АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/700/15 Справа № 190/2013/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
26 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000729 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Покровка Джети-Огузьського району Киргизстан, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 122 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга, в якій останній, виходячи з її змісту просить пом`якшити йому призначене судом покарання, вказуючи на визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. При цьому, в апеляції наголошується на наявність тяжкого захворювання у її автора.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 7 травня 2014 року близько 00 годин 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень її дочці ОСОБА_9 взяв в праву руку

Провадження № 11-кп/774/700/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Головуючий в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
кухонний ніж довжиною 26 см заводського виробництва, який знаходився на столі в приміщенні коридору будинку, зайшов до приміщення спальні, де наніс не менше чотирьох ударів в область обличчя та тулубу ОСОБА_9 , спричинивши згідно висновку експерта тілесні ушкодження, віднесені до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя, а також тілесні ушкодження, віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Після цього ОСОБА_7 , знаходячись в приміщені цього ж домоволодіння, цієї ж дати, близько 00 годин 40 хвилин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень з вказаним ножем зайшов до приміщення іншої спальної кімнати, де в цей момент знаходилася ОСОБА_8 , і тримаючи ніж в правій руці підійшов майже в притул до неї та наніс ОСОБА_8 не менше п`яти ударів ножом в область лівої руки, один удар в область тулубу зліва та два удари ножом в область спини, в результаті чого за висновком експерта заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, віднесені до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, так як термін стаціонарного лікування перевищує 3 тижні (більш як 21 день), а також тілесні ушкодження, віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Вислухавши думку прокурора про відсутність підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Призначена обвинуваченому реальна міра покарання у вигляді 5 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. ст. 65, 70 ч. 1 КК України.

При обранні такої міри покарання суд, як убачається з вироку, врахував, що одне з кримінальних правопорушень, яке вчинив ОСОБА_7 , віднесено до категорії тяжких злочинів, та особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, за місцем мешкання.

Поряд з цим, суд при вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання врахував, в якості обставини, що обтяжує покарання факт вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, а в якості пом`якшуючої обставини щире каяття ОСОБА_7 .

Отже, місцевим судом при призначенні покарання була врахована сукупність обставин, в тому числі й тих, на які посилається автор в принесеній апеляційній скарзі.

При цьому, колегія суддів вважає об`єктивним і неупередженим висновок суду про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства.

На переконання судової колегії, покарання, призначене ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Не має по справі і будь-яких підстав для застосування до ОСОБА_7 амністії, про що він вказує в апеляційній скарзі.

Вироком місцевого суду підтверджено що вчинені ОСОБА_7 кримінальні правопорушення мали місце 7 травня 2014 року.

Однак, відповідно до ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року, дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року вступив в силу 19 квітня 2014 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини після дня набрання вказаним законом чинності, він не підпадає під його дію.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому колегія суддів не входить в обговорення інших доводів апеляції ОСОБА_7 , оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 394 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області