Справа № 1-376/11
В И Р О К

іменем України

06.12.2011 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Верозуб О. А.,

при секретарі Янковій Л.П.,

з участю прокурора Кайданович О.В.,

адвоката ПІБ

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючої, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше несудимої

за ст.164 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Підсудна ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, при наступних обставинах.

Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду та за виконавчим листом № 2-1419/08 від 26.09.2008 року, ОСОБА_1 зобовязана до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття.

Однак, ОСОБА_1 навмисно злісно ухиляється від сплати аліментів з липня 2008 року по 01.08.2011 року та має заборгованість по аліментах в сумі 8 714 грн. 06 коп., на попередження державного виконавця про погашення заборгованості не реагує, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в предявленому їй обвинуваченні за ст. 164 ч. 1 КК України визнала повністю та пояснила, що за рішенням суду від 26 вересня 2008 року вона зобовязана сплачувати аліменти на утримання своїх 2 нповнолітніх дітей. Аліменти не сплачувала, оскільки з того часу ніде не працює. На даний час аліментів, визначених рішенням суду, не сплачує, матеріальної допомоги не надає та не надавала, бо не працює. У скоєному розкаялася.

Крім визнання підсудною ОСОБА_1 своєї вини, її винність в предявленому обвинуваченні встановлена в судовому засіданні і стверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона є опікуном ОСОБА_3. ОСОБА_1 не сплачує аліменти з липня 2008 р. по 01.08.2011 р., і у неї виникли матеріальні труднощі по утриманню неповнолітньої дитини. Не наполягає на суворому покаранні для підсудної.

Відповідно до подання державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції від 08.08.2011 року слідує, що ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-1419/08 від 26.09.2008 року зобовязана сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, але від сплати аліментів ухиляється. Станом на 01.08.2011 року заборгованість по аліментах складає 8 714 грн. 06 коп. (а.с. 2, 7, 8).

Ці ж обставини стверджуються виконавчим листом № 2-1419/08 від 26 вересня 2008 року, з якого слідує, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду стягуються аліменти з ОСОБА_1А на утримання неповнолітніх дітей (а.с.3).

Підсудна ОСОБА_1 неодноразово державною виконавчою службою попереджувалася про необхідність сплачувати аліменти та погасити заборгованість по аліментах, однак, на попередження не реагує (а.с.10,11).

Згідно акту про неможливість стягнення від 14.01.2011 року (а.с. 9) слідує, що майна, на яке можна звернути стягнення, за місцем проживання ОСОБА_1 не виявлено.

Підсудна ОСОБА_1, згідно довідки, виданої міським центром зайнятості, на обліку не перебуває (а.с.36).

Суд, відповідно до вимог ст. 299 КПК України, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, а саме покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які ніким не оспорюються.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною винність підсудної ОСОБА_1. у скоєнному нею злочині та її дії кваліфікує за ст.164 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися у злісному ухиленні від встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При обранні виду і міри покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної нбезпечності вчиненного злочину, особу винної, обставни справи, які помякшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, а також думку потерпілої стосовно міри покарання підсудній.

Так, підсудна ОСОБА_1 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше несудима, характеризується негативно, безробітна, потерпіла щодо міри покарання підсудній покладається на розсуд суду.

Обставинами, що помякшують покарання підсудної є його щире каяття та явка з повинною.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити підсудній покарання у вигляді обмеження волі, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення підсудної і попередження нових злочинів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Міру запобіжного заходу засудженій до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд може бути подано апеляцію на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий