№ 207/5663/14-к
№ 1-кп/207/107/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Баглійського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську в залі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська кримінальне провадження за звинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, освіта середня, розлученого, раніше не судимого, має двох неповнолітніх дітей, працює на ПАТ ЄВРАЗ -ДМЗ ім. Петровського, зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 , звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 24.09.2014 року, приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись за місцем мешкання в квартирі, розташованій за дресою: АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин, вчинив сварку з потерпілою ОСОБА_6 , під час якої, діючи навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, хватав ОСОБА_6 за руки, здавлюючи та викручуючи їх за спину, в результаті чого у потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта № 1252- Е від 12.11.2014 року, були виявлені пошкодження у вигляді синців та саден на верхніх та лівій нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних пошкоджень як такі, що мають незначні скороминущі наслідки. Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування в сумі 70 грн. і моральної шкоди 4930 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у скоєному, пояснив, що з потерпілою мешкає у одній двокімнатній квартирі, потерпіла його колишня дружина, шлюб між ними розірвано у судовому порядку ще у 2006 році, але після цього вони продовжують проживати разом, у позивачки народився син ОСОБА_7 у 2007 році; двоє неповнолітніх дітей на даний час проживають з ними разом; пояснив, що іноді на побутовому грунті між ним та потерпілою виникають сварки, так як вони мають різні погляди на виховання дітей, ведення господарства тощо; потерпіла часто у словесній формі провокує конфлікти, а він не стримується і виникає сварка; пропонував потерпілій вирішити житлове питання, але згоди не дійшли; не заперечує, що 24.09.2014 року застосував силу до потерпілої, через що у неї залишились легкі тілесні ушкодження; про скоєне шкодує, розкаюється і в подальшому обіцяє ніколи не застосовувати силу до потерпілої, розуміє усі негативні наслідки своєї поведінки; також пояснив, що працює, за місцем роботи сплачує аліменти на старшу доньку, не визнає позов в частині відшкодування моральної шкоди, так як з заробітної плати сплачує аліменти, приймає участь в утриманні родини купує продукти, речі, тощо; просить вибачення у потерпілої, просив її про примирення, але вона не погоджується, просить суд призначити йому покарання у вигляді грошового штрафу у дохід держави у мінімальному розмірі, так як інше покарання негативно вплине на матеріальне становище родини.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів:
· потерпілу ОСОБА_6 , котра судовому засіданні пояснила, що дійсно між ним та обвинуваченим склались неприязні стосунки, вона проживає з колишнім чоловіком і дітьми в одній квартирі, змінити житлові умови не дозволяє матеріальне становище, а обвинувачений періодично застосовує до неї силу, за попередніми випадками вона терпіла і або не зверталась до міліції або забирала подану заяву, однак поведінка та характер обвинуваченого не змінюються; пояснила, що обвинувачений не схильний до вживання алкоголю, сварки виникають на побутовому рівні, він не віддає зарплату до сімейного бюджету, а утримання дітей потребує значних витрат, на старшу доньку він сплачує аліменти, а позов про стягнення аліментів на молодшого сина перебуває на розгляді в суді; під час сварки обвинувачений застосував до неї силу, вдарив її та викручував руки, при їх сварках часто присутні діти, це негативно впливає на них, тому просить призначити суворе покарання обвинуваченому, підтримує заявлений цивільний позов у повному обсязі; також під час судового розгляду потерпіла пояснювала, що за час провадження по даній справі не було випадків застосування до неї сили з боку обвинуваченого, він пропонував примиритись, але вона не довіряє йому і не вірить, що він дійсно змінить свою поведінку та ставлення до неї;
· протоколом слідчого експерименту від 10.11.2014 року з фототаблицями, під час якого потерпіла розповіла про обставини вчинення злочину та показала яким чином нанесені їй тілесні ушкодження (л.с.20-26);
· висновками експерта № 1252- Е від 12.11.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 були виявлені пошкодження у вигляді синців та саден на верхніх та лівій нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних пошкоджень як такі, що мають незначні скороминущі наслідки, могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої та обвинуваченого і за механізмом, вказаним у протоколі слідчого експерименту (л.с.28- 27).
· квитанціями про витрати на обстеження та лікування потерпілої (л.с.107).
Виходячи з зібраних у справі доказів, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, повністю доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує обставини та тяжкість скоєного, те, що вчинений злочин відноситься до нетяжких згідно ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніш не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно (л.с.39-40), у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, працює, як обставини, котрі пом`якшують його вину, суд вважає те, що обвинувачений визнав вину та щиросердно розкаявся, тому суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді грошового штрафу в дохід держави у мінімальному розмірі, встановленому законом, оскільки призначення іншого, більш суворого покарання може негативно вплинути на матеріальне становище неповнолітньої дитини, на утримання якої обвинувачений сплачує аліменти. Призначення найбільш суворого покарання обвинуваченому, про що просить потерпіла, на думку суду, з урахуванням обставин справи та взаємовідносин між сторонами, не відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості скоєного ним злочину.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково, виходячи з вимог ст. ст. 23, 1166 Цивільного кодексу України, вимог співмірності та розумності при визначенні моральної шкоди, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 70 грн., у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 373- 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у дохід держави в сумі 850 (вісімсот пятдесят) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 70 грн. , у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1