Справа №705/2797/14-к
1-кп/705/52/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю адвоката ОСОБА_4
за участю обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань Черкаської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.12.2011 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України ,-

Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також в незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів.
Як вказано в обвинувальному акті : « … гр.. ОСОБА_5 - невстановленого досудовим розслідуванням часу та дати, при невстановлених обставинах, придбав одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл., заповнений до позначки 1,8 мл. рідиною коричневого кольору, та впевнившись в тому, що в даному шприці перебуває наркотичний засіб незаконно його придбав, після чого став його незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.
Він же, 09 грудня 2013 року близько 16 години 45 хвилин - перебуваючи неподалік приміщення Уманського пологового будинку, що по вул.. П. Комуни, м. Умані Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, незаконно збув за 140 гривень гр.. ОСОБА_7 , одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл., який був заповнений до позначки 1,8 мл. рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 2/2008 від 10.12.2013 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено ацетильований опій. Маса наркотичного засобу в перерахунку на суху речовину складає 0, 1782 грама. …» .
Таким чином орган досудового слідства інкримінує обвинуваченому «… незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.307 КК України . …».
Дане обвинувачення підтримано прокурором в суді, який вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України є правильною, а факт вчинення злочину доведеним під час досудового та судового слідства доказами.
Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав. Захисник обвинуваченого вважає, що його підзахисного слід виправдати за даним обвинуваченням із-за недоведеності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення ( провокація) та із-за відсутності в його діях складу злочину.
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, згідно ст.. 22 ч.6 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також на інших матеріалах кримінального провадження, які були надані прокурором на підтвердження пред`явленої підозри, та іншими учасниками судового розгляду.
Під час проведення судового слідства було встановлене наступне :
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України не визнав і показав, що 09.12.2013 року він зустрівся біля 14 школи з ОСОБА_8 ( зустрілися вони випадково). Він його знає, оскільки це однокласник його старшого брата. На думку обвинуваченого, саме ОСОБА_9 і є особою, яка в матеріалах кримінального провадження зазначена, як особа зі змінами анкетними даними ОСОБА_10 . Подолян повідомив йому, що він шукає телефон. А ОСОБА_11 іноді «підторговував « телефонами. В той час у нього був телефон його старшого брата - «ЕРІКСОН» і він запропонував його ОСОБА_12 . Як відбувалася між ними розмова бачив ОСОБА_13 і дівчина, яка була з ОСОБА_12 на ім.»я ОСОБА_14 . ОСОБА_12 сказав, що зателефонує йому і дійсно передзвонив того ж дня приблизно через 1 год. 30 хв. Вони домовились про зустріч і зустрілися в центрі. Під час цієї зустрічі йому ОСОБА_9 дав 20 грн. та взяв телефон і повідомив, що потрібно підійти до брата в якого він іще візьме гроші та покаже йому телефон ( він мав додати іще 30 гривень за телефон) . Передача цих грошей відбувалася біля «роддома», неподалік від санстанції. Через хвилин 5, після того, як відійшов ОСОБА_12 , до нього підійшли працівники міліції і затримали його та зразу ж наділи на нього кайданки ( руки завели за спину). ОСОБА_15 більше він не бачив. А зараз він чув, що ОСОБА_12 знаходиться в «бігах». Під час затримання працівники міліції йому посвідчень не показували і прав йому не роз`яснювали, в тому числі і не пояснили право на захист. Після його фактичного затримання , вони ще хвилин 40 ждали слідчого. На дворі було уже темно, коли приїхав слідчий і з ним приїхав один із понятих. Інший понятий підійшов перед тим, як приїхав слідчий хвилин за 15. Коли його затримували і намагалися обшукати понятих і слідчого не було. Однак один з міліціонерів сказав, що потрібно почекати слідчого. А потім один з працівників міліції, які його затримували ( їх було приблизно 8 чоловік) підняв неподалік із землі шприц і засунув йому у карман ( під час цього руки у нього були у кайданках і тому потім він слідчого просив, щоб той перевірив чи на шприці є його відбитки пальців. Однак цього зроблено не було. В судовому засіданні обвинувачений наполягав на тому, що шприц той йому не належить і йому його підклали працівники міліції). Під час обшуку у нього вилучили 20 грн., які йому передав ОСОБА_9 в якості часткової оплати за телефон «ЕРІКСОН», паспорт, шприц, телефон та кредитну катрку. З приводу показів свідка ОСОБА_16 про те, що він у нього позичав гроші і того дня повернув, - обвинувачений ОСОБА_11 пояснив. що ніяких грошей він у ОСОБА_16 не позичав і відповідно не повертав. Марієнка він знає, оскільки вони декілька разів були разом у компаніях. Чому той говорить не правду він пояснити не зміг. Потім йому після вилучення речей, працівники міліції в присутності понятих світили руки і вони світились долоня біля пальців на лівій руці. Він просив, щоб йому надали можливість поспілкуватись з адвокатом. Однак лише на другий день після затримання, приблизно годин в 11 йому надали можливість поговорити з адвокатом, який йому повідомив « … іди в сознанку, тоді менше дадуть. …». Одночасно він на досудовому слідстві вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнавав і послідовно вказував, звідки у нього взялися мічених 20 гривнів, які у нього вилучили під час обшуку. При цьому працівники міліції затримали його через хвилин 5 після того, як ОСОБА_9 передав йому ці гроші в якості часткової оплати за телефон. Після цього він адвоката бачив лише коли в суді розглядалось питання про обрання йому міри запобіжного заходу. Обвинувачений також наполягав на тому, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і при його допитах на досудовому слідстві адвоката не було. Також обвинувачений в своїх поясненнях вказував, що справа сфабрикована, оскільки один з працівників міліції пропонував йому співпрацювати. ОСОБА_17 коли він відмовився, то той пригрозив йому що він не добуде строку по ст.. 75 КК, оскільки той його закриє ( обвинувачений повідомив, що його перед цим було притягнуто до кримінальної відповідальності та звільнено від відбуття покарання по ст.. 75 КК України).
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_18 показав, що в грудні 2013 року його запросили бути понятим. Крім нього в якості понятого був також запрошений іще один понятий ОСОБА_19 .. В їх присутності в кабінеті слідчого ОСОБА_20 в приміщенні МВ УМВС мітили грошові купюри, вказати точно, які саме грошові купюри мітились він не зміг. Описати процедуру, як саме відбувався процес помічення грошових купюр, - він також не зміг. Також він пояснив, що того дня десь приблизно о 17 год. 30 хв. його ще раз запросили бути понятим. Це відбувалося по вул.. Урбайліса в м. Умань. Він був присутній при обшуці затриманої особи це був ОСОБА_11 . Під час обшуку у нього вилучили грошову купюро 20 грн. і пустий шприц ( шприц був у штанах). Руки у вказаної особи світилися ( в його присутності гроші і руки затриманого світили спец. приладом і руки ОСОБА_5 і вилучені гроші світились зеленим кольором ( він наполягав, що колір яким світились гроші і руки у затриманого був зелений). Він також пояснив що розбіжності в показах з тими, що він давав на досудовому слідстві, зокрема щодо того що руки і гроші світились жовтим кольором , пов`язані з тим, що пройшло уже багато часу і він забув. Також на запитання сторони захисту свідок повідомив, що раніше він перебував на обліку в наркодиспансері, однак уже більше 4-х років не вживає наркотики.