АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/66/14 Справа № 204/1767/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, захисника та обвинуваченого, на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кірова Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянство України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 25.08.1986 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 11.01.1991 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 117, ст. 43 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі;

- 14.02.2001 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 215-3, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 31.03.2010 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 10 днів,

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

ОСОБА_8 визнано винним за те, що він 28.01.2013 року близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи біля будинку № 6, розташованого по пров. Альпійський в м. Дніпропетровську, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, будучи у стані алкогольного сп`яніння, із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, за обставин викладених у вироку, скоїв розбійний напад на раніше йому не знайомого неповнолітнього ОСОБА_9 , який сприйняв погрозу ОСОБА_8 реально, внаслідок чого останній заволодів його мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 821,60 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого і кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину і даних про особу обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить постановити вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна (т. 2 а.п. 168-169);

- обвинувачений ОСОБА_8 в основній скарзі та доповненнях до неї, просить скасувати вирок суду у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України і застосувати до нього норми ст. 75 КК України. Обґрунтовує свої доводи відсутністю достатніх доказів застосування до потерпілого погроз насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, за допомогою ножа, внаслідок чого відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України (т. 2 а.п. 167, 171-172, 186-189);

- захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду з аналогічних підстав, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі (т. 2 а.п. 173-179)

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги чи інші докази на підтвердження доводів апеляцій сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника залишити без задоволення, пояснення обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів своїх апеляційних скарг, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляцій, обговоривши їх доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що подані учасниками апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка.

Зазначені висновки суду зокрема підтверджуються:

- показаннями допитаного в судовому засіданні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , про те, що 28.01.2013 року, близько 10 години 30 хвилин, перебував разом із ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , де до них підійшов ОСОБА_8 , який тримаючи руку з внутрішньої сторони куртки, сказав, що у нього ніж і став вимагати передачі телефону. Погрози ОСОБА_8 про застосування фізичного насильства і про наявність ножа сприймав реально, тому віддав йому телефон (т. 2 а.п. 143-144);

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , про те, що 28.01.2013 року йому на мобільний телефон подзвонив його син ОСОБА_9 і повідомив, що двоє незнайомих чоловіків, підійшли до нього, та погрожуючи ножем, відібрали мобільний телефон (т. 2 а.п. 118);

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що зі слів брата йому стало відомо, що 28.01.2013 року ОСОБА_8 вчинив розбійний напад на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погрожуючи ножем, сказав показати та віддати телефон (т. 2 а.п. 120);

- показаннями допитаного в судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду обставини вчинення 28.01.2013 року у денний час у відношенні нього та ОСОБА_9 розбійного нападу ОСОБА_8 . Також пояснив, що ОСОБА_8 сказав, що у нього при собі ніж і зараз їх поріже, руку тримав з внутрішньої сторони куртки. Погрози ОСОБА_8 сприймав реально. Можливості втекти у них з ОСОБА_9 не було (т. 2 а.п. 121-123);

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який підтвердив суду, що 28.01.2013 року по дорозі додому ОСОБА_8 зупинявся біля потерпілого. Однак, що сталось між ними не бачив (т. 2 а.п. 141-142);

- даними з протоколу пред`явлення особи до впізнання по фотознімкам від 15.02.2013 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила проти нього злочин (т. 1 а.п. 96-99);

- даними з протоколу одночасного допиту осіб від 15.02.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_9 пояснив, що 28.01.2013 року ОСОБА_8 вчинив на нього розбійний напад, а саме з загрозою застосування фізичної сили, сказав віддати телефон (т. 1 а.п. 111-117);

- даними з протоколу одночасного допиту осіб від 15.02.2013 року підозрюваного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого свідок ОСОБА_13 пояснив, що 28.01.2013 року приблизно о 10.00 годині, повертаючись з ОСОБА_8 додому, вони зустріли двох хлопців, до яких ОСОБА_8 звернувся та зупинився біля них. Сам пішов далі і не бачив, що відбувалось потім (т. 1 а.п.121 -124);

- даними з протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 18.02.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_8 , який 28.08.2013 року вчинив на ОСОБА_9 розбійний напад (т. 1 а.п.129-132);

- даними з протоколу одночасного допиту осіб від 18.02.2013 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 пояснив, що 28.01.2013 року він бачив, як ОСОБА_8 забрав у ОСОБА_9 мобільний телефон, при цьому погрожував застосуванням фізичної розправи (т. 1 а.п.136-142);

- даними з протоколу слідчого експерименту від 18.02.2013 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 розказав та показав обставини вчинення ОСОБА_8 відносно нього кримінального правопорушення з погрозою застосування ножа, та заволодіння йому мобільним телефоном (т. 1 а.п.143-149).

При цьому судом були ретельно досліджені та проаналізовані твердження обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника щодо відсутності погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я. Висновки суду в цій частині належним чином мотивовані у вироку, із зазначенням підстав, за яких суд прийшов до висновку щодо наявності кваліфікуючої ознаки погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

Так, ОСОБА_8 в цілому підтвердив подію кримінального правопорушення, вказавши, що до ОСОБА_9 фізичну силу не застосовував, однак руки тримав в кишенях куртки (т. 2 а.п. 49).

В свою чергу потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 послідовно розповіли суду обставини вчиненого нападу, а також пояснили, що погрози ОСОБА_8 про застосування ножа вони сприймали реально (т. 2 а.п. 121-123, 143-144).

Дані покази потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 підтверджуються та узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження, дослідженими в суді першої інстанції, а також показами, даними в судовому засіданні свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т. 2 а.п. 118, 120, 142).

На думку колегії суддів, доводи захисника та обвинуваченого про те, що органом досудового розслідування і судом не вжито заходів для виявлення знаряддя злочину ножа, яким погрожував обвинувачений, є надуманими, оскільки у відповідності до матеріалів провадження, ОСОБА_8 інкримінують вчинення розбійного нападу із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, тобто психічного насилля. Потерпілий ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_10 суду підтвердили, що ОСОБА_8 сказав, що у нього ніж, однак вони його не бачили, хоча повірили в його реальне існування і можливість його застосування обвинуваченим.

Суд всебічно перевірив всі докази, які логічні, послідовні і повністю узгоджуються між собою, дав їм належну оцінку, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки погроза носила реальний характер і сприймалась потерпілим і свідком як така, що дійсно могла бути реалізована.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_8 не вчиняв розбійного нападу на ОСОБА_9 і в цій частині твердження щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, в межах санкції статті КК України, яке не суперечить вимогам закону.

У зв`язку з цим доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочинів та особі обвинуваченого слід вважати необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, вирок суду є законним, обґрунтованим і належно вмотивованим, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: