Справа № 310/3296/13-к
ВИРОК

Іменем України

26 березня 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі головуючого-судді:
Пахоменка О.Г.,

при секретарі:
Димовій Л.В.,

за участі прокурора:
Сушка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0001040 від
26.12.2012р., по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження,
уродженця м. Токмак Запорізької
області, громадянина України, українця,
який має середню технічну освіту,
неодруженого, не працюючого,
страждаючого на тяжку хворобу -
туберкульоз легенів, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1, без постійного
місця проживання, раніше судимого
20.12.2011р. Бердянським міськрайонним
судом Запорізької області за ст. 263 ч.2
КК України у вигляді 120 годин
громадських робіт,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2
ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи засудженим 20.12.2011р. за
вироком Бердянського міськрайонного
суду за ч.2 ст. 263 КК України до покарання
у вигляді 120 годин громадських робіт,
вирок суду набрав законної сили 05.01.2012р.
та був звернений тим же судом до
виконання, допустив ухилення від
відбування цього покарання при
наступних обставинах. 20.01.2012р. ОСОБА_1
був викликаний до Бердянського
міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції
управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області
(далі - Бердянський МРВ КВІ), де був
поставлений на облік та ознайомлений з
порядком та умовами відбування
встановленого судом покарання та
попереджений про кримінальну
відповідальність за ухилення від
відбуття призначеного судом покарання,
про що надав особисту підписку. Але
ОСОБА_1, діючи умисно, з метою ухилення
від відбуття призначеного йому судом
покарання, без поважних причин
порушував графіки відбуття покарання,
без поважної причини не ставав на облік
в КП «Бердянськекотранс», де він
повинен був виконувати громадські
роботи, в результаті чого працівником
Бердянського МРВ КВІ три рази - 30.01.2012р.,
19.12.2012р. та 21.12.2012р. ОСОБА_1 попереджався
про порушення порядку та умов
відбування покарання, однак із
призначених йому 120 годин громадських
робіт засуджений ОСОБА_1 на 08.02.2013
фактично відбув 3 години 30 хвилин і тим
самим ухилився від відбування 116 годин
30 хвилин громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 себе винним по пред'явленому
обвинуваченню, при викладених у вироку
обставинах, визнав повністю, погодився
із зібраними у справі доказами, як
достовірними і допустимими, дав
відповідні показання і у скоєному
щиросердечно розкаявся.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, приймаючи до уваги те, що
обвинувачений ОСОБА_1 не оспорює
фактичні обставини справи,
кваліфікацію кримінального
правопорушення, який йому
інкримінується, вірно розуміє зміст
обставин справи, відсутні сумніви в
добровільності його позиції, тобто
визнання ним вини не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, суд за згодою
учасників судового розгляду в порядку,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
визнав недоцільним дослідження
доказів щодо обставин, які ніким не
оспорюються, і обмежився допитом
обвинуваченого ОСОБА_1, і дослідженням
матеріалів, що характеризують його
особу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що йому
інкримінуються, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.
389 КК України як ухилення від
відбування покарання у вигляді
громадських робіт особою, засудженою
до цього покарання.

Виходячи зі змісту ст. 50 КК України,
покарання - це захід примусу, що
застосовується від імені держави за
вироком суду до особи, визнаної винною
у вчиненні злочину, і полягає в
передбаченому законом обмеженні прав і
свобод засудженого. Покарання має на
меті не тільки кару, а й виправлення
засудженої особи, а також запобігання
вчиненню нових злочинів як засудженим,
так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 у відповідності зі ст. 65 КК
України, суд ураховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, суд визнає
зізнання обвинуваченого у скоєнні
злочину та його каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання,
згідно ст. 67 КК України, суд визнає
рецидив злочину.

Ураховується особа обвинуваченого,
який є раніше судимим за скоєння
умисного злочину та знову скоїв
умисний злочин, на час судового
провадження суспільно корисною працею
не зайнятий, негативно
характеризується за місцем мешкання,
страждає на тяжку хворобу - туберкульоз
легенів, його відношення до скоєного,
суд приходить до висновку, що
обвинуваченому слід призначити
покарання в межах санкціє,
передбаченої ч.2 ст.389 КК України у виді
арешту, оскільки таке покарання буде
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

На час судового розгляду - 26.03.2014р.
ОСОБА_1 відбув за вироком суду 3 години 30
хвилин громадських робіт та залишилося
невідпрацьованими 116 годин 30 хвилин
громадських робіт.

Таким чином суд враховує невідбуту
частину покарання за вироком
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 20.12.2011р. у виді
120 годин громадських робіт. Тому при
призначенні ОСОБА_1 покарання слід
застосувати ст. 71 КК України, і
призначити йому покарання за
сукупністю вироків із дотриманням
вимог ст. 72 КК України відповідно до
якої одному дню арешту відповідають
вісім годин громадських робіт і 116
годин 30 хвилин громадських робіт в
перерахунку на арешт становлять 14
днів арешту (116:8) .

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі та витрати на
проведення судових експертиз відсутні.

Заходи забезпечення кримінального
провадження щодо ОСОБА_1 не
застосовувались.

Керуючись ст.ст. 50, 71, 72 КК України, ч.3 ст.
349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченому ч.2 ст. 389 КК
України і призначити йому покарання у
виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків шляхом часткового
приєднання невідбутої частини
покарання, призначеної вироком
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 20.12.2011р.,
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання
у виді 4 (чотирьох) місяців 1 (одного) дня
арешту.

Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_1 обчислювати з моменту його
затримання.

Зарахувати ОСОБА_1 у строк відбування
покарання дні його затримання під час
судового провадження - 07.02.2014р. та
26.03.2014р.

Після набрання вироком законної сили
доручити Бердянському МВ ГУМВС України
в Запорізькій області затримати ОСОБА_1
та доставити його до місця відбування
покарання.

Вирок може бути оскаржений з
урахуванням вимог, в порядку і строки
передбачені ч.2 ст. 394 та ст. 395 КПК
України, до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд протягом 30 днів з
дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Суддя:
О.Г.Пахоменко