В И Р О К
іменем України
Справа №377/172/15-к
Провадження №1-кп/377/17/15
26 березня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Асканія-Нова
Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання протягом останнього року за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 01.09.2010 р. апеляційним судом Київської області по ст.. 185 ч. 2, 71 КК України до 5 років 2 місяців позб. волі, звільненого умовно-достроково на 1 рік 3 міс. 4 дні ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.05.2014 р. -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Норильська Красноярського
краю, Росія, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання протягом останнього року за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 10.11.2010 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області по ст.. 186 ч. 2, 69 КК України до 2 років позб. волі, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим 01.09.2010 р. апеляційним судом Київської області по ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, після звільнення умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 4 дні ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.05.2014 р. на шлях виправлення не став і маючи непогашену та не зняту судимість за крадіжку чужого майна, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
12 лютого 2015 року в нічний час ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували біля під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_4 , де вживали алкогольні напої. З метою використання санвузла для справляння ОСОБА_7 своїх природних потреб ОСОБА_6 шляхом підбору цифрового коду замикаючого пристрою відкрив двері підвального приміщення вказаного будинку і вони удвох туди проникли. Після цього, перебуваючи всередині підвального приміщення, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 оглянути ту частину підвального приміщення, де розмішувалися комори, у яких мешканці будинку зберігали своє майно, на що останній погодився. Таким чином ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вступили у попередню змову між собою про спільне вчинення крадіжки чужого майна з проникненням до приміщень комор, де мешканці будинку зберігали своє майно. Діючи надалі узгоджено, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почали переміщуватися підвальним приміщенням і оглядати його. Побачивши двері найближчої комори, ОСОБА_7 з метою проникнення всередину комори, відкрив двері, через які вони проникли всередину комори, звідки спільно таємно викрали велосипед «Ardis Silver Bice» вартістю 2641 грн., телевізор марки «Philips» вартістю 200 грн., велосипед марки «Ardis Target» вартістю 2690 грн., велосипед марки «Genesis Onex 29» вартістю 4043 грн., замок-тросик вартістю 212 грн., волейбольну сітку вартістю 207 грн., які належали ОСОБА_4 , завдавши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 9993 гривні. Викраденим майном ОСОБА_6 і ОСОБА_7 надалі розпорядилися на власний розсуд.
Відповідальність ОСОБА_6 за цей злочин передбачена ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим 10.11.2010 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області по ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, маючи непогашену і не зняту судимість за грабіж, на шлях виправлення не став і повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
12 лютого 2015 року в нічний час ОСОБА_7 і ОСОБА_6 перебували біля під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_4 , де вживали алкогольні напої. З метою використання санвузла для справляння ОСОБА_7 своїх природних потреб ОСОБА_6 шляхом підбору цифрового коду замикаючого пристрою відкрив двері підвального приміщення вказаного будинку і вони удвох туди проникли. Після цього, перебуваючи всередині підвального приміщення, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 оглянути ту частину підвального приміщення, де розмішувалися комори, у яких мешканці будинку зберігали своє майно, на що останній погодився. Таким чином ОСОБА_7 і ОСОБА_6 вступили у попередню змову між собою про спільне вчинення крадіжки чужого майна з проникненням до приміщень комор, де мешканці будинку зберігали своє майно. Діючи надалі узгоджено, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 почали переміщуватися підвальним приміщенням і оглядати його. Побачивши двері найближчої комори, ОСОБА_7 з метою проникнення всередину комори, відкрив двері, через які вони проникли всередину комори, звідки спільно таємно викрали велосипед «Ardis Silver Bice» вартістю 2641 грн., телевізор марки «Philips» вартістю 200 грн., велосипед марки «Ardis Target» вартістю 2690 грн., велосипед марки «Genesis Onex 29» вартістю 4043 грн., замок-тросик вартістю 212 грн., волейбольну сітку вартістю 207 грн., які належали ОСОБА_4 , завдавши потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 9993 гривні. Викраденим майном ОСОБА_7 і ОСОБА_6 надалі розпорядилися на власний розсуд.
Відповідальність ОСОБА_7 за цей злочин передбачена ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.
У судовому засіданні ОСОБА_6 визнав себе винним частково і показав, що 12 лютого 2015 року пізно ввечері він разом з ОСОБА_7 перебували за місцем проживання, де вживали алкогольні напої. Потім вирішили сходити в Таллінський квартал в кіоск за пивом і сигаретами. Перебуваючи біля 5-го під`їзду будинку № 3 Таллінського кварталу м. Славутича, ОСОБА_7 захотів справити природні потреби і тоді він запропонував йому зробити це у підвальному приміщенні цього будинку, де був обладнаний санвузол, про що йому було відомо. Двері в підвал будинку були обладнані кодовим замком, деякі цифри якого він пам`ятав. Він почав вводити цифри коду і згодом відкрив замок. Першим туди зайшов ОСОБА_7 , який потім покликав і його, оскільки не міг знайти санвузол. Він також зайшов туди, показав ОСОБА_7 санвузол, яким той скористався. Після цього він з цікавості запропонував, а ОСОБА_7 погодився оглянути ту частину підвалу, де були комори. Двері в одну з комор не були замкнені, вони відкрили їх і зайшли всередину комори. Там побачили спочатку один велосипед, потім знайшли ще два велосипеди, телевізор і волейбольну сітку, які вирішили вкрасти. Перенесли ці речі спочатку ближче до східців перед виходом з підвалу. На двох вкрадених велосипедах поїхали самі, а решту вкрадених речей привезли в гуртожиток, де проживали, на автомобілі ОСОБА_8 разом з ним. Наступного дня вранці вкрадені речі, крім телевізора, на автомобілі Дерев`янка разом з ним відвезли в с. Тараса Шевченка, де сховали на подвір`ї, а коли дізналися, що міліція їх розшукує, вирішили повернути речі, а самі добровільно з`явилися до міліції. З пред`явленого обвинувачення не визнає попередню змову на вчинення крадіжки та проникнення в приміщення підвалу з метою крадіжки.
У судовому засіданні ОСОБА_7 визнав себе винним частково і показав, що 12 лютого 2015 року близько 23 години вони з ОСОБА_6 , перебуваючи у гуртожитку, де проживали, вживали алкогольні напої. Потім вирішили сходити у Таллінський квартал в кіоск за сигаретами та пивом. Деякий час сиділи на лавці біля під`їзду будинку № 3 Таллінського кварталу, пили пиво та курили. Потім йому захотілося справити природні потреби. ОСОБА_6 згадав, що в підвалі цього будинку є санвузол. Двері в підвал були закриті на кодовий замок, однак він пам`ятав окремі цифри коду. ОСОБА_6 почав набирати цифри коду і відкрив замок. Він зайшов туди, однак не знав, де санвузол і покликав ОСОБА_6 , щоб він показав. Після того як він скористався санвузлом, на пропозицію ОСОБА_6 , з якою він погодився, вони з цікавості вирішили подивитися, що є в тій частині підвалу, де були комори. В проході він з деяким зусиллям відкрив якісь двері і вони зайшли в комору. Там побачили спочатку один велосипед, а потім ще два велосипеди і телевізор, який стояв на холодильнику, а також волейбольну сітку і вирішили їх вкрасти. Всі вказані речі перенесли спочатку ближче до виходу з підвалу. Потім він зателефонував ОСОБА_9 і попросив його приїхати своїм автомобілем. Коли той під`їхав, вони утрьох завантажили вкрадені речі на автомобіль і перевезли їх у кімнату гуртожитку на вул.. Військових будівельників, де проживали, крім двох велосипедів, на яких приїхали самі. Наступного дня вранці на автомобілі Дерев`язка перевезли разом з ним всі, крім телевізора, вкрадені речі в село Тараса Шевченка, де заховали на подвір`ї і повернулися в ОСОБА_10 . Коли дізналися, що в гуртожитку вже побували працівники міліції, вирішили повернути вкрадені речі і добровільно з`явитися до міліції. З пред`явленого обвинувачення не визнає попередню змову на вчинення крадіжки та проникнення в приміщення підвалу з метою крадіжки.
Суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 і ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину прокурором доведена повністю.
Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що проживає в квартирі АДРЕСА_5 . У підвальному приміщенні будинку, вхід до якого закривається дверима, обладнаними кодовим замком, є санвузол з умивальником та унітазом, яким користуються працівники комунального підприємства, їх побутове приміщення, де також зберігається їх інвентар. Крім того, у підвалі мешканці будинку влаштували комори, де зберігають свої речі. Він також має там комору, де зберігається деяке майно його сім`ї. Двері в його комору останнім часом на замок не замикались, оскільки протягом п`яти років жодних крадіжок не було. Вранці 13 лютого 2015 року працівники комунального підприємства йому повідомили, що з підвалу були викрадені речі. При огляді у присутності працівників міліції було виявлено, що з його комори були вкрадені три велосипеди, телевізор і волейбольна сітка, які зберігалися в коморі. У подальшому всі викрадені речі були йому повернуті і матеріальних претензій до обвинувачених він не має.
Як видно зі змісту протоколу огляду місця події від 13.02.2015 р. з фототаблицями, до підвального приміщення будинку АДРЕСА_4 ведуть металеві двері, обладнані кодовим замикаючим пристроєм, які зачинені. По сходах праворуч потім ліворуч по коридору розташовані двері до приміщення комори, де зберігають свої речі мешканці квартири АДРЕСА_6 . На момент огляду двері відчинені, замикаючий пристрій відсутній. Біля дверей на підлозі в розділеному стані лежить мобільний телефон, який потерпілому ОСОБА_4 не належить. Далі від дверей веде коридор, в якому зберігаються речі мешканців квартири АДРЕСА_6 . Зі слів потерпілого ОСОБА_4 з комори зникли три велосипеди, телевізор і волейбольна сітка.
Згідно протоколів слідчих експериментів з відеозаписами від 14.02.2015 р. та від 28.02.2015 р. з участю підозрюваних ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ними було відтворено на місці вчинення злочину обставини проникнення до підвального приміщення та вчинення крадіжки, а також ними вказані місця переховування викраденого майна в гуртожитку на АДРЕСА_7 та в с. Тараса Шевченка Ріпкинського району Чернігівської області.
Заперечення обвинуваченими таких кваліфікуючих ознак як попередня змова на вчинення крадіжки та проникнення до приміщення з метою викрадення чужого майна спростовуються показаннями потерпілого, протоколом огляду місця події з фототаблицями, протоколами слідчих експериментів з відеозаписами, з яких вбачається, що вхід у підвальне приміщення будинку для сторонніх осіб обмежений, двері в підвальне приміщення обладнані замком, підвальне приміщення є частиною будівлі багатоквартирного житлового будинку, яке призначене для обслуговування інженерних систем будинку, а також використовується для зберігання майна мешканців будинку, якими споруджено спеціальні комори, доступ у які без дозволу власників чи володільців заборонений. Незаконний характер проникнення як в загальне підвальне приміщення будинку, так і в приміщення комори потерпілого, є очевидним. Твердження обвинувачених про те, що проникнення в комору потерпілого ОСОБА_4 було з простої цікавості і не мало на меті вчинення крадіжки, є не переконливими. Для суду є очевидним, що незаконне проникнення обвинувачених до огородженого приміщення комори, яка призначена для зберігання майна мешканців будинку, мало на меті відшукання чужого майна саме з метою його крадіжки. Про це свідчить зокрема ті обставини, що двері в комору були відкриті з прикладенням зусилля, обвинувачені в умовах недостатньої освітленості переміщувалися по коридору і цілеспрямовано оглядали приміщення та шукали в них цінне майно. Висловлення одним обвинуваченим пропозиції проникнення до приміщення комори та прийняття її другим обвинуваченим і їх подальші узгоджені спільні дії по вилученню та переховуванню майна потерпілого без сумніву свідчать про наявність попередньої змови на вчинення обвинуваченими крадіжки майна потерпілого з проникненням у приміщення.
Змінюючи частково при ухваленні вироку формулювання обвинувачення з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи, яке суд вважає доведеним, суд грунтує його на показаннях обвинувачених про обставини проникнення у підвальне приміщення, показаннях потерпілого, протоколі огляду місця події з фототаблицями, протоколах слідчих експериментів з відеозаписами, з яких встановлено, що в загальне підвальне приміщення будинку обвинувачені проникли спочатку з іншою метою, а у подальшому між ними відбулася попередня змова на вчинення крадіжки з проникненням до комори потерпілого, яка також є приміщенням для зберігання майна, звідки і було вчинено його крадіжку, що не впливає на обсяг обвинувачення та кваліфікацію вчиненого злочину.
Призначаючи обвинуваченим покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу кожного обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд бере до уваги, що він вчинив тяжкий злочин, має непогашену судимість, новий злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, постійного місця роботи не має, характеризується переважно позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, на даний час лікування від алкоголізму не потребує.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відповідно до положень ст. 66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст. 67 КК України, немає.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд бере до уваги, що він вчинив тяжкий злочин, має непогашену судимість, постійного місця роботи не має, характеризується переважно позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, на даний час лікування від алкоголізму не потребує.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відповідно до положень ст. 66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст. 67 КК України, немає.
Речові докази:
· велосипед «Ardis Silver Bice», телевізор марки «Philips», велосипед марки «Ardis Target», велосипед марки «Genesis Onex 29», замок-тросик, волейбольну сітку необхідно повернути власнику потерпілому ОСОБА_4 ;
Беручи до уваги, що до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, а саме: вчинення нового злочину, для запобігання яких обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 квітня 2015 року, а також з метою забезпечення виконання вироку обраний кожному з них запобіжний захід необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 3 місяці і 4 дні, призначеного вироком апеляційного суду Київської області від 1 вересня 2010 року і за сукупністю вироків призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислювати з 26 березня 2015 року, зарахувавши до цього строку сорок один день перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з 26 березня 2015 року, зарахувавши до цього строку сорок один день перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
· велосипед «Ardis Silver Bice», телевізор марки «Philips», велосипед марки «Ardis Target», велосипед марки «Genesis Onex 29», замок-тросик, волейбольну сітку необхідно повернути власнику потерпілому ОСОБА_4 ;
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_12