Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 1- 23 / 2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючого- судді Закаблук О.В.

При секретарі Хміль Л.П.

З участю прокурора Булига Ю.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого 18.11.1994 року Обухівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ст. 94 КК України до 10 років позбавленні волі, в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи раніше судимим Обухівським районним судом Київській області 18.11.1994 року за ст. 94 КК України (умисне вбивство) до 10 років позбавлення волі, та маючи не зняту і непогашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, вчинив новий злочин.

Так, ОСОБА_1 07 червня 2009 року близько 17-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись поряд з домогосподарством, яке розташоване по вул. Гагаріна, 51 в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області під час сварки з ОСОБА_2, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар правою рукою по обличчю, в результаті чого заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи в межах підборіддя справа та вертикального вироста з ліва, що згідно висновку судово медичної експертизи № 54/46 від 23.09.2009 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступеню тяжкості.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, які виразились в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але не таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, ОСОБА_1 вчинив злочин, який передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Будучи допитаним в якості підсудного, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю і пояснив, що 07.06.2009 року він разом з своєю співмешканкою ОСОБА_3 приїхали в гості до ОСОБА_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Перебуваючи в гостях у ОСОБА_4 вони вживали спиртні напої, а саме горілку, там він випив приблизно 150-200

грамів горілки державного виробництва. Приблизно о 15 год. він з своєю співмешканкою вийшли з домогосподарства ОСОБА_4, щоб їхати додому в с. Бендюгівка.

Ідучи по селу Мирівка по вул. Гагаріна їх покликала ОСОБА_5 до свого подвір'я. Пройшовши до подвір'я він помітив, що в подвір'ї знаходяться ОСОБА_6.

ОСОБА_7 запропонувала їм, щоб вони з ними випили трохи горілки. На її пропозицію вони погодилися та сіли з ними за стіл, який знаходився під навісом поряд з будинком. Потім вони випили приблизно 50 грамів горілки і ОСОБА_7 пішов спати до будинку, так як вже перебував в стані сильного алкогольного сп'яніння. Потім ОСОБА_5 пішла в будинок по салат, принісши салат до столу, вона поставила тарілку з салатом на стіл. Потім він поглянув на тарілку з салатом та виявив, що вона брудна і сказав ОСОБА_5: «навіщо ти подаєш своїм гостям салат в брудній тарілці», та доповнив: «ти сама брудна та подаєш їжу їм в брудній посуді». Потім до них відразу підійшов ОСОБА_2 і сказав йому, «навіщо ти ображаєш його матір». І потім він відразу сказав йому, що ходімо вийдемо за подвір'я та розберемося. Він відразу піднявся за столу і вони з ним вийшли за подвір'я. Вийшовши за подвір'я, ОСОБА_2 без ніяких розмов наніс йому один удар правою рукою в область голови, а саме в щелепу а потім лівою рукою також в щелепу. Потім він відразу наніс йому удар у відповідь правою рукою в область щелепи. Від його удару ОСОБА_2 упав на траву. Потім він відразу піднявся з трави і взяв його за одяг в області грудей і вони з ним в пали на траву та скотилися на дорогу, так як їхній двір знаходиться на підйомі. Після того, як вони скотилися на дорогу проїзжаюча машина, саме яка, він не пам'ятає їм посигналила і вони підвилися. Потім до них прибігла його співмешканка та забрала його. Сергій також піднявся і пішов до себе до подвір'я. Потім він разом з своєю співмешканкою пішли до себе додому в село Бендюгівка. Сергій під час бійки був в стані алкогольного сп'яніння.

На запитання суду підсудний ОСОБА_1 пояснив, що щиро розкаюється в скоєному злочині, просить суд суворо його не карати та не застосовувати міру покарання, пов»яз ану з позбавленням волі.

Умислу на спричинення більш тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 в його діях не було.

Раніше між ним та Білок рисом С.В. ніколи ніяких неприязних стосунків не було і немає, борговий відносин між ними також не було.

Окрім повного визнання своєї вини в соєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вина підсудного ОСОБА_1 в повному обсязі доведена настпними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_2, який пояснив, що 07.06.2009 року близько 17 год. він прийшов до своєї бабусі, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. Зайшовши до подвір'я він побачив ОСОБА_1, його співмешканку ОСОБА_3, свою матір, - ОСОБА_5 та свою бабусю ОСОБА_8. Потім він підійшов до них, але з ними він не розмовляв він просто стояв поряд з ними. Потім його покликала його бабуся, яка знаходилась в повітці. Коли він підійшов до неї, вона його попросила, щоб він вивів ОСОБА_1 за межі її подвір'я, бо він нецензурно виражався та кричав. Потім він підійшов до нього та попросив ОСОБА_1, щоб він вийшов з подвір'я. Потім ОСОБА_1 почав в його сторону виражатися нецензурними словами. Далі вони вийшли з ним за межі подвір'я. Вийшовши за межі подвір'я ОСОБА_1 наніс йому удар лівою рукою в область щелепи. Від його удару він на траву не падав. Потім він наніс йому у відповідь один удар кулаком правою рукою в щелепу, від його удару він впав. Потім він піднявся і він його відштовхнув та пішов до подвір'я. Потім ОСОБА_1 зайшов з ним в подвір'я та почав з нову його ображати не цензурними словами. Потім він відразу зайшов до будинку своєї бабусі, а ОСОБА_1 з своєю співмешканкою вийшов з подвір'я та пішли в невідомому йому напрямку.

На запитання суду потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що на даний час не має претензій морального чи матеріального характеру до підсудного ОСОБА_1, в зв»язку з чим не бажає подавати цивільний позов, крім того, він пробачив підсудного ОСОБА_1 за скоєне ним, просить суд суворо не карати підсудного ОСОБА_1 та не призначати міру покарання, пов»язану з позбавленням волі.

В зв»язку з тим, що в суду немає сумнівів у правдивості показів підсудного ОСОБА_1, а тому суд вважає за доцільне обмежити обсяг доказів по справі допитом підсудного, потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу підсудного. При цьому судом підсудному ОСОБА_1 роз»яснено наслідки, передбачені ст.. 299 КПК України щодо обсягу досліджуваних доказів по справі.

- Згідно паспорту громадянина України серії СМ №706484, який видано 24 травня 2005 року підсудний ОСОБА_1 народився 06 червня 1970 року в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області

(а.с, 74)

- По місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7 підсудний ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони.

( а.с, 75)

- Згідно вимоги про судимість №159- 01102009/32012 станом на 02.10.2009 року підсудний ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності Обухівським районним судом Київської області, а саме, був засуджений вищевказаним судом 18 листопада 1994 року за ст. 94 КК України ( в редакції 1961 року) до 10 років позбавлення волі в виховно трудовій колонії посиленого режиму

(а.с, 79)

- Згідно вироку Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 1994 року підсудний ОСОБА_1 був засуджений Обухівським районним судом Київської області за ст. 94 КК України ( в редакції 1961 року) до 10 років позбавлення волі в виховно трудовій колонії посиленого режиму.

( а.с, 81 83 )

- Згідно довідок, виданих поліклінічним відділенням Кагарлицької ЦРЛ Київської області підсудний ОСОБА_1 за наркологічною та психіатричною допомогою до лікаря- нарколога та лікаря- психіатра не звертався та на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

(а.с, 77 78 )

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, його характеристики та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом»якшують покарання підсудному ОСОБА_1 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка згідно ст..67 КК України обтяжує покарання підсудному ОСОБА_1 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Суд вважає, оскільки підсудний ОСОБА_1 щиро розкаявся, потерпілий претензій не має, просить суд не застосовувати міру покарання до підсудного, пов»яз ану з позбавленням волі, то його подальше виправлення та перевиховання можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України з застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Що стосується виду покарання, то суд, керуючись ст.. 65 КК України, вважає за необхідне застосувати до підсудного ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення волі, так як вважає, що види покарання у вигляді виправних робіт чи обмеженням волі з урахування особи підсудного ОСОБА_1 та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, будуть недостатніми для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Під час обрання виду покарання у вигляді позбавленням волі суд керувався положеннями ст.. 65 КК України, де, зокрема, зазначено, що більш суворий вид покарання з числа, передбачених за вчинений злочин, призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним:

- за ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 2 ( два ) роки.

В порядку п.3,4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 обов»язки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни,- підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Іспитовий строк відчислювати з 24.02.2010 року, - з дня постановлення вироку.

Вирок може бути оскаржено на протязі 15 діб з часу проголошення учасниками процесу а осудженим в той же строк з часу вручення копії вироку до Апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області.

Суддя: