В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №13, в м. Вінниці, обвинувальний акт та угоду про примирення в кримінальному провадженні №0007611 від 20.10.2014 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, непрацюючого не одруженого, громадянина України раніше судимого:

20.10.2003 р. Староміським райсудом м. Вінниці за ст. 186 ч.2 , 75 КК України до 4 років позбавлення волі;

08.11.2006 р. Староміським райсудом м. Вінниці за ст. .ст. 186 ч.2, 307 ч. 2, 309 ч.2, 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 19 жовтня 2014 року, біля 19 години 19 хв. знаходячись в приміщенні гіпертмаркету «Грош», що розташований за адресою вул. Чехова, буд. 23 м. Вінниці, умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом, вільного доступу, скориставшись ключем від шафи камери схову речей, викрав із шафи камери схову № 27 планшет марки «Jeka JK-7007», ІМЕІ : НОМЕР_1 , чорного кольору, що зберігався в полімерному пакеті та належав ОСОБА_5 , після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріальної шкоди, яка згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 941 від 07.11.2014 року, становить 336 гривень 36к.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

20.03.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у відповідності вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди, обвинувачений з однієї сторони та потерпілий з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному злочині, розкаявся у скоєному злочині, відшкодував завдану злочином шкоду.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з звільненням від покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, передбачені наслідки її укладення та невиконання, які роз`яснені сторонам угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення судом. Обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного злочину, повністю визнав вину та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що наслідки затвердження угоди про примирення йому зрозумілі, угоду про примирення укладено добровільно та просив визначити узгоджене сторонами покарання, підтвердила суду, що не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим та обвинуваченим та просив затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам закону, просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.2 ст. 474 та ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає визнання вини та щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 , передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз, дана угода відповідає вимогам ст.471 КПК України.

Обвинувачений цілком розуміє п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому судом роз`яснені наслідки затвердження угоди про примирення, відповідно до п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що угода від 20.03.2015 року, укладена між потерпілим та обвинуваченим підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити покарання, узгоджене сторонами.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведеної судово-товарознавчої експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 474-475 КПК України та ст. 65 КК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 20.03.2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 1979 року народження, та обвинуваченим ОСОБА_4 1987 року народження, про примирення у кримінальному провадженні № 0007611 від 20.10.2014 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до п. п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна 245 гривень 70 копійок у відшкодування вартості проведеної судово-товарознавчої експертизи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КК України.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: