Справа № 761/4354/26
Провадження № 1-кс/761/3870/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000034 від 22.05.2025, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт на належне йому майно, а саме на мобільний телефон Росо Х3, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , який було вилучено 11.12.2025 під час обушку за адресою: м. Київ, вул. Алімпія Галика (Малоземельна), 11-Б, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2026 у справі № 761/52164/25.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 вказав, що належне йому майно було вилучено без відсутності на це правових підстав, його мобільний телефон не містить жодних ознак речового доказу, визначених ст. 98 КПК України, відсутня потреба проведення з ним будь-яких слідчих (процесуальних) дій.

Крім того вказав, що його мобільний телефон є фактично медичним приладом для щоденного моніторингу життєво небезпечного стану, а його тривале утримання органом досудового розслідування створює пряму загрозу його життю.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скасування арешту, оскільки вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадження, арешт на нього було накладено обґрунтовано та наразі не відпала потреба в продовженні застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, заслухавши доводи власника майна та прокурора, слідчий суддя вважає, що у скасуванні арешту слід відмовити зважаючи на наступне.

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У своєму клопотанні власник майна наголошував на існуванні обставин, які вказують на відсутність правових підстав для накладення арешту на належний йому мобільний телефон.

Встановлюючи обґрунтованість накладення відповідного арешту, слідчий суддя зважає на наступне.

Зі змісту ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2026 у справі № 761/52164/25 про накладення арешту на мобільний телефон Росо Х3, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , який було вилучено 11.12.2025 під час обушку за адресою: м. Київ, вул. Алімпія Галика (Малоземельна), 11-Б, а саме її мотивувальної частини, вбачається, що слідчий суддя прийшов до переконання про наявність правових підстав для накладення арешту, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом, а тому, накладення арешту на вказане майно має суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні і є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Досліджуючи матеріали справи, на переконання слідчого судді, арешт на вказане вилучене майно було накладено обґрунтовано, доказів протилежного суду не надано.

Крім цього, слідчий суддя під час розгляду клопотання не встановив будь-яких відомостей, що у застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, зважаючи на обставини, які перевіряються органом досудового розслідування в межах цього провадження.

Суд вважає, що посилання власника майна на відсутність правових підстав для вилучення під час обшуку належного йому мобільного телефону не свідчить про неправильність висновків, викладених слідчим суддею, оскільки вказані посилання фактично зведені до оскарження законності проведеного обшуку, що не є предметом даного розгляду, натомість оцінка законності проведеної такої слідчої (процесуальної) дії, а також належності та допустимості отриманих унаслідок такої слідчої дії відомостей, може бути надана під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, з огляду на встановлені під час розгляду цього клопотання обставини у сукупності з наведеними учасниками доводів, на цьому етапі, на переконання слідчого судді, арешт майна залишається виправданим, будь-яких підстав для його скасування не встановлено, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000034 від 22.05.2025 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1