Справа № 675/25/15-к
Провадження № 1-в/675/17/2015
У Х В А Л А
"18" березня 2015 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника ЗВК № 58 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав заяву засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58, звернувся до Ізяславського районного суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким виправними роботами, зазначивши, що він відбув більше двох третин призначеного судом строку, що відповідає п. 3 ч. 3 ст. 82 КК України.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , його захисник адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали, та зазначили, що за час відбування покарання засуджений допускав незначні порушення встановленого режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення всі погашені. Один раз заохочувався начальником установи. Був працевлаштований в цех № 3, до роботи відносився добре. Позитивно характеризується адміністрацією колонії. Батьки засудженого хворіють та потребують матеріальної підтримки. Син навчається у вищому навчальному закладі на платній основі, дружина одна не в змозі матеріально забезпечити сім`ю так як на даний час є вагітною. Засуджений почуває себе зобов`язаним турбуватися про сім`ю, її матеріальне забезпечення та відшкодування потерпілим за виконавчими листами.
Прокурор ОСОБА_4 при вирішенні даного клопотання покладається на думку суду.
Представник ЗВК № 58 ОСОБА_5 вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, оскільки він не в повній мірі довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого його захисника, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши матеріали провадження та надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 до засудження за вироком згідно якого відбуває покарання, раніше був судимий:
22 серпня 1994 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ст. 141 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна;
2) 15 травня 1998 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ст.ст. 144 ч. 2, 206 ч. 2, 194 ч. 2, 17-75 ч. 1, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений у зв`язку з відбуття покарання 24 травня 2000 року.
13 липня 2004 року ОСОБА_6 був засуджений апеляційним судом Хмельницької області за ст.ст. 357 ч. 3, 358 ч.1, 115 ч. 2, п.п. 4, 12, 70 Кримінального кодексу України до довічного позбавлення волі. За цим вироком постановлено стягнути з ОСОБА_6 в солідарному порядку із засудженим ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_9 100 000 грн. моральної шкоди та 167 грн. 28 коп. судових витрат.
Ухвалою Верховного Суду України вирок змінено: призначене покарання засудженому за ч. 2 ст. 115 п.п. 4, 12 КК України пом`якшити до 15 років позбавлення волі і таке ж покарання на підставі ст. 70 КК України визначити за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 357; ч. 1 ст. 358 та ч. 2 ст. 115 п.п. 4, 12 КК України. В решті вирок залишено без зміни, і за цим вироком ОСОБА_6 відбуває покарання.
За змістом ст. 82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням виправними роботами. Більш м`яке покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Пунктом 3 ч. 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як встановлено судом, відбуття 2/3 строку покарання для ОСОБА_6 настало 16 липня 2012 року. Рішенням комісії ЗВК № 58 від 26 липня 2012 року відмовлено в застосуванні зазначеної пільги оскільки ОСОБА_10 не став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів невеликої тяжкості та особливо тяжкого злочину і призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, з яких він не відбув на час розгляду клопотання в суді 2 роки 3 місяці 28 дні.
Згідно матеріалів особової справи засудженого до липня 2012 року (часу, з якого могла бути застосована пільга заміна на більш м`яке покарання) ОСОБА_6 характеризувався з негативної сторони, у скоєному злочині вину не визнавав, міру покарання призначену судом, вважав надто суворою, виконавчі листи у встановленому законом порядку не відшкодовував.
Крім того, засуджений ОСОБА_6 за період з 2002 р. по 2012 р. допустив 28 порушень порядку відбування покарання, які полягали в порушенні розпорядку дня, невиконанні законних вимог представників адміністрації, нетактовній поведінці, порушенні вимог ізоляції, відмові від роботи згідно ст. 107, 118 КВК України, створенні конфліктної ситуації.
Вказані стягнення хоч і є погашеними, проте, висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений став на шлях виправлення.
Слід звернути увагу на те, що засуджений сумлінно розпочав ставитися до своєї поведінки лише з липня 2012 року, що стверджується довідкою про його заохочення та стягнення, тобто суд розцінює вказане про те, що поведінка ОСОБА_6 до настання 2/3 строку відбування покарання була негативною.
Останні покращення у поведінці засудженого, на думку суду, направлені на уникнення відбування покарання в місцях позбавлення волі і не свідчать про те, що останній дійсно став на шлях виправлення.
Крім того, слід зауважити, що вироком апеляційного суду Хмельницької області від 13.07.2004 року було задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , згідно якого з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 стягнуто 100 000 грн.
Як вбачається з наданих бухгалтерією ЗВК № 58 відомостей, за період відбування покарання із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_9 утримано всього 699 грн. 50 коп.
Таким чином, доводи, викладені у клопотанні засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке, на даний час є непереконливими.
З урахуванням тяжкості вчинених злочинів, попередніх судимостей, наявності численних порушень встановленого порядку відбування покарання, а також того, що тільки в період, що межує з 2/3 частини строку відбуття покарання, ОСОБА_6 почав намагатись змінювати свою поведінку, і дані про те, що така поведінка є зразковою, а ставлення до роботи є сумлінним, передчасні, суд приходить до висновку, що на даний час законні підстави для заміни йому невідбутої частини покарання на більш м`яке відсутні, а тому подання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - виправними роботами відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому з дня отримання копії даної ухвали.
Суддя: підпис ОСОБА_1
З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1
Секретар