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_21 показав, що в грудні 2013 року його запросили бути понятим. Також він вказав, що його уже неодноразово працівники міліції запрошували бути понятим під час оформлення оперативної закупки по ст.. 307 КК України. Він був присутній при тому, як слідчий в кабінеті в приміщенні МВ УМВС помічав грошові купюри спеціальним порошком. При цьому слідчий ваткою чи бинтом ( мабуть бинтом) натирав гроші порошком. В послідуючому при ньому були запаковані в целофановий пакетик зразок речовини, якою мітили грошові купюри. Також запаковувались при ньому, і помічені грошові купюри, і «бинтик», яким натирали гроші. Все це було складено в окремі конверти. Мітились 2 грошові купюри по 50 грн. і 2 грошові купюри по 20 грн., на загальну суму 140 грн. Це було приблизно в грудні 2013 року, на дворі уже було холодно і рано темніло. Потім його і іншого понятого ОСОБА_22 , також запросили бути понятим при проведенні обшуку ОСОБА_5 . Коли вони із слідчим приїхали до пологового будинку, то ОСОБА_11 уже був затриманий і у нього були руки в наручниках ( руки були із-заду). Потім коли руки йому світили , то руки уже були спереду і руки під час освітлення спец. лампою світились жовтим світлом ( світіння сильного не було і яка сама частина рук, однієї чи обох рук світилась, він вказав, що не пам`ятає). Також він пояснив, що особа, яка була в наручниках пояснювала, що гроші це не його і йому повернули якийсь борг. Далі з цього приводу у нього ніхто нічого при ньому не розпитував. Він в послідуючому в цей же день разом з іншим понятим був допитаний слідчим в приміщенні ОСОБА_23 ( слідчий написав все в протоколі допиту на комп`ютері - слідчому було усе відомо, бо вони ж були разом і потім дав йому підписати). Гроші при обшуку у ОСОБА_5 вилучили із карманів штанів, однак звідки саме він не пам`ятає. На запитання сторони захисту з приводу істотних розбіжностей його показів в суді з тими, що були ним дані на досудовому слідстві ( в тому числі і з приводу процедури оброблення грошових купюр), він вказав, що мабуть уже забув дещо.
Тобто в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_21 вказали, що вони приймали участь у проведенні заходів по контрольованій закупці наркотичних засобів у обвинуваченого та складанні відповідних процесуальних документів. При цьому ОСОБА_18 не міг чітко розповісти про те скільки та яким чином помічались та вручались гроші особі, що здійснювала закупку; а свідок ОСОБА_21 розповів процедуру помічення грошових коштів і вказав суму , однак процедура помічення відрізнялась від тієї, яку він описував під час допиту в якості свідка на досудовому слідстві ( істотні розбіжності мали місце і на цей факт звертала увагу в судовому засіданні сторона захисту).
Після допиту кожного з них стало зрозуміло, що всі їх показання суттєво різняться між собою, а отже свідчать на користь обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 показав, що він знає ОСОБА_5 . На досудовому слідстві його допитували і він вказував, що бачив дівчину на ім.»я ОСОБА_25 це дівчина ОСОБА_26 ( вона померла). Він вказував, що в листопаді 2013 року на базарчику біля 14 школи м. Умань він бачив, як розмовляв ОСОБА_11 з ОСОБА_8 . Він бачив телефон в руках у Хащеватського, а передачу телефона він не бачив, і який це був телефон він не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_27 показав, що він знайомий ОСОБА_5 .. Він повідомив, що він позичав ОСОБА_28 гроші приблизно в листопаді 2013 року в сумі 100 грн.. На початку грудня 2013 року він зустрів ОСОБА_5 поблизу магазину «Фуршет» і той повернув йому позичені 100 грн. Після цього він пішов у своїх справах, однак десь через хвилин 15 працівники міліції перестріли його і запитали у нього чи не давав йому ОСОБА_11 гроші і він повідомив про 100 грн., які йому віддав ОСОБА_11 і віддав ці гроші працівникам міліції в сумі 100 грн. ( мабуть купюрами по 50 грн. дві купюри). Чи тратив він ці гроші він уже не пам`ятає. Потім у міліції він писав власноручно заяву, де вказав звідки у нього взялися відповідні грошові купюри. Після того, як у нього вилучили гроші він був 1 раз у міліції, однак це було не в той день коли він віддав гроші, а після цього через декілька днів. Чи допитували його в якості свідка він уже не пам`ятає і не міг дати пояснення з приводу того чому покази які він давав на досудовому слідстві не відповідають показам ( в т.ч. з приводу суми грошових коштів), які він давав на досудовому слідстві. На не відповідність і суперечливість показів вказаного свідка в судовому засіданні вказував захисник обвинуваченого. Також на запитання сторони захисту свідок ОСОБА_27 повідомив, що він притягувався до кримінальної відповідальності по ст.. 185 КК України.
Допитана в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_29 показала, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 . Син проживає з нею і наркотичних засобів не вживає і відповідно не торгує ними. Він разом з дружиною виховують дитину і хоча вони розлучені офіційно, однак в даний час проживають разом. У сина був телефон «СОНІ ЕРІКСОН» чорного кольору ( вона точно пам`ятає, оскільки у старшого сина теж такий телефон) і він його вкінці осені на початку зими ( точної дати вказати вона не змогла) продав оскільки цей телефон став «глючити».
Сторона обвинувачення - прокурор в судовому засіданні в якості доказів вини обвинуваченого ОСОБА_5 також наводив інші докази.
Прокурор в судовому засіданні вказував, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні :
· видатковим касовим ордером в якому відображено факт передачі коштів спеціального призначення в сумі 10 000 грн. ;
· відомістю про використання коштів, в якому відображено факт передачі грошових коштів в сумі 500 грн. Уманському МВ УМВС України в Черкаській області;
· рапортом ст.. о/у СБНОН Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_33 від 05.12.2013 року в якому вказано, що ним в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено особу, яка збувала наркотичні засоби на прізвисько « ОСОБА_30 » та ним є гр.. ОСОБА_5 ;
· постановою про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів, від 09 грудня 2013 року, згідно з якою для пошуку, фіксації і перевірки під час досудового розслідування тяжкого злочину необхідно використати заздалегідь ідентифіковані ( помічені) засоби, а саме грошові кошти в сумі 140 гривень, які планується використати як оплату при придбанні наркотичної речовини. Вказана постанова підписана начальником СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області;
· протоколом огляду та ідентифікації ( помітки) засобів ( грошових купюр) від 09 грудня 2013 року в ході якого було оглянуто грошові кошти , які використали для негласної слідчої дії, оперативної закупки ( сума 140 гривень, дві копюри номіналом по 50 грн. та дві копюри номіналом по 20 грн. в т.ч. купюра номіналом 20 грн. серії та номером МЄ 2952821);
· розпискою-зобов`язанням за підписом ОСОБА_7 . який був залучений працівниками міліції до конфіденційного співробітництва для проведення негласної слідчої (розшукової дії)- контролю за вчиненням злочину. В ній зазначено, що він отримав від ст.. слідчого СВ Уманського МВ ОСОБА_34 в неушкодженому упакованому вигляді помічені грошові копюри - дві копюри номіналом по 50 грн. та дві копюри номіналом по 20 грн. При цьому захисник вказував. що не було належним чином проведено огляд покупця із фіксуванням відповідної процедури в протоколі огляду покупця із участю понятих;
· протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 09.12.2013 року, в якому зафіксовано факт вилучення у затриманого Хащеватського грошової копюри номіналом 20 грн серії та номером МЄ 2952821. Захисник вказував, що згідно даного протоколу у його підзахисного ОСОБА_5 працівниками міліції було вилучено лише грошову купюру в сумі 20 грн. ( із суми 140 гривнів, які згідно відповідних протоколів використовувались ОСОБА_10 для купівлі наркотичного засобу у Хащеватського) і органом досудового слідства під час проведення досудового слідства не здобуто і не надано суду доказів, які б спростовували позицію обвинуваченого ( яка протягом досудового слідства була послідовна і жодного разу не змінювалася і навіть при затриманні один із понятих вказував на те, що ОСОБА_11 повідомляв походження вилучених у нього грошових коштів - з приводу того, звідки у нього взялися 20 гривнів, які помічались для проведення оперативної закупки.). При цьому захисник вказував, що інша частина грошових коштів в сумі 100 гривнів була вилучена у іншої особи, яка у зв`язку з тим, що вона притягувалась до кримінальної відповідальності, як і інші свідки у даному кримінальному провадженні, залежна від правоохоронних органів і доказів з приводу існування між ОСОБА_16 і ОСОБА_11 цивільно-правових відносин до суду надано не було, а сам обвинувачений категорично заперечував факт позичання грошей і відповідно факт повернення грошових коштів у сумі 100 грн. Марієнку, як на досудовому слідстві, так і в суді;
· протоколом про проведення освідування ОСОБА_5 від 09 грудня 2013 року за підписом прокурора ОСОБА_3 . Сторона захисту вказувала, що прокурор ОСОБА_3 не мав повноважень на прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні, оскільки документів, які б підтверджували його повноваження, як процесуального керівника в даному кримінальному провадженні відсутні. Тому на думку захисника даний доказ є неналежним і не допустимим, як і всі інші процесуальні рішення, які приймалися прокурором ОСОБА_3 під час проведення досудового слідства у даному кримінальному провадженні;
· даними протоколу про освідування особи від 09.12.2013 року. Протокол складений, як і інші процесуальні дії в даному кримінальному провадження, за участю одних і тих самих понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які, як було з`ясовано у них захисником в судовому засіданні є наркозалежними і раніше судимими особами за вчинення злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів і тому є залежними особами від працівників міліції. На думку захисника вказані особи фактично не приймали участі у всіх процесуальних діях, а лише підписали відповідні необхідні документи в послідуючому. Вказане твердження вказував захисник підтвердилося і в судовому засіданні, оскільки вони давали суперечливі і непослідовні покази з приводу процесуальних дій, понятими під час проведення яких, вони були;
· заявою ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження одноразового медичного шприца ємністю 0,5 мл.. який був заповнений по позначку 1,9 мл. рідиною коричневого кольору, який він придбав у Хащеватського за суму 140 грн.. що були вручені йому працівниками міліції 09.12.2013 року. Захисник вказував, що даний доказ не є належним і допустимим і в даному випадку з боку працівників міліції має місце провокація, оскільки знову ж таки не було понятих при видачі і сам факт видачі шприца, який нібито з наркотичною речовиною передав ОСОБА_35 , не оформлений належним чином процесуально, в т.ч. і із залученням понятих;
· заявою ОСОБА_27 в якій він просить приєднати до матеріалів кримінального провадження грошові кошти в сумі 100 грн., які йому віддав в якості повернення боргу ОСОБА_5 . Захисник обвинуваченого в судовому засіданні вказував на те, що дані грошові купюри, як встановлено в судовому засіданні із показів свідка ОСОБА_27 , (який також вживав наркотичні засоби і притягувався до кримінальної відповідальності , як він сам повідомив суду під час допиту в якості свідка при дачі відповідей на питання сторони захисту) отримав від Хащеватського біля магазину «Фуршет» по вул.. Шевченка і якщо співставити час, який пройшов з моменту нібито передачі коштів та відстані, яку він за цей час подолав., то стає зрозумілим, що цього фактично не могло бути там відстань приблизно 300 метрів , а ОСОБА_11 зразу після того як його знайомий ОСОБА_9 передав йому грошову купюру номіналом 20 грн., які у нього були вилучені працівниками міліції, був затриманий біля роддому, де чекав його повернення ;
· даними протоколу огляду предметів від 10 грудня 2013 року;
· даними протоколу огляду предметів від 10 грудня 2013 року з фото таблицями до нього. При цьому захисник вказував, що в фото таблицях вказано, що це фото таблиці до протоколу огляду місця події від 10.12.2013 року, однак фактично такого протоколу в матеріалах даного кримінального провадження взагалі не має. Одночасно в протоколі до якого вони долучені не міститься даних про наявність додатків до даного протоколу ;
· постановою про проведення контролю за вчиненням злочину контрольованої та оперативної закупки від 09 грудня 2013 року за підписом прокурора прокуратури м. Умані, юриста 1 класу ОСОБА_36 . Однак захисник вказував, що даний документ не є належним і допустимим доказом по даному кримінальному провадження, так як прокурор ОСОБА_3 не мав повноважень на прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні, оскільки документів, які б підтверджували його повноваження, як процесуального керівника в даному кримінальному провадженні відсутні;
· даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 10.12.2013 року. В даному протоколі вказано, що 09.12.2013 року близько 16 години 45 хвилин була проведена оперативна закупка наркотичного засобу у громадянина ОСОБА_5 та гр.. ОСОБА_7 видав працівникам міліції одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл., який був заповнений по позначку 1,9 мл. Захисник вказував, що дані вказаного протоколу стосовно об`єму наркотичного засобу не співпадають з тим, що зазначено в обвинувальному акті в обвинувальному акті вказано 1,8 мл. рідини корчневого кольору;
