Дата документу Справа № 320/4100/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1309/14 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. ст. 122 ч. 1, 121 ч. 2
КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника Каталіна

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України,

встановила:

До суду апеляційної інстанції на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.08.2014 року з апеляційною скаргою з доповненням до неї звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , в яких просить врахувати, що він повністю визнав свою вину та щиро кається у вчиненому, у ході досудового розслідування та у суді давав послідовні показання, чим сприяв встановленню об`єктивної істини у провадженні, позитивно характеризується за місцем мешкання, потерпілі не мають до нього претензій матеріального та морального характеру та просили суд його строго не карати, раніше ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, проте хворий на туберкульоз, у зв`язку з чим перебуває на обліку в КУ МПТД, до затримання працював без офіційного працевлаштування. Також просить врахувати, що його мати померла, а він проживає з батьком-пенсіонером та бабусею-пенсіонеркою, ветераном праці, які мають проблеми зі здоров`ям та потребують його допомоги.

З урахуванням зазначених обставин обвинувачений просить вирок суду щодо нього змінити, застосувати ст. 69 КК України та пом`якшити йому покарання до 5 років позбавлення волі.

У запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
- за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 /одного/ року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 /семи/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 7 /семи/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 11 березня 2014 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою вироком суду до набрання ним законної сили залишений без змін.

Вирішена доля речового доказу на підставі ст. 100 КПК України.

Як вказано у вироку суду, 10 березня 2014 року, приблизно о 13.00 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, в ході сварки з ОСОБА_8 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 не менше шести ударів дерев`яною ніжкою від столу по руках та тулубу, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Крім того, 10 березня 2014 року, приблизно о 20.00 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та, окрім цього спричинив тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких у період часу з 20.00 години до 24.00 години 10 березня 2014 року настала смерть потерпілої ОСОБА_9 на місці вчинення злочину.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченим, не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_10 в апеляційній скарзі також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, у тому числі зазначені в апеляційній скарзі та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України.

Також суд обґрунтовано на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2013 року, оскільки злочини, за які засуджено ОСОБА_10 ним було вчинено у період іспитового строку, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину покарання йому призначається за правилами, передбаченими ст. ст. 71,72 КК України.

Враховуючи викладене, а також, що істотних порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не встановлено, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції та призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу з доповненням до неї обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 серпня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001358, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4