Справа №1-236/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007
року Деснянський районний суд м.
Чернігова в складі:

головуючого
- судді -Розинко В.М.

при секретарі - Примак Т.В.

з участю
прокурора - Редюк А.О.

потерпілої - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові справу по

обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, із
професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого 21.02.2002 Саксаганським
районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком в 1
рік, 25.11.2002 Саксаганським
районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 185 ч. З КК України
до 3 років
позбавлення* волі, звільненого з місць позбавлення волі за постановою
Павлоградського міського суду від 19.03.2004
умовно-достроково на 1
рік 5 місяців 20 днів, мешканця
АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 122 ч. 1 КК України , -

встановив:

06.09.2006
р. в денний час підсудний ОСОБА_1, знаходячись у приміщенні побутової
кімнати автомийки "Березка", розташованого по вул. Кільцевій, 16 м.
Чернігова, на ґрунті особистих неприязних відносин, схопив^ потерпшу ОСОБА_2 за
верхній одяг, умисно штовхнув ту від себе та, зробивши підніжку, повалив її на
бетонну підлогу, чим завдав потерпілій тілесні ушкодження, які відносяться до
категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Підсудний, який був допитаний у судовому засіданні, вину у пред'явленому
обвинуваченні визнав частково, а у подальшому визнав повністю, як і заявлений
позов, та пояснив, що з потерпілою він разом працював, між ними були нормальні
стосунки, але потім, із невідомої для нього причини, при чому, можливо саме з його
вини, ті погіршились. Потерпша та її

колеги не бажали
з ним спілкуватися, але, не зважаючи на це, він заходив до їх кімнати
відпочивати, дивитись телевізор, ті ж були проти цього. Не заперечує, що
ОСОБА_3 робила зауваження щодо чайника, але він не знав, що той належить їй. 06.09.2007 він без дозволу
потерпілої взяв чайник, та разом із ОСОБА_3 не давали йому підставку чайника,
він намагався ту у них забрати, Ала
вони почали перекидати ту одна одній, коли ж потерпіла хотіли вийти з
кімнати з підставкою, він не дав тій цього зробити, взяв обох під руки і
розвернув тих до кімнати, після чого потерпіла нецензурно вилаялась та вдарила
його в обличчя. У відповідь на це він її відштовхнув правою рукою, та, падаючи,
зачепилася за його ногу і поламала руку. Згоден, що всі ушкодження у потерпілої
виникли внаслідок його поштовху. Позов визнає у повному обсязі.

Між тим,
не зважаючи на таки пояснення підсудного, зміну їх, як під час досудового, так
і судового слідств, його вина стверджується поясненнями потерпілої, свідків,
іншими, нижчезазначеними та
перевіреними судом» доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що з підсудним в інших
працівників склались натягнуті відносини, оскільки з його приходом почали
пропадати деякі речі - ручки,
калькулятор, які потім знаходили у того. Після цього підсудного стали
підозрювати у вчиненні крадіжок і перестали пускати на свої робочі місця. 06.09.2006 вона була на
роботі разом із ОСОБА_3, а підсудного попередили, щоб той не заходив до них.
Але, незважаючи на це, підсудний, в їх, відсутність зайшов до кімнати і взяв
без дозволу чайник, коли ж вони це побачили, забрали підставку від чайника і
стали виходити з кімнати, але підсудний схопив їх руками і став утримати, у
відповідь, на що, вона пару раз ударила того, сподіваючись від того вирватись.
Як тільки їй удалось вирватись і вона стала тікати, підсудний, який до цього
утримував її за плече, штовхнув у те, від чого вона втратила рівновагу, потім
свідомо підставив^ підніжку і вона впала на підлогу. Падіння відбулось на лікоть,
вона відчула біль, підсудний невдовзі повернувся, в той час коли вона лежала на
підлозі і ще посміявся над нею. їй були завдані матеріальна шкода, оскільки
вона витратилася на медикаменти, рентген, бинти, але чеки не зберегла, крім
того, втратила заробіток у 3000
грн. та моральна - бо вона
не могла ходити на роботу, крім того, має маленьку дитину, яку виховує одна, що
призвело до ускладнень, так як у неї була поламана рука. У зв'язку з чим
просить стягти з підсудного 600 грн. у відшкодування витрат на лікування та
моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., оскільки 300 грн. він уже відшкодував.

Свідок ОСОБА_4, допитана в судовому засіданні, пояснила, що її дошлюбне
прізвище ОСОБА_3, вона раніш працювала разом із потерпілою та підсудним,
відносини з останнім були неприязні, оскільки той брав чужі речі і не повертав,
а ті потім знаходили у нього. Так, він забрав спочатку ключі, потім миючий
апарат, який директор їздив забирати вдома у підсудного, у її мопеді* підсудний
зламав замок. На підставі цього до підсудного виникла недовіра, вони заборонили
йому брати свої речі, але, не зважаючи на це, той узяв без дозволу чайник, вони
ж сховали від нього підставку від чайника та спробували вийти з кімнати, на що
той схопив їх обох та заштовхав у кімнату. Потерпілу

він ухопив за
плече, а потім зробив тій підніжку, від чого потерпіла впала на лікоть на
підлогу.

Власник автомийки "Березка" приватний
підприємець ОСОБА_5, допитаний у судовому засіданні в якості свідка, пояснив,
що за час роботи у нього підсудного на того надходили скарги щодо зникнення
обладнання, у чому підозрювали того. Крім того, на роботі зник апарат,
підсудний визнав, що він його забрав і показав, де той знаходиться, його там і
знайшли. Підсудний порушував трудову дисципліну. Свідком отримання потерпілою тілесних
ушкоджень він не був, але бачив після того підсудного, який перебував у
збудженому стані.

За висновком судово-медичної експертизи № 2663 від 06.11.2006 р. у

потерпілої мали місце тілесні ушкодження у вигляді : закритого
перелому

правої ліктьової кістки з незначним зміщенням, які могли
виникнути 06.09.2006

р. від дії тупих предметів і відносяться до категорії
середнього ступеню

тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров'я. Могли
утворитися при

падінні з прискоренням із послідуючим падінням на правий
ліктьовий суглоб

(а.с.32-33).

Обставини скоєного стверджуються, крім того, протоколом
усної заяви потерпілої щодо заподіяння їй підсудним тілесних ушкоджень (а.с.4) та її
поясненням, щодо обставин цього (а.с.5), актом судово-медичного обстеження
потерпілої № 2038 від 11.09.2006 з фіксуванням
наявності тілесних ушкоджень у потерпілої (а.с. 10-11).

Оцінюючи зібрані та перевірені докази, суд знаходить, що
дії підсудного правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1
КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне
ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у ст. 121 КК
України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я, а вина у скоєному
доведена у повному обсязі.

Судом перевірені попередні твердження підсудного щодо не скоєння ним
умисного злочину, але це спростовується вивченими судом доказами, а саме
механізмом спричинення тілесних ушкоджень, тяжкістю таких та місцем їх
утворення, крім того, аналізом конфліктної ситуації, що існувала тривалий час
між підсудним та потерпілою, а також іншими працівниками цього підприємства і
переросла у подальшому у протиправну поведінку підсудного, в ході якої тим були
вчинені саме умисні дії. Також перевірені всі твердження підсудного щодо
вчинення по відношенню до нього протиправних дій з боку потерпілої, але на
підтвердження цього підсудним не наведено жодного беззаперечного доказу,
навпаки його покази саме в цій частині переконливо спростовуються всім обсягом
вивчених судом матеріалів. З цих підстав судом було доручене проведення органом
досудового слідства певних слідчих дій, але матеріали судового доручення -
додаткові допити всіх учасників та очевидця події, відтворення обстановки й
обставин події з такими із застосуванням фотозйомки, очні ставки між цими
особами, усунули всі протиріччя по справі, спростувавши неправдиві твердження
підсудного. У зв'язку з наведеним, так» свідчення підсудного розглядаються
критично, розцінюються судом лише як

версія захисту,
яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи весь обсяг
наданих суду і перевірених ним доказів.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість злочину, який є
злочином середньої тяжкості, особу винного - його вік, сімейний стан, наявність постійного місця проживання
та, як позитивні, так і негативні характеристики за місцями проживання й
роботи, обставину, яка пом'якшує покарання -часткове відшкодування завданого
збитку, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання, враховує думку
потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, разом із тим, зважає і на
те, що підсудний, незважаючи на попередні притягнення до кримінальної
відповідальності, як і раніш не має позитивної настанови на припинення вчинення
протиправної діяльності, але, все ж таки доходить висновку про можливість
надання йому ще раз шансу на виправлення без відбуття покарання, тобто про
прийняття рішення про звільнення від відбуття покарання.

Суд вважає доведеними позивні вимоги стосовно завдання
потерпілій матеріальної та моральної шкоди, оскільки протиправними діями
підсудного їй дійсно завдані втрати немайнового характеру, внаслідок моральних
страждань та інших негативних явищ, тому вони підлягають задоволенню в
заявленому розмірі.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК
України, суд -

присудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і
призначити покарання у вигляді 1
року 6 місяців
обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК
України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання якщо він
протягом іспитового строку в 2
роки не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого не виїжджати за межі
України на постійне проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися
для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1600
грн.

Мірою запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити
підписку про невиїзд.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської
області протягом 15 діб із
моменту проголошення.