УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 серпня 2007
року колегія суддів судової палати Апеляційного суду м. Києва у кримінальних
справах в складі:

головуючого Ноздорякова В. М.,

суддів Єленіної
Ж. М., Кузьміна Н. Л.,

з участю
прокурора Ременюка
Ю. П.,

з
участю адвоката ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Святошинського районного
судум. Києва від 13 червня 2007року», яким

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1

судимий
20.11. 1995 року Дніпровським районним судом м. Києва за cm. 19,117 ч. 3; 117
ч. З,-17,118 ч. 2; 19,118 ч. 2; 42 КК України I960 року на 7років позбавлення
волі. Указом Президента

України
«Про помилування» від 20.07.19999 року строк зменшено до 4 років 6 місяців
позбавлення волі. Звільнений з місць відбуття покарання на підставі постанови
Бориспільського районного суду Київської області від 31 серпня 1999 року умовно
-достроково на не відбутий строк 2 місяці 17 днів.

Засуджений за ч.
2 cm. 309 КК
України на два роки позбавлення волі.

Згідно з вироком суду засудженого у справі ОСОБА_2. визнано винним у
вчинені такого злочину.

23 лютого 2007 року, знаходячись в м. Бердичеві Житомирської області ОСОБА_2. у
невстановленої досудовим слідством
місці, у

Справа №
11-а-1664 Категорія: КК cm.
309 ч 2 КК Головуючий у 1 інстанції суддя Скорій А.В. Доповідач в
апеляційній інстанції -ЄленінаЖ.М.

особистого
вживання без мети збуту наркотичний засіб-опій ацетильований, вагою в
перерахунку на суху речовину 11,5 г.

Опій ацетильовани, згідно Постанови KM України
від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів», Списку № 1 особливо небезпечних
психотропних речовин, обіг яких заборонено, Таблиці 1- є особливо небезпечною
психотропною речовиною, а його вага -11, 5 г.- є великим розміром.

В подальшому ОСОБА_2.,
зберігаючи при собі придбаний, в такий спосіб, наркотичний засіб, незаконно
перевіз до м. Києва. В той же день, 23 лютого 2007 року, приблизно о 17 год. 45 хв. ОСОБА_2. був затриманий
на станції Київського метрополітену «Житомирська» працівниками міліції, які при
поверхневому огляді виявили та вилучили у нього наркотичний засіб -
ацетильований опій.

В апеляції засуджений просить постановлений щодо нього вирок змінити,
пом'якшити призначене покарання, звільнивши його від відбування призначеного
покарання з випробовуванням. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на
те, що суд першої інстанції не врахував, всіх пом'якшуючих обставин,
неправомірно врахував обтяжуючу обставину.

Заслухавши доповідь судді, адвоката, який просив апеляцію
засудженого задовольнити, прокурора про законність постановленого вироку та
неспроможність апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції, колегія судів уважає її такою, що
задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи (а. с. 98) в судовому засіданні підсудний
свою вину в інкримінованому злочині, передбаченому ст. 309 ч. 2 КК України,
визнав та не заперечував проти недоцільності дослідження судом першої інстанції
доказів стосовно фактичних обставин справи, які він не оспорював. При цьому
судом було роз'яснено підсудному зміст ст. 299 КПК України стосовно і того , що
у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи
у апеляційному порядку.

В силу ст. 365 КПК України, висновки суду першої
інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких,
відповідно до вимог ст. 299 КПК України, докази не досліджувались, апеляційним
судом не перевіряються.

Як видно з
вироку, висновку про доведеність вини ОСОБА_2, у вчиненні зазначеного злочину суд першої інстанції дійшов
на підставі показань підсудного. Дії ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 309 КК України
кваліфіковано правильно.

показань
підсудного. Дії ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_2, що є судимим, його щире каяття, стан
його здоров»я.

Враховуючи зазначені вище дані, а також з урахуванням особи засудженого,
який визнаний винним у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні
наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, суд першої інстанції
дійшов до висновку про не можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Доводи в апеляції засудженого про неправомірність врахування судом першої
інстанції обтяжуючої обставини, є безпідставними, оскільки не відповідають
матеріалам справи та вимогам ст. ст. 89, 90 КК України, про те, що такими що не
мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад
три роки, але не більше шести років, якщо вони протягом п'яти років з дня
відбуття покарання не вчинять нового злочину. Якщо особа у встановленому
законом порядку була достроково звільнена від покарання, то строк погашення
судимості обчислюється, виходячи з фактично відбутого покарання з моменту
звільнення від відбування покарання. Якщо особа, яка відбула покарання, до
закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку, що
погашає судимість, переривається. Строк погашення судимості по першому злочину
обчислюється заново після фактичного відбуття покарання за останні злочини.

Як встановлено судом, ОСОБА_2.
в період погашення судимості за вироком Дніпровського районного суду м.
Києва від 20.11.1995 року притягувався до кримінальної відповідальності,
перебіг строку, що погашає судимість перервався. За таких підстав, суд першої
інстанції правомірно вказав як обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочину.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
ОСОБА_2, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної
відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічного злочину, є судимою
особою, та зважаючи на щире каяття засудженого і стан його здоров»я, позитивну
характеристику за місцем проживання, суд першої інстанції визнав за можливе
призначити йому мінімальну міру покарання, передбачену у санкції ч.2 ст. 309 КК
України.

Призначене судом покарання ОСОБА_2. відповідає вимогам
ст. 65 КК України.

Таке покарання,
за переконанням колегії суддів, є необхідним для виправлення засудженого і
внесе корективи в його соціально - психологічні

З огляду на викладене, підстав для пом'якшення покарання
ОСОБА_2, як про це ставиться питання в апеляції, колегія суддів не убачає.

Колегія суддів
керуючись ст. 365,366 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного
суду м. Києва від 13 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 без зміни.