АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/688/15 Справа № 209/4361/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000143, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 квітня 2013 року, за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_8 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 191 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язки, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На користь потерпілого ОСОБА_9 стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок погашення матеріальної шкоди 14 499 грн. 52 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 27 березня 2013 року він, працюючи водієм автотранспортних засобів експедитором у ФОП ОСОБА_9 , діючи на підставі довіреності та трудового договору № 274 від 11 січня 2013 року, який зареєстровано у Петриківському районному центрі зайнятості за № 2, будучи матеріально-відповідальною особою, знаходячись у м.Полтава, отримав у якості оплати за постачання товарів грошові кошти від ФОП ОСОБА_10 в розмірі 1590,39 грн., від ФОП ОСОБА_11 в розмірі 11035,09 грн., та від ФОП ОСОБА_12 в розмірі 1874,04 грн. Факт отримання грошових коштів у зазначених сумах ОСОБА_7 підтвердив своїм особистим підписом у квитанціях ФОП ОСОБА_10 № КР-0000387 від 27 березня 2013 року, ФОП ОСОБА_11 та у квитанції ФОП ОСОБА_12 № КР-0000386 від 27 березня 2013 року. 27 березня 2013 року ОСОБА_7 , повернувшись з міста Полтава і знаходячись у місті Дніпродзержинську, близько 23 години 45 хвилин, умисно, із корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів, не вніс до каси ФОП ОСОБА_13 грошові кошти в розмірі 14 499,52 грн. і тим самим привласнив грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд.

На вирок суду старший прокурор прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_8 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і ухвалення нового вироку, яким необхідно призначити ОСОБА_7 за вчинене ним кримінальне правопорушення покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, або посади, пов`язані з обліком, збереженням та управлінням матеріальними цінностями, строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

В обґрунтування доводів апеляції прокурор зазначає, що непризначене судом обвинуваченому додаткового покарання і строк випробування не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який скоїв корисливий злочин, вину не визнав, матеріальну шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_9 , не відшкодував.

Вислухавши доповідь судді Апеляційного суду, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просила скасувати вирок і ухвалити новий, яким призначити зазначене в апеляції покарання, думку засудженого ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, повністю відповідають матеріалам справи, підтверджені доказами, ретельно дослідженими у судовому засіданні, та є правильними. Фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 учасниками судового провадження не оскаржуються.

Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні особі покарання у вигляді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на строк від одного до трьох років. Призначення виду та розміру як основного, так і додаткового покарання чи незастосування додаткового покарання повинно бути належним чином мотивованим.

Ці вимоги закону суд першої інстанції належним чином не виконав.

Перевіркою доводів апеляційної скарги прокурора колегією суддів встановлено, що вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини 1 статті 191 КК України місцевий суд не обґрунтував вид покарання та не призначив додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з мінімальним іспитовим строком на 1 рік, суд першої інстанції не дотримався загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, а також принципу індивідуалізації покарання, тому призначене місцевим судом покарання ОСОБА_7 не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є занадто м`яким та не відповідатиме вимогам ч.2 ст. 50, 65 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином не врахував конкретні обставини вчинення злочину матеріально-відповідальною особою, ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого, а саме, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не розкаявся, заподіяну потерпілому шкоду не відшкодував та не вжив жодних заходів для усунення негативних наслідків злочину. Оскільки даний злочин ОСОБА_7 вчинив з використанням своїх службових обов`язків, будучи матеріально-відповідальною особою, колегія суддів вважає безпідставним та таким, що не буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередженню нових злочинів незастосування судом першої інстанції додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а також призначення мінімального іспитового строку при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню згідно зі ст.ст. 409, 413, 414 КПК України внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_8 , який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст. 191 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 191 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3, 4 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В інший частині вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Апеляційному суді Дніпропетровської області.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4