Справа № 464/9922/13-к
Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 11-кп/783/283/13
Доповідач : Маліновська-Микич О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської області
у складі:

головуючого - судді Маліновської-Микич
О.В.

суддів - Кобзара В.М., Макойди З.М.

секретаря судового засідання -
Когут Н.Я.

прокурора - Тимо А.С.

захисника - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
захисника ОСОБА_1 на вирок Сихівського
районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013
року,

встановила:

Вироком Сихівського районного суду м.
Львова,

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з
середньо-спеціальною

освітою,
розлученого, маючого на утриманні
малолітню доньку

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, не працюючого,

раніше
не судимого,

визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначено покарання 6 років 6 місяців
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_4 витрати за
проведення експертиз в користь держави
в сумі 5458 грн.

Строк відбування покарання
ОСОБА_4 рахується з часу його
фактичного затримання - 12 серпня 2013
року, та зараховано в строк
попереднього ув'язнення у строк
покарання за правилами ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до
вступу вироку в законну силу залишено
взяття під варту.

Врішено питання з речовими
доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4, 11 серпня 2013
року о 19:50 год. по вул. Довженка, 10 у м.
Львові, керуючи автомобілем марки « ВАЗ
2109», реєстраційний номер НОМЕР_1, в
напрямку від проспекту Червоної Калини
у м. Львові, грубо порушив вимоги
Розділу 1 п.п.1.5, 1.10 Правил дорожнього
руху України в частині визначення
терміну «дорожня обстановка»; Розділу 2
п.п.2.3 «б», «д», 2.9 «а», Розділу 12 п.12.1
Правил дорожнього руху України, які
виразилися в тому, що він керував
автомобілем в стані алкогольного
сп'яніння (згідно висновку результатів
медичного огляду на встановлення стану
алкогольного сп'яніння №10426/2920 від
11.08.2013 року у нього в крові виявлено 3,07
проміле етанолу); Розділу 21 п.п.21.1
Правил дорожнього руху України, а саме
не вжив заходів для того, щоб пасажири
не заважали йому керувати транспортним
засобом і не обмежували оглядовість
проявив неуважність до дорожньої
обстановки та її змін під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості, не врахував дорожню
обстановку і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним, а з моменту падіння
пасажира на його руку не вжив заходів
для зменшення швидкості, аж до повної
зупинки транспортного засобу,
відволікся від керування автомобілем і
став повертати пасажира в нормальне
положення, такими своїми діями створив
аварійну обстановку, що призвело до
виїзду на правий по ходу його руху
тротуар та наїзду на малолітніх
пішоходів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також в
подальшому наїзду на дерево,
розташоване на правому від вказаного
тротуару газоні. Внаслідок наїзду
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. н., згідно із
висновком судово-медичної експертизи
№ 365/13 від 06.09.2013 року отримала садна на
лобі, в потиличній ділянці та в ділянці
лівого колінного суглобу, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, а ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. н.,
згідно із висновку судово-медичної
експертизи № 44/13 від 06.09.2013 року отримав
тупу поєднану травму тіла у вигляді
перелому основи черепу, закритого
перелому 7 та 8 ребер з ліва з
крововиливом у плевральну порожнину,
множинні переломи кісток тазу з
обширною внутрішньо тазовою гематомою,
множинні розриви парієнтальної
очеревини з крововиливом в черевну
порожнину, закритих переломів обидвох
стегнових кісток з розчавленням м'яких
тканин, які відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя в момент
спричинення і знаходяться у прямому
причинно-наслідковому зв'язку з
настанням смерті.

На даний вирок захисник ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
змінити оскаржуваний вирок в частині
призначення покарання та призначити
йому нове покарання у виді 3 роки
позбавлення волі.

Зазначає, що судом першої інстанції,
призначаючи ОСОБА_4 покарання не було
враховано обставини, що пом'якшують
покарання, а саме те, що ОСОБА_4 повністю
визнав себе винним у кримінальному
правопорушенні, щиро розкаявся,
вибачився перед потерпілими та
пояснив, що після ДТП з місця пригоди
нікуди не утікав, викликав швидку
допомогу, а по її прибутті допомагав
медикам покласти на ноші постраждалого
хлопчика та занести його у карету
швидкої допомоги, вчинення злочину з
необережності, активне сприяння у
розкритті злочину, вперше притягується
до кримінальної відповідальності та
жодного разу не притягувався до
адміністративної відповідальності за
порушення ПДР України, відшкодування
потерпілим витрати за заподіяну шкоду,
позитивна характеристика з місця
проживання, бажання в подальшому
допомагати потерпілій сім'ї.

ОСОБА_4 не являє собою суспільної
небезпеки та схильності до
неправомірної поведінки і скоєння
нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, виступ
прокурора, який заперечив апеляцію,
виступ захисника - адвоката ОСОБА_1 на
підтримку поданої апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція захисника -
адвоката ОСОБА_1 до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини
засудженого відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується
зібраними та перевіреними доказами, є
обґрунтованим і в апеляції захисником -
адвокатом ОСОБА_1 не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної
скарги захисника - адвоката ОСОБА_1, що
судом обрано покарання наближене до
найсуворішого покарання,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, то
такі не заслуговують на увагу, оскільки
призначаючи ОСОБА_4 основне покарання у
виді позбавлення волі, суд відповідно
до вимог ст. 65 КК України врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують чи обтяжують покарання, й
зазначив це у вироку. Таке основне
покарання є необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та
запобігання вчиненню ним нових
злочинів.

Щодо призначеного судом додаткового
покарання у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами
строком на три роки, то таке покарання
також відповідає визначеним ст. 65 КК
України загальним засадам призначення
покарання.

У п.п. 20, 21 постанови Пленум Верховного
суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
роз'яснено, що при призначенні
покарання за відповідною частиною ст.
286 КК суди мають враховувати не тільки
наслідки, що настали, а й характер та
мотиви допущених особою порушень
правил безпеки дорожнього руху або
експлуатації транспорту, її ставлення
до цих порушень та поведінку після
вчинення злочину, вину інших причетних
до нього осіб (пішоходів, водіїв
транспортних засобів, працівників,
відповідальних за технічний стан і
правильну експлуатацію останніх, тощо),
а також обставини, які пом'якшують і
обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення
покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст.
287 КК необхідно обговорювати питання
про доцільність застосування до
винного додаткового покарання -
позбавлення права керувати
транспортними засобами або обіймати
посади, пов'язані з відповідальністю за
технічний стан чи експлуатацію
транспортних засобів, відповідно.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що з врахуванням
обставин, які пом'якшують покарання, а
саме, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у
вчиненому, активно сприяв розкриттю
кримінального правопорушення,
відшкодував матеріальну шкоду, його
особи, який раніше не судимий, по місцю
проживання характеризується
позитивно, на обліку в наркологічному
та психологічному диспансері не
перебуває, має на утриманні малолітню
доньку, не працює, вчинив тяжкий злочин
будучи у стані алкогольного сп'яніння
щодо малолітньої особи відповідає
ступеню тяжкості злочину та особі
засудженого.

Під час апеляційного розгляду справи,
колегією суддів не встановлено таких
істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону і прав
засудженого, які б були підставою для
зміни чи скасування оскаржуваного
вироку.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що даний вирок
суду є законним і обґрунтованим, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія
суддів -

ухвалила:

Вирок Сихівського районного суду м.
Львова від 21 жовтня 2013 року відносно
ОСОБА_4 - залишити без змін, апеляційну
скаргу захисника - адвоката ОСОБА_1 - без
задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
впродовж трьох місяців з моменту її
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою - в той самий
строк з дня вручення йому копії
судового рішення.

Судді:

Маліновська-Микич О.В.
Кобзар В.М. Макойда З.М.