Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/314/2015 Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач - суддя ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 21.11.2012 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника КМСД ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.11.2012 року, та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Судом встановлено, що 03 листопада 2014 року, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись у парку «Молодіжний», що розташований за адресою по вул. Данькевича, 2 в м. Києві, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою повторного відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що діє відкрито підійшов до неповнолітнього ОСОБА_12 та правою рукою вихопив у останнього з рук мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Grand Duos G 7102 White», вартістю 3157 грн., який знаходився в гумовому чохлі-накладці чорного кольору, який на даний час матеріальної вартості для потерпілого не становить, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якої було 30 гривень, та карта пам`яті «Pretek» micro SD16 Gb, яка матеріальної вартості для потерпілого не становить, тим самим повторно відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної школи потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 3237 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним вироком, законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 мати ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вищевказаний вирок, та пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75, 104 КК України.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт посилається на те, що вирок суду є необґрунтований, в частині призначеного судом покарання ОСОБА_6 .

Як вважає апелянт, судом першої інстанції при постановлені вироку не було взято до уваги усіх пом`якшуючих обставин. Зокрема, це щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання.

Крім цього, на думку апелянта, слід визнати пом`якшуючими і ті обставини, що обвинувачений примирився з потерпілим, виховується в багатодітній сім`ї та має розлад здоров`я у зв`язку з черепно-мозковою травмою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останньої, прокурора ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку представника служби у справах дітей ОСОБА_11 та представника КМСД ОСОБА_10 , які вважали, що виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга законного представника неповнолітнього обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , не оспорює висновки суду про доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині та вважає, що дії останнього за ст.186 ч.2 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному об`ємі.

Призначаючи вид і міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки скоєного ним злочину, дані про особу, молодий вік, стан здоров`я, умови життя та виховання, а саме те, що останній судимий, перебуває на обліку у кримінальній міліції у справах дітей Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві та у кримінально - виконавчий інспекції Деснянського району м. Києва, де зарекомендував себе з задовільної сторони, порядок відбуття покарання не порушував, за місцем проживання характеризується позитивно, виховується у неповній сім`ї, де для нього створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, у службі у справах дітей Деснянського району м. Києва не перебував.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнав вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття та відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не встановив.

За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.186 КК України. Відповідно до вимог КПК України суд призначив покарання обвинуваченому і за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України.

З огляду на вищевикладене, призначене ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і підстав для його пом`якшення, як про це йдеться в апеляційній скарзі законного представника неповнолітнього обвинуваченого не знаходить.

Посилання в апеляційній скарзі законного представника неповнолітнього обвинуваченого на позитивну характеристику останнього з місця його проживання, виховання в багатодітній сім`ї, стан здоров`я, не перебування на обліку у лікарів психіатра і нарколога, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки всі ці обставини були враховані судом при обранні виду і міри покарання.

Не є підставою для пом`якшення покарання і звільнення обвинуваченого від відбування покарання, на підставі ст.ст. 69, 75, 104 КК України, вчинення ним правопорушення не пов`язаного з насильством.

Відсутність будь-яких обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому та з огляду на вищевикладене, на думку колегії суддів, також, не дають підстав для пом`якшення покарання чи застосування, щодо нього, положень ст.ст. 69, 75, 104 КК України враховуючи характер та тяжкість вчинених ним злочинів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість вироку суду й підстав для його зміни, як про
це йдеться в апеляційній скарзі законного представника неповнолітнього обвинуваченого, не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б зумовлювали зміну чи скасування вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду міста Києва від 04 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4