АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/557/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК
Іменем України
31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року,у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, неодружений, раніше судимий 07.03.2008 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на 7 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 04.04.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 3 місяці 3 дні,
засуджений за ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 1 листопада 2014 року близько 19 год. 35 хв. року він перебуваючи на території ТРК «Дафі» в приміщенні магазину «Бершка», розташованого по вул. Героїв Праці, 9, діючи повторно, з метою таємного викрадення шкіряної куртки, зірвав з неї протикражний чіп, одягнув під власну куртку чоловічу, шкіряну куртку, чорного кольору, вартістю 1199,00 грн. Але намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, свій злочинний намір до кінця не довів, оскільки був затриманий співробітниками охорони.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить про зміну вироку в частині призначеного йому покарання, а саме про призначення покарання у виді обмеження волі, посилаючись при цьому на повне визнання своєї вини, активне співробітництво зі слідством та сприяння розкриттю злочину, безпідставне визнання судом в якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочину. За час, що минув після умовно-дострокового звільнення злочинів ним не вчинялось.
Прокурор у кримінальному провадженні від своєї апеляційної скарги відмовився.
Суд першої інстанції розглянув провадження у відповідності з ч. 3 ст. 349 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення немає.
Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням характеру, ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого не працюючий, раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що обтяжують покарання рецидив злочину, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, і дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у межах близьких до мінімуму санкції частини 2 статті 185 КК України, за якою його засуджено.
З урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого, а також ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, колегія суддів також враховує, що будучи судимим за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, звільнившись від відбування покарання умовно-достроково вже майже через чотири місяці після закінчення дії наведеного умовного строку, знов скоїв умисний корисливий, а тому підстав для призначення йому більш м`якого за видом покарання, не вбачається.
Разом з тим, частково погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд безпідставно врахував обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів з огляду на попередню судимість ОСОБА_7 за розбій. Ця ознака, в даному випадку, по суті, є кваліфікуючою, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, не може ще раз враховуватися при призначенні покарання, як така, що його обтяжує.
У той же час, виключення зазначеної обставини, не впливає на ступінь тяжкості скоєного злочину, характер діяння та на дані про особу винного, а тому підстав для пом`якшення покарання немає.
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах, близьких до мінімуму санкції ч. 2 ст. 185 КК України, за якою його засуджено, а доводи його апеляційної скарги правильності цього висновку не спростовують.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку посилання суду на визнання обставиною, що обтяжує покарання «рецидив злочинів».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий:

Судді: