У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Лавренюка М.Ю.

розглянула у судовому засіданні в
м. Києві 5 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1. на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 16
червня 2004 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 3 червня
2005 року.

Вироком
місцевого суду ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця
та жителя м. Харків,

судимості
не має,

засуджено до позбавлення волі:

- за ч.3 ст.289
КК України на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього майна, що є його
особистою власністю;

- за ч.4 ст.190 КК України на 10
(десять) років з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю;

- за ч.3 ст.27, ч.2 ст.364 КК
України на 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків
на три роки;

- за ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК
України на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських
обов'язків на два роки.

На підставі ст.70 КК України, ОСОБА_1. за сукупністю злочинів
призначено 14 (чотирнадцять) років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна та позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на три
роки.

Цим же вироком засудженоОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_5

Постановлено стягнути на користь потерпілих із засуджених у солідарному
порядку кошти на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також судові
витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2005 року цей
вирок змінено: в частині
стягнення із засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4.
у солідарному порядку
на користь ОСОБА_6 - 62700 грн., вирок
скасовано, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку
цивільного судочинства; виключено із вироку
рішення суду про вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою як
обставину, що обтяжує покарання.

Як визнав суд, ОСОБА_1. організував злочинну групу до складу якої увійшли
ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4 та ОСОБА_5. За
розробленим ОСОБА_1. планом група діяла з метою заволодіння автомобілями
та грошима громадян шляхом обману, зловживання службовим становищем та
підроблення документів. Відповідно до розподілу між учасниками злочинної групи
ролей:

ОСОБА_1. - як засновник та фактичний керівник виробничого кооперативу
“ІНФОРМАЦІЯ_2”, що розташований на АДРЕСА_2, як організатор злочинної групи,
використовуючи репутацію та рекламні об'яви автомайданчика “ІНФОРМАЦІЯ_3” ВК
“ІНФОРМАЦІЯ_2”, що здійснювала діяльність із торгівлі автотранспортом,
забезпечував залучення громадян, з якими вів переговори щодо розташування на
автомайданчику їх автомобілів для подальшого продажу, обіцяючи їм вигідні
умови, зокрема, безкоштовне знаходження автомобілів на автомайданчику до
моменту пошуку покупця, гарантовану виплату вартості автомобіля протягом
строку, обумовленого сторонами у додатковій угоді, приймав рішення щодо
розміщення автотранспорту на автомайданчику, даючи відповідні накази працівникам
ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”, проводив переговори з покупцями автомобілів, а також приймав
рішення про продаж автомобілів на конкретних умовах;

ОСОБА_2. як директор автомайданчика “ІНФОРМАЦІЯ_3” ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”, за
наказами ОСОБА_1. приймав автомобілі, здійснював оформлення договорів про
надання послуг із виділенням місця на оглядовому майданчику з метою вивчення
попиту, визначав умови продажу автомобілів, обіцяючи вигідні умови надання
послуг та завіряючи потерпілих у безумовному виконанні умов договорів;

ОСОБА_4 як директор ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”, який фактично діяльністю кооперативу
“ІНФОРМАЦІЯ_2” не керував, а лише за вказівкою ОСОБА_1. підписував договори,
додаткові угоди, довідки-рахунки, і також запевняв власників автомобілів у
безумовному виконанні умов договорів з боку ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”.

За наявності покупця, ОСОБА_2., діючи узгоджено і за вказівкою ОСОБА_1., з
метою заволодіння автомобілем, повідомляв власнику завідомо неправдиві дані про
те, що покупець буде проводити оплату безготівковим розрахунком, у зв'язку із чим кошти за
проданий автомобіль будуть сплачені через певний проміжок часу. При отриманні
згоди, із власником автомобіля укладалась додаткова угода про відстрочку
виплати вартості автомобіля. При цьому, ОСОБА_2. пропонував власнику видати
йому генеральну довіреність на автомобіль на ім'я одного із працівників ВК
“ІНФОРМАЦІЯ_2”, у тому числі, й на ім'я
ОСОБА_1., мотивуючи це спрощенням процедури продажу та переоформлення
автомобіля на покупця, бажанням покупця придбати автомобіль за генеральною
довіреністю, надання генеральної довіреності покупцю в якості гарантії, після
чого останній здійснить оплату. При цьому, у кожному випадку ОСОБА_2. знав, що
автомобілі будуть придбаватися за готівку. Після чого, ОСОБА_2. направляв
власників автомобілів до приватного нотаріуса для оформлення документів.

ОСОБА_3., як приватний нотаріус, орендувала приміщення у ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”
на автомайданчику “ІНФОРМАЦІЯ_3”, і діючи згідно із розробленим планом,
узгоджено з іншими учасниками злочинної групи, оформляла довіреності на осіб,
яких називав ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_4, не роз'яснюючи при цьому власникам
авто наслідків видачі такої довіреності. За відсутності власника автомобіля,
ОСОБА_3., нотаріально посвідчувала завідомо підроблені підписи в генеральних довіреностях
від імені власників автомобілів з правом розпорядження. Після чого, на підставі
таких довіреностей,
ОСОБА_1. відчужував автомобілі іншим особами за готівку.

Передача права розпорядження автомобілями здійснювалась на підставі генеральних
довіреностей шляхом передоручення, які також нотаріально посвідчувала ОСОБА_3.,
а продаж - по довідках-рахунках, що оформлювалися за вказівкою ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., після того як вони отримували гроші за автомобіль. У книзі обліку
довідок-рахунків ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” зазначались неправдиві відомості про те, що
автомобіль начебто продається власником автомобіля, що не відповідало
дійсності, оскільки підписи від імені власників автомобілів підроблювалися
невстановленою особою.

ОСОБА_4 підписував довідки-рахунки, які були підставою для реєстрації
автомобілів в органах ДАІ, і в яких зазначалось, що гроші від продажу
автомобілів надійшли до каси підприємства.

Після продажу автомобілів ОСОБА_1. і ОСОБА_2. повідомляли власникам
проданих автомобілів неправдиву інформацію про неможливість виплати вартість
автомобіля, мотивуючи це різними обставинами, обіцяючи виплатити власнику кошти
після закінчення певного терміну. Таким чином, ОСОБА_7, ОСОБА_2. та ОСОБА_4, не
маючи намірів виплачувати власникам вартість проданих автомобілів, умисно
вводили їх в оману стосовно дати виплати для того, щоб власник не вимагав
повернення автомобіля, не вживав заходів для його відшукування, тобто не
перешкоджав продажу, переоформленню та експлуатації автомобіля покупцем.

За таких обставин, у період з червня 2001 року по липень 2002 року злочинна
група вчинила низку заволодінь автомобілями та грошима громадян.

У період з 11 червня 2001 року до 02
жовтня 2001 року ОСОБА_1., діючи
узгоджено з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. обманним шляхом заволоділи автомобілем
ОСОБА_8. вартістю 88275 грн., а отримані від покупця ОСОБА_9. за автомобіль “VOLVO-S7OT5” гроші привласнили.

Протягом жовтня 2001 року - 05 липня 2002 року аналогічним способом
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 заволоділи автомобілем “Опель-Вектра”, що належав
ОСОБА_10. вартістю 24750 грн.

06 листопада - 11 грудня 2001 року таким шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4
та ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_11., “Мерседес-Бенц Е-240” вартістю 137540 грн., а отримані від покупця ОСОБА_12. гроші - привласнили.

06 листопада - 13 грудня 2001 року аналогічним шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 та
ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_13. “Мерседес-Бенц T-300 ТВ”, вартістю 158700
грн., а отримані від покупця ОСОБА_14. гроші привласнили.

08 травня - 19 грудня 2001 року
шляхом обману ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 заволоділи автомобілем ОСОБА_15.
вартістю 55000 грн., а отримані від покупця ОСОБА_16 кошти - привласнили.

12 липня - 25 грудня 2001 року за відпрацьованою схемою ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_17. вартістю 15750 грн., а
отримані кошти від покупця ОСОБА_18. -
привласнили.

19 вересня - 26 грудня 2001 року, таким же шляхом, ОСОБА_1., ОСОБА_2..,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_19 і ОСОБА_20. вартістю 25970
грн., а отримані від ОСОБА_21. гроші - привласнили.

27 жовтня - 30 грудня 2001 року, обманним шляхом, ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_22. вартістю 55650 грн., а
отриману готівку від покупця ОСОБА_23. - привласнили.

25 січня - 09 лютого 2002 року аналогічним способом, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
заволоділи автомобілем ОСОБА_24. вартістю 162000 грн., а отримані кошти від покупця ОСОБА_25. -
привласнили.

15 лютого - 13 березня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
шляхом обману заволоділи автомобілем ОСОБА_26. вартістю 83700 грн. та
отриманими коштами від покупця ОСОБА_23.

12 січня - 16 березня 2002 року, таким же шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_4 заволоділи автомобілем ОСОБА_27. вартістю 32400 грн., а отримані від
покупця ОСОБА_28. кошти - привласнили.

06 травня 2001 року - 30 січня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_4, ОСОБА_3., у
такий же спосіб, заволоділи автомобілем ОСОБА_29. та ОСОБА_30 вартістю 74 480
грн., та
отриманими від покупця ОСОБА_31 грошима.

17 березня - 15 квітня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4 заволоділи автомобілем
ОСОБА_32. вартістю 176 550 грн., та отриманими від покупця ОСОБА_33 коштами.

17 - 18 квітня 2002 року шляхом обману, ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4
заволоділи автомобілем ОСОБА_34. вартістю 169100 грн., а отриману від покупця
ОСОБА_35 готівку - привласнили.

19 листопада 2001 року - 24 травня 2002 року тим же шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4
заволоділи автомобілем ОСОБА_23. вартістю 80000 грн.

07 червня 2001 року - 15 червня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4,
ОСОБА_3. заволоділи автомобілем ОСОБА_36. вартістю 81150 грн., а отримані від
покупця ОСОБА_37 кошти - привласнили.

16 травня - 20 червня 2002 року шахрайським шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4
заволоділи автомобілем ОСОБА_38. вартістю 75600 грн., а отриману від покупця
ОСОБА_39 готівку - привласнили.

03 серпня 2000 року - 05 липня 2002 року тим же шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2.
та ОСОБА_4 заволоділи автомобілем ОСОБА_40. вартістю 17325 грн., і отриманими
від покупця ОСОБА_41. грошима.

27 квітня - 24 липня 2002 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. заволоділи автомобілем
ОСОБА_42. вартістю 14437 грн., а отримані від покупця ОСОБА_43 кошти -
привласнили.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_2., діючи у складі організованої групи, спільно
із ОСОБА_1., вчинили інші злочинні дії за таких обставин.

ОСОБА_4, як директор ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”, за попередньою змовою із
засновником ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” ОСОБА_1. та директором автомайданчика
“ІНФОРМАЦІЯ_3” ОСОБА_2., використовуючи рекламні оголошення, у яких
пропонувалися населенню найбільш вигідні умови придбання автомобілів на
майданчику “ІНФОРМАЦІЯ_3” ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”, брали на себе зобов'язання з
придбання автомобілів для громадян на замовлення. При цьому, вони укладали від
імені ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” договори комісії на придбання автомобілів та приймали у
якості попередньої оплати 50 або 100 відсотків від вартості автомобілів, не
маючи при цьому намірів виконувати взяті на себе зобов'язання. Отримані від
громадян кошти в касу ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” не здавали, а привласнювали. У такий
спосіб, протягом березня - липня 2002 року засуджені заволоділи коштами
громадян;

21, 29 березня та 7 квітня 2002 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. привласнили гроші
ОСОБА_44. у сумі 26730 грн., ОСОБА_45. - 19710 грн., таОСОБА_46. у сумі 29700
грн.;

13, 16 травня, 8 червня, 10-11 липня 2002 року таким же шляхом, ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. привласнили коштиОСОБА_47. у сумі 36450 грн., ОСОБА_48. - 75600
грн., ОСОБА_49 - 29430 грн.,
ОСОБА_50 - 24600 грн. та ОСОБА_51. у сумі 267750 грн.

Крім того, ОСОБА_5., працюючи у ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” продавцем-консультантом,
за пропозицією та взаємною домовленістю із засновником ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”
ОСОБА_1. та директором автомайданчика “ІНФОРМАЦІЯ_3” ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2”
ОСОБА_2., об'єднався з ними у злочинну групу з метою заволодіння коштами
громадян і 18 квітня 2002 року зареєструвався як приватний підприємець. Після
цього ОСОБА_5. передав свою печатку приватного підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

20 червня 2002 року ОСОБА_5., уклав із ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” в особі директора
ОСОБА_4. договір оренди торгової площі в приміщенні ВК “ІНФОРМАЦІЯ_2” на
АДРЕСА_2. Використовуючи рекламні оголошення автомайданчика “ІНФОРМАЦІЯ_3”, де
пропонувалися найвигідніші умови купівлі автомобілів на замовлення, діючи за
попередньою змовою, засуджені
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. укладали із громадянами договори комісії
на придбання автомобілів на замовлення та приймали від них попередню оплату на
їх придбання. Про умови договорів з громадянами домовлялися ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., які і приймали гроші. ОСОБА_5. у свою чергу підписував зазначені
договори комісії на покупку автомобілів в якості приватного підприємця, не
маючи намірів виконувати взяті на себе зобов'язання.

У вказаний спосіб протягом травня - липня 2002 року, ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. заволоділа
коштами слідуючих громадян:

23 та 29 травня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. привласнили кошти
ОСОБА_52 у сумі 27540 грн. та ОСОБА_53 у сумі
23490 грн.;

05 червня 2002 року ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_5. привласнили кошти
ОСОБА_54. у сумі 25920 грн. та ОСОБА_55 у сумі 25110 грн.

11, 14, 15 та 18 червня 2002 року таким же шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_5. заволоділи коштами ОСОБА_56. у сумі 27540 грн., ОСОБА_57у сумі 29430
грн., ОСОБА_58. у сумі 25110 грн. та
ОСОБА_59. у сумі 19170 грн.;

02, 05, 11, 14 та 15 липня 2002 року обманним шляхом ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_5. заволоділи грошима ОСОБА_60. в сумі 26520 грн.,ОСОБА_61. у сумі 29137
грн., ОСОБА_62 у сумі 40687 грн.,
ОСОБА_63 у сумі 29137 грн., та ОСОБА_64. у сумі 19500 грн.

У
касаційній скарзі, та додатках до неї, як видно із її змісту, засуджений
ОСОБА_1. просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування. ОСОБА_1. вважає, що справу щодо нього сфальшовано,
злочинів він не вчиняв, досудове та судове слідство проведено однобічно.
Зазначає, що суд, на порушення кримінально-процесуального закону, не надав йому
право висловитися у судових дебатах та не надав останнє слово. Крім того,
засуджений просить урахувати, що він раніше до кримінальної відповідальності не
притягувався, має на утриманні батьків
похилого віку та сина інваліда.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що підстав для
скасування судових рішень щодо ОСОБА_1. немає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, стверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, суд, на підтвердження свого висновку послався на показання засуджених
ОСОБА_2., ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_3., які засвідчили, що вчиняючи окремі дії
та займаючись продажем і оформленням документів на автомобілі, виконували
вказівки ОСОБА_1., який був організатором, знаючи про злочинні дії останнього.

Суд навів у вироку й неодноразові показання засудженого ОСОБА_1. на
досудовому слідстві про розроблену ним схему продажу і переоформлення
автомобілів і як вона діяла.

Стверджуючи свій висновок, щодо винності ОСОБА_1., суд навів у вироку
пояснення численних потерпілих, які дали детальні показання за яких обставин
винні, у тому числі й ОСОБА_1., заволоділи їх автомобілями та грошима. Їх
пояснення узгоджуються із показаннями ОСОБА_1. яким чином оформлялися документи
і кому передавалися гроші.

Потерпілі підтвердили свої свідчення і під час очних ставок із засудженими,
що стверджено даними відповідних протоколів.

Суд також підставно послався на дані, що містяться у вилучених у засуджених
та потерпілих документах на переоформлення автомобілів, довіреностях, касових
ордерах, договорах про надання послуг, документах про зняття і взяття на облік
автомобілів, а також у книзі обліку довідок-рахунків, реєстрі нотаріальних дій
приватного нотаріуса ОСОБА_3., договорах купівлі-продажу, та додаткових угодах
до них, розписках ОСОБА_1. про отримання грошей, заявах потерпілих.

Дані, що містяться у протоколах очних ставок, допиту свідків, вилучення
великої кількості документів, огляду транспортних засобів, уставі ВК
«ІНФОРМАЦІЯ_2», висновках судово-почеркознавчих експертизах, також ураховані
судом і підставно покладені у вирок, як докази винності ОСОБА_1. у злочинних
діях.

Суд критично оцінив окремі свідчення і пояснення засуджених, і зокрема
ОСОБА_1., і вказав чому бере їх до уваги чи відкидає.

Наведені судом доводи з цих питань є переконливими.

Посилання ОСОБА_1. на неповноту досудового та судового слідства, на
фальшування доказів у справі, не можна визнати підставними, оскільки зібрані і
досліджені докази свідчать про протилежне і спростовують доводи засудженого.

Суд першої інстанції з'ясував усі обставини справи, що мають значення для
об'єктивного вирішення справи дав належну і ґрунтовну оцінку зібраним доказам і
дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1. і вірно кваліфікував його
дії за ч. 3 ст. 289 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 27, ч. 2
ст. 366 КК України і за ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд урахував ступінь тяжкості
злочинів, дані, що характеризують особу винного, та інші обставини, у тому
числі й ті на які посилається винний. Призначене ОСОБА_1. покарання є
необхідним і достатнім. Підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не
знаходить.

Що стосується посилання ОСОБА_1. на порушення судом його прав і не надання
йому можливості висловитися у дебатах та останньому слові, то вони позбавлені
усіх підстав, оскільки, як свідчать дані протоколів судового засідання, така
можливість була надана ОСОБА_1. і він нею скористався.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що могли потягнути
скасування чи зміну судових рішень щодо ОСОБА_1., не виявлено.

Не вбачаючи підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1., колегія
суддів не знаходить підстав і для призначення справи до розгляду за касаційною
процедурою із повідомленням заінтересованих осіб.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційної скарги засудженому ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Кравченко К.Т. Канигіна
Г.В. Лавренюк М.Ю.