У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/351/26

11 березня 2026 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчої СВ ВП №2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046від 09 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області, українця, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

в с т а н о в и в

11 березня 2026 року до слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшло вказане клопотання.

Слідча просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В матеріалах клопотання наявна відмітка про отримання підозрюваним та його захисником копій клопотання та матеріалів 10 березня 2026 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання, що дійсно скоїв вказане кримінальне правопорушення. До затримання неофіційно працював на території Парку історії Землі «Underhill» у с. Підгір`я Івано-Франківського району, мав стабільну заробітну плату приблизно 1500 грн. щодня. На 8 березня 2026 року поїхав до своєї дівчини у с. Манява, де перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння з незрозумілих для нього обставин викрав автомобіль. Про вчинене шкодує. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем свого проживання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання зважаючи, що прокурором не доведено наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає що належну поведінку підзахисного може забезпечити запобіжний захід у виді домашнього арешту. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, а викрадений автомобіль був повернутий потерпілому та останній не має до його підзахисного будь-яких претензій.

Заслухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що 09.03.2026 року у період з 00:00 год. по 06:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , ухиляючись від проходження військової служби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз будинок АДРЕСА_2 , побачив під навісом внутрішнього подвір`я домоволодіння за вказаною адресою припаркований марки «Chery» моделі «Amulet A15FL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

А тому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «Chery» моделі «Amulet A15FL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , відкрив засув металевої хвіртки та протиправно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_4 , користуючись для себе вигідною обстановкою, відсутністю поруч з автомобілем його власника, не маючи будь-яких (уявних або законних) підстав та прав на користування автомобілем марки «Chery» моделі «Amulet A15FL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , підійшов до вказаного транспортного засобу та, відчинивши дверцята автомобіля, які не були зачинені, розмістився на водійському сидінні, де виявив ключ в замку запалення.

Надалі, знаходячись в салоні автомобіля, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, спрямованих на незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, привів у дію двигун, після чого розпочав рух на зазначеному транспортному засобі, належному ОСОБА_7 , в напрямку центру с. Манява Солотвинської селищної територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, виїхавши за межі вищевказаного домоволодіння.

Однак, ОСОБА_4 , доїхавши на автомобілі марки «Chery» моделі «Amulet A15FL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до адміністративної будівлі Манявського старостинського округу, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, с. Манява Солотвинської селищної територіальної громади, вул. Незалежності, 26, покинув даний автомобіль навпроти вказаної будівлі, оскільки не зміг повторно запустити двигун.

09 березня 2026 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 березня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як зазначено у ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обгрунтованість підозри, щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, окрім визнання підозрюваним факту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в повній мірі підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим в обгрунтування клопотання, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 09.03.2026, протоколами огляду місця події від 09.03.2026, протоколом затримання від 09.03.2026, протоколом допитом потерпілої ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту, щодо недоведеності слідчим існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки такі висновки грунтуються лише на припущеннях та не підтверджені належними доказами на підтвердження існування вказаних обставин.

Так, ті обставини, що підозрюваному відомі анкетні дані потерпілого та свідків не свідчить про обгрутованість ризику, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України), оскільки належних доказів щодо такого впливу на потерпілого та свідків слідчому судді під час розгляду клопотання не надано та навпаки підозрюваний ОСОБА_4 не заперечує факт вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з цим, тяжкість покарання за злочин у якому підозрюється ОСОБА_4 можуть бути належними доказами на підтвердження обставин, що останній має намір переховуватись від слідства чи суду.

При цьому, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, яке класифікується, як тяжкий злочин за яке передбачено покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що підставами вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є те, що він на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ухилявся від проходження військової служби (кримінальне провадження № 0003667 та на цей час існують підстави вважати, що він продовжить не виконувати обов`язки з військової служби.

Вказані обставини свідчать, про існування ризиків передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, які не пов`язані з позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_4 не здатні забезпечити його належну поведінку та запобігти ризикам передбаченим п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Всі вищезазначені обставини у їх сукупності дають суду підстави вважати, що клопотання слідчого в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків покладених на нього законом.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб (в межах строку досудового розслідування), який слід рахувати з 09 березня 2026 року по 08 травня 2026 року (включно).

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01 січня 2026 року у розмірі 3 328,00 грн.

Враховуючи данні які характеризують особу підозрюваного вважаю, що застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів, що складає (3328*40) = 133 120, 00 грн., буде достатньою мірою, щоб гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірною для нього.

При визначенні саме такого розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "Мангурас проти Іспанії" від 20 листопада 2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 194 КПК України, на підозрюваного також необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181-186, 193-197, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 08 травня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн. у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок з наступними реквізитами: (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265, призначення платежу: застава, кримінальне провадження за №0000046від 09 березня 2026 року, підозрюваний/обвинувачений (прізвище, ініціали), платник (прізвище, ініціали).

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На час дії запобіжного заходу у вигляді застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 на строк два місяці наступні обов`язки:

-прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

-наступного робочого дня після звільнення з-під варти з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою продовження виконання обов`язків з військової служби у визначеній військовій частині;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

-утриматися від спілкування зі свідками і потерпілим в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали для виконання направити керівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 та вручити підозрюваному і прокурору негайно після її оголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя