Справа №130/2428/14-к
Провадження №11-кп/772/167/2015
Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1

В И Р О К
іменем України

12 лютого 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000339, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 16.09.2013 року за апеляційною скаргою, прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2014 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загально-середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого:
- 03.03.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень;
- 29.10.2014 року Апеляційним судом Вінницької області за ст.186 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.71, 72 ч.3 КК України вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.03.2010 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 296 КК України в частині сплати штрафу в сумі 8500 гривень виконувати самостійно.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в сумі 8915,64 гривень.
Вирішено питання про речові докази.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 будучи засудженим 03.03.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, який до цього часу не сплатив, на шлях виправлення не став та знову вчинив особливо тяжкий злочин за таких обставин.
Так, 15 вересня 2013 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , у ході виниклої суперечки, яка переросла у бійку, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 наніс йому множинні рубані удари саморобним кухонним ножем в область голови, обличчя, шиї та в інші ділянки тіла, від яких потерпілий помер на місці події.
З метою приховати сліди злочину ОСОБА_8 підпалив майно ОСОБА_11 на кухні та у кімнаті, в якій знаходився труп потерпілого та зник з місця події.
Відповідно до висновку судово - медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №728 від 17.10.2013 виявлено множинні (28) рублені рани голови з переломами кісток лицевого черепу та зовнішніх пластинок кісток мозкового черепу; малокрів`я внутрішніх органів, рублені рани нижньої третини шиї, правого надпліччя, лівого стегна, лівого колінного суглобу, садна лівого передпліччя, передньої поверхні грудної клітки, синці передньої поверхні обох стегон, опікова рана правого передпліччя.
Смерть ОСОБА_10 настала від множинних рублених ран голови, які супроводжувалися масивною крововтратою. Дані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння і стоять в причинному зв`язку зі смертю.
В апеляційній скарзі, прокурора який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 ставиться питання про часткове скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років. Апеляція мотивована тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченому покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим, не є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив її задовольнити призначивши більш суворе покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляції прокурора вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційних скаргах не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Проте призначене судом першої інстанції покарання, на думку апеляційного суду, є невиправдано м`яким.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше судимий, при цьому має позитивну характеристику за місцем проживання та має на утриманні неповнолітню дитину. Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття у вчиненому та при цьому було встановлено обставину, яка відповідно ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Проте судом першої інстанції не було взято до уваги непоправні тяжкі наслідки, заподіяні кримінальним правопорушенням, наявність непогашеної судимості за вчинення умисного злочину а також ту обставину, що після вчинення злочину та до постановлення вироку у цьому провадженні ОСОБА_8 вчинив умисний тяжкий злочин, за який засуджений.
При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, яке було призначено попереднім вироком апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки після скасування попереднього вироку під час судового розгляду обвинувачений визнав вину у вчиненому, розповів про обставини вчинення злочину, розкаявся у вчиненому, тобто з`явились обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 418, 420 КПК України апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року у кримінальному провадженні №0000339, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 16.09.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України скасувати в частині призначення кримінального покарання через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Апеляційного суду Вінницької області від 29 жовтня 2014 року за ч.2 ст.186 КК України покарання ОСОБА_8 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст.71, 72 ч.3 КК України вирок Замостянського районного суду Вінницької області від 03 березня 2010 року за ч.1 ст.296 КК України виконувати самостійно.
В решті вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії вироку.
Судді:
З оригіналом вірно: