Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/739/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001982 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітнього ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою прокурора на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.05.2015 року яким,

неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти про зміну свого місця проживання або роботи.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , судове рішення стосовно яких жодним учасником судового провадження в апеляційному порядку оскаржене не було.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище. Кримінальне правопорушення вчиненеза таких обставин.
20 грудня 2014 року близько 18 години ОСОБА_8 зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_10 поряд з будинком АДРЕСА_2 . Під час їх спільної розмови з`ясувалося, що останні відчувають фінансово-матеріальні труднощі. В ході спілкування неповнолітній ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що завод «Чисті метали» та підприємства, які розташовані на його території тривалий час не працюють і запропонував таємно викрасти будь-яке майно з їх приміщень, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали свою згоду. Тим самим обвинувачені з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вступили між собою у попередню змову, направлену на таємне викрадення майна з території заводу «Чисті метали». Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 взяв з дому спортивну сумку, а неповнолітній ОСОБА_10 - 4 поліпропіленові лантухи. Продовжуючи свої злочині дії, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 близько 20 години прибули до території заводу «Чисті метали», що розташований по вулиці Заводській, 3 міста Світловодська Кіровоградської області, де через отвори віконних рам будівлі, в яких було відсутнє скло, проникли на його територію. В подальшому, діючи цілеспрямовано за попередньою змовою між собою, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 по пожежних сходах піднялися на дах цеху нестандартного обладнання № 11, що належить ТОВ «Сілікон», та який розташований на території заводу «Чисті метали» і через отвір у вентиляційній шахті проникли до приміщення вказаного цеху. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою пошуку майна, яке б можна було викрасти, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 за допомогою наявного у них ліхтаря мобільного телефону марки «Samsung» стали оглядати приміщення цеху нестандартного обладнання № 11. Зазирнувши у щілину віконця дверей складського приміщення цього цеху, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 виявили у його приміщенні стелажі з приборами та інструментами і в подальшому у них виник намір на викрадення саме цього майна.

ОСОБА_8 за допомогою знайденого поряд ключа відчинив замок на дверях складського приміщення і таким чином обвинувачені проникли до нього та склали у принесені з собою 4 лантухи та спортивну сумку і тим самим приготували для викрадення належне ТОВ «Сілікон» майно, на загальну суму 20 679 грн.

Близько 21 години охоронці ТОВ «Сілікон» помітили світло від ліхтарів у приміщенні цеху нестандартного обладнання № 11 та пройшли до його приміщення. В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_10 були застигнуті охоронцями ТОВ «Сілікон» разом з приготованим до викрадення майном на місці вчинення злочину.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду в частині засудження неповнолітнього ОСОБА_10 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 звільнити від призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік з покладенням відповідно до п.п. 3, 4 ст. 76 КК України обов`язків. Зазначити в описові частині вироку суду пом`якшуючу ОСОБА_10 покарання обставину, вчинення злочину неповнолітнім. В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на те, що судом при звільненні ОСОБА_10 від призначеного покарання з випробуванням безпідставно не застосовано вимог ст. 104 КК України, оскільки останній є неповнолітнім. За цих же підстав, суд першої інстанції, на переконання апелянта, необґрунтовано не зазначив обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину неповнолітнім.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку. Даний висновок суду жодним учасником судового провадження оскаржений не був.
Дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані місцевим судом за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, місцевий суд не в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України.
Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_10 , обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення і відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом з цим, як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_10 на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення був неповнолітнім. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують визнаються, зокрема вчинення злочину неповнолітнім. Із аналізу вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність слідує, що при вчиненні кримінального правопорушення неповнолітньою особою, в обов`язковому порядку слід визнавати обставиною, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину неповнолітнім.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду щодо ОСОБА_10 змінити, визнавши обставиною, яка пом`якшує покарання останньому, вчинення злочину неповнолітнім.
З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що злочин вчинено ним у неповнолітньому віці, суд першої інстанції, на переконання судової колегії, правильно дійшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття ним призначеного покарання з випробуванням у встановлений судом іспитовий строк.
Однак, оскільки ОСОБА_10 , вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, суд першої інстанції безпідставно, при звільненні останнього від відбування покарання, не застосував положення ст. 104 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню.
За наведених вище підстав та з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до останнього положення ст. 104 КК України.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Внести зміни в мотивувальну частину вироку, визнавши обставину, яка пом`якшує ОСОБА_10 покарання, вчинення злочину неповнолітнім.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4