· висновком експерта від 10.12.2013 року № 2/2008 з якого видно, що надана на дослідження речовина коричневого кольору, яка знаходиться у медичному шприц ємністю 5 мл., що заповнений по позначку близько 1,9 мл., який видав ОСОБА_7 , містить в своєму складі особливо-небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Сторона захисту вказувала на недопустимість вказаного доказу, так як шприц вилучався у ОСОБА_10 лише працівниками міліції - без участі понятих і за ОСОБА_10 не здійснювався контроль від моменту передачі йому грошових коштів до моменту передачі шприца з наркотичним засобом. Також захисник вказував, що ОСОБА_10 видав працівникам міліції шприц заповнений по позначку 1,8 мл., а експерту надали шприц, який був заповнений по позначку 1,9 мл.;
· висновком експерта від 12.12.2013 року № 2/2011, з якого видно, що спеціальні хімічні речовини, виявлені на марлевому тампоні, на двох купюрах номіналом по 50 грн. кожна за №№ КМ 9785658, КК 3606174 та на купюрі номіналом 20 грн., за № МЄ 2952821, які надані на експертизу, мають спільну родову належність з спеціальною хімічною речовиною, яка надана на експертизу в якості порівняльного зразка.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Так суд, перевіряючи на предмет допустимості дані, які містяться в письмових доказах, долучених до матеріалів кримінального провадження приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. В ч. 2 ст. 37 КПК України зазначено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора у цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках передбачених ч.4 та ч. 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 КПК України та ч. 3 ст. 37 КПК України.
Оцінюючи докази обвинувачення в контексті їх достатності та допустимості, суд бере за основу встановлений законом порядок кримінального провадження, у тому числі здійснення негласних слідчих розшукових дій, так як в цій справі вказаний аспект є вирішальним для прийняття в ній законного рішення.
Так, згідно з правилами ч. 1 ст. 7, ст..ст. 36,37 та ч. 4 ст. 246 КПК України, рішення про здійснення контролю за вчиненням злочину може прийняти прокурор, який набув такого статусу в рамках відповідного кримінального провадження за рішенням керівника органу прокуратури.
Захисник обвинуваченого, як і сторона обвинувачення вказували на необхідність допиту в судовому засіданні свідка сторони обвинувачення особи зі змінами анкетними даними _ ОСОБА_7 . Вказаний свідок згідно даних вказаного кримінального провадження безпосередньо приймав участь у проведенні контрольованої оперативної закупки наркотичного засобу у обвинуваченого ОСОБА_5 і на цей факт вказував прокурор у судовому засіданні. Однак вказаний свідок не був допитаний судом, відповідно до вимог КПК України, оскільки не дивлячись на те, що справа за клопотанням прокурора неодноразово відкладалась саме за цих підстав і це призвело до затягування розгляду справи в суді, сторона обвинувачення не змогла забезпечити доставку вказаної особи через органи внутрішніх справ до суду - органи міліції не виконали їх обов`зку забезпечити явку вказаного свідка під вигаданим ім.»ям в суд для безпосереднього його допиту в суді із дотриманням встановлених чинним кримінально-процесуальним законодавством процедур. Одночасно прокурор в судовому засіданні повідомив, що особа зі зміненими анкетними даними не може бути доставлена в суд, оскільки знаходиться у розшуку, так як він притягувався до кримінальної відповідальності і покарання йому було призначено із застосуванням ст.. 75 КК України, але умови звільнення від відбування покарання з випробуванням він порушив і тому в даний час знаходиться у розшуку і відсутній за місцем проживання. У зв`язку з цим, захисник обвинуваченого знову вказував, на те, що зазначене свідчить про те, що на досудовому слідстві в якості особи зі зміненими анкетними даними, як і в якості понятих, - було залучено особу, яка притягувалася до кримінальної відповідальності, була звільнена від відбуття покарання з випробуванням і відповідно - це дає підстави для висновку про залежність вказаної особи від правоохоронних органів.
Контрольована закупка, яка виконується інформатором, повинна бути здійснена у суворій відповідності до встановленої процедури і за умови її належного документування ( постанова у справі «Веселов та інші проти Російської Федерації»), натомість органом досудового слідства не забезпечено належного рівня довіри до здобутих доказів в цій частині.
Також сторона захисту в судовому засіданні вказувала, як і під час проведення підготовчих судових засідань у даному кримінальному провадженні , на відсутність підстав для призначення даної справи до судового розгляду. Захисник вказував що по даному кримінальному провадженню Уманським міськрайонним судом двічі виносились ухвали про повернення обвинувального акту прокурору, внаслідок невідповідності обвинувального акту і додатків до нього вимогам КПК України.
Суд вважає, що зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , передбачених ч.2 ст.307 КК України, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого. За наведених обставин, суд не вважає суперечливі і непослідовні показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, які не підтверджені іншими доказами, як і самі по собі висновки експертів, достатньою підставою для безспірного визнання вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може грунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
У ст.. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року , ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17.07.1997 року №457/97/ВР, при визначенні кримінального обвинувачення кожному гарантовано право на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, та застосування презумпції невинуватості. Тобто відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено згідно з законом. Аналогічні гарантії містить і Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 року, ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь..
Зазначені конституційні положення та положення чинних міжнародних договорів відображені в кримінально-процесуальному законодавстві України.
В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, а в разі якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, згідно з п 2 ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється виправдовувальний вирок.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях «Ванян проти Російської Федерації» та «Худобін проти Російської Федерації», з яких слідує, що за умови відсутності у справі даних про те, що особа займалася збутом наркотичних засобів іншим особам, крім легендованої, є достатні підстави підозрювати, що мала місце провокація, а також позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Шенк проти Швейцарії», відповідно до якої інформація, отримана в результаті проведення оперативної закупівлі наркотиків не повинна бути єдиним доказом, на якому ґрунтується обвинувачення, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, які б вказували на доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, інкримінованих йому стороною обвинувачення.
Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку.
З урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих діянь, а тому останній підлягає виправдуванню.
Процесуальні витрати за залучення експертів під час досудового розслідування слід віднести на рахунок держави.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, суд-
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 307 КК України та виправдати за недоведеністю винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Процесуальні витрати за залучення експертів під час досудового розслідування слід віднести на рахунок держави.
- особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - ацетильований опій, загальною вагою 0,1782 гр., який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Уманського МВ УМВС України в Черкаській області - знищити;
- змиви з рук ОСОБА_5 , контрольний зразок та марлевий тампон, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Уманського МВ УМВС України в Черкаській області - знищити;
- одну грошову купюру номіналом 20 грн. (МЕ 2952821) та дві грошові купюри номіналом по 50 грн. (КМ 9785658, КК 3606174), які залишені на зберіганні в металевому сейфі ст.. слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_34 - передати в дохід держави;
- пустий медичний шприц ємністю 5 мл., який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Уманського МВ УМВС України в Черкаській області - знищити;
- три квитанції із ломбарду, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Уманського МВ УМВС України в Черкаській області повернути власнику за належністю;
- банківську картку на ім.»я ОСОБА_44 , яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Уманського МВ УМВС України в Черкаській області повернути власнику за належністю;
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та мобільний телефон, що передані під зберігальну розписку ОСОБА_29 повернути власнику за належністю.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1