Справа № 396/1377/15-к
Провадження № 1-кп/396/121/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.07.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння. Злочин вчинено за наступних обставин.
11 квітня 2015 року близько 18.00 год. ОСОБА_5 , знаходячись на веранді домоволодіння по АДРЕСА_1 , у ході виниклої сварки з мотивів особистих неприязних відносин, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , взяв правою рукою зі столу, який знаходився з лівої сторони веранди житлового будинку ніж, який згідно висновку експерта № 41 від 29.05.2015 року, виготовлений саморобним способом по типу кухонних ножів господарсько-побутового призначення та який не відноситься до холодної зброї, і наніс потерпілому ОСОБА_4 , який перебував на порозі веранди вказаного домоволодіння, один удар правою рукою, в якій тримав вказаний ніж, в область передньої черевної стінки справа, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді рани передньої черевної стінки справа, що продовжується в рановий канал в черевну порожнину з ушкодженням очеревини, петель тонкого кишківника, які згідно висновку судово-медичного експерта № 139 від 01.06.2015 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Вказані тілесні ушкодження виникли від не менше одного травматичного контакту з об`єктом, що має колото-ріжучі властивості, дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту з положення стоячи, в момент отримання ушкодження потерпілий знаходився животом до травмуючого предмету.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що не мав умислу на позбавлення потерпілого ОСОБА_4 життя, конфлікт між ним і ОСОБА_4 виник раптово, в цей день 11.04.2015 р. після 17 год. до його домоволодіння по АДРЕСА_1 приїхав потерпілий ОСОБА_4 для з`ясування питання повернення боргу за отримані в позику грошові кошти. В ході виниклої сварки, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків у нього, ОСОБА_5 , з`явився умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим він взяв кухонний ніж, який лежав поруч на столі, і наніс потерпілому ОСОБА_4 , який стояв на порозі його домоволодіння, правою рукою один удар ножем в живіт справа, усвідомлюючи небезпечність такого удару для життя потерпілого. Після цього, потерпілий сів у свою машину та поїхав. Повідомив, що під час нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а вжив невелику кількість спиртних напоїв через півгодини. Він перебував на обліку в нарколога як наркозалежна особа, проте протягом останніх 15 років наркотичні засоби не вживає. Визнає заявлений цивільний позов у повному обсязі та погоджується відшкодувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду. У вчиненому розкаюється, просить суворо його не карати.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що приїхав 11.04.2015 р. близько 18 год. на своїй автомашині до домоволодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 з метою з"ясування причин неповернення позичених грошових коштів у його матері ОСОБА_7 співмешканкою обвинуваченого. Між ними виникла сварка, під час якої він знаходився на порозі будинку, а обвинувачений перебував на веранді будинку, ОСОБА_5 схопив зі столу кухонний ніж та наніс йому удар ножем в живіт, він відчув біль і намагаючись уникнути конфлікту сів в автомашину і поїхав до будинку своєї матері, після чого йому викликали машину швидкої допомоги, завезли в лікарню та прооперували. В даний час його стан здоров"я повністю не відновився, він перебуває на амбулаторному лікуванні, під час стаціонарного лікування ним були здійснені грошові витрати на придбання необхідних ліків, у зв"язку з чим його заподіяна матеріальна шкода, а також йому завдана моральна шкода, так як він переживав за своє життя і стан здоров"я, було порушено звичний уклад його життя, він перебував на лікуванні і не міг працювати. Ним заявлений цивільний позов на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, яку він просить стягнути з обвинуваченого у повному обсязі. Не заперечує щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 і потерпілого ОСОБА_4 узгоджуються між собою і повністю відповідають обставинам кримінального провадження та обсягу обвинувачення, який встановлений судом.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням згоди учасників судового провадження, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме щодо допиту свідків та дослідження в повному обсязі матеріалів кримінального провадження. При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого в момент заподіяння, оскільки його вина доведена сукупністю належних і допустимих доказів, які суд визнає достатніми для переконання суду поза розумним сумнівом у винуватості обвинуваченого, та кваліфікує такі дії ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив закінчений тяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки обвинувачений заперечив щодо вчинення ним злочину у нетверезому стані, пояснивши, що вжив спиртні напої після вчинення злочину, й оскільки обвинувачений був затриманий 12.04.2015 р. о 02.22 год., тобто через 8 годин після вчинення злочину, то такі твердження обвинуваченого не спростовані стороною державного обвинувачення належними і допустимими доказами, а тому, згідно зі ст.67 КК України, обтяжуючі покарання обставини відсутні.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Крім обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує те, що підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку нарколога як наркозалежна особа, враховуючи його вік, щире каяття обвинуваченого, намір відшкодувати в повному обсязі завдану шкоду, відсутність тяжких наслідків, думку потерпілого та прокурора, які просять звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з іспитовим строком.
Суд враховує загальні засади кримінального судочинства, з огляду на які, основним завданням кримінального закону є покарання особи за вчинений злочин, її перевиховання та виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Оскільки обвинувачений розкаявся у вчиненому, усвідомив свою вину, виявив бажання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, не має шкідливих звичок, то суд приходить до переконання, що обвинувачений став на шлях виправлення, що істотно знижує його суспільну небезпечність та дає суду підстави вважати, що остаточна ресоціалізація та перевиховання обвинуваченого можливі без реального відбування призначеного судом покарання, а тому приходить до висновку за можливе призначити йому мінімальне покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Судові витрати по справі за проведення експертизи становлять 245,52 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Цивільний позов суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, виходячи із наступного.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, яким він просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 10 359,26 грн. майнової шкоди, яка складається з витрат на лікування та 5 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у заподіянні шкоди його здоров`ю та пов`язаними із цим переживаннями за своє здоров`я.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини з приводу цивільного позову цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Положення цивільного судочинства передбачають обов`язок потерпілого надати суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру заподіяних матеріальних збитків, у відповідності до ст.60 ЦПК України.
Як вбачається із доданих чеків і довідки лікувального закладу, в період перебування потерпілого ОСОБА_4 на лікуванні з 11.04. по 15.05.2015 року ним здійснювалися придбання товарів в аптеці ТОВ Степ Фарм на загальну суму 23 367 грн.
Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є витрати, які особа понесла для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується винною особою в повному обсязі. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З огляду не вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду в розмірі, заявленому у цивільному позові, зважаючи на повне визнання обвинуваченим цивільного позову, у відповідності до ст.174 ЦПК України. Суд переконався у наявності факту заподіяння потерпілому матеріальної та моральної шкоди та підставності заявленого розміру на її відшкодування, а тому стягує з обвинуваченого завдану ним шкоду у розмірі, заявленому у цивільному позові.
До строку відбування обвинуваченим покарання слід зарахувати час його перебування під вартою у даному кримінальному провадженні, а саме з 12.04.2015 р. до 30.07.2015 р.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого необхідно скасувати, згідно ст.377 КПК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст. 373-374,377 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В силу ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В строк відбуття покарання засудженому зарахувати строк тримання під вартою з 12 квітня 2015 року по 30 липня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати та негайно звільнити його з-під варти.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 коп.
Речові докази по справі - ніж, який згідно постанови від 10.06.2015 р., переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Новоукраїнському РВ УМВС України знищити. Диски формату DVD з відеозаписом слідчих дій відтворення обстановки та обставин події від 08.06.2015 року і від 10.06.2015 року з участю потерпілого та обвинуваченого залишити при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов задовольнити повністю..
Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 10 359,26 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 15 359 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 26 копійок.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1