пом`якшуютьпокарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, негативну характеристику за місцем проживання, за відсутності обставин, які пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії.

На підставі ст.70 КК України, враховуючи дані про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності, слід визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Враховуючи, що судом вирішено призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі, а також вирішено, що обвинувачений повинен її відбувати, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено ч.2 ст.389 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавленні волі.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавленні волі.

Речові докази:

- бувший у користуванні телевізор марки «Оріон» (а.п. 78 т.2), який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 , як законному власнику;

- відбитки пальців рук, вилучені в ході проведення огляду місця події в смт.Королево від 22.12.2014 року залиши в матеріалах кримінального провадження (а.п.92 т.2).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №7 від 13.01.2015 року у розмірі 196,56 (сто дев"яносто шість грн. 56 коп.) грн. (а.п.42).

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зарахувати час тримання його під вартою і строк покарання відраховувати з 14.01.2015 року ( а.п.161-163 т.1).

Залишити засудженому ОСОБА_5 попередню дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1