Справа 376/39/21 Головуюча в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/296/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000371 за апеляційною скаргою прокурора Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.05.2018 року Сквирським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2017 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 11 місяців 17 днів,

визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним даних кримінальних правопорушень.

вирішене питання про речові докази.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 12 жовтня 2020 року, у вечірній час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом віджиму метало-пластикового вікна, проник до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де повторно здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 6 000 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, ОСОБА_8 , 12.10.2020 року, близько 19 години, з метою незаконного проникнення до житла, таємно, за відсутності законних підстав та не отримавши згоди власника, через вхідні двері, які були не замкнені проник до однієї з кімнат житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в подальшому був виявлений потерпілою - власницею домоволодіння ОСОБА_10 .

Крім цього, ОСОБА_8 , в кінці жовтня 2020 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, здійснив крадіжку мобільного телефону вартістю 4 399 гривень 20 копійок, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На переконання прокурора, висновки суду про визнання невинуватості ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Зокрема, суд, як на підставу для виправдання ОСОБА_8 послався на відомості реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, який не був досліджений під час судового розгляду, та відповідно констатував у своєму рішенні факт відсутності відомостей про наявність постанови про визначення групи прокурорів та постанови, якою визначено слідчого або групу слідчих, які здійснювали досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів. Крім цього, прокурор звернув увагу на те, що клопотань сторони захисту з приводу необхідності дослідження реєстру матеріалів досудового розслідування, а також щодо надання постанов про визначення прокурора або слідчого, до суду не надходило. При цьому, на переконання прокурора реєстр матеріалів досудового розслідування не є доказом у розумінні положень статей 98, 99 КПК України, оскільки є інформаційним додатком до обвинувального акта. Не зважаючи на викладене, матеріали кримінального провадження містять постанови про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 13.10.2020 року (а.п. 9) та від 26.11.2020 року (а.п. 164-165), а також процесуальні рішення щодо визначення слідчого у даному кримінальному провадженні, які 30.12.2020 року були відкриті стороні захисту у порядку, передбаченому ст.290 КПК України. У порушення положень ч.5 ст.364 КПК України суд, безпосередньо не перевірив доводи, викладені стороною захисту у судових дебатах щодо відсутності вищевказаних процесуальних рішень, та не забезпечивши засад змагальності - обмежив прокурора у поданні відповідних документів на підтвердження допустимості зібраних доказів, зокрема щодо підтвердження повноважень посадових осіб, які здійснювали їх збирання. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5 років.

У поданих змінах та доповненнях до апеляційної скарги прокурор просив вирок змінити. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.1 ст.162 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора зі змінами та доповненнями підтримав частково. Просив хвалити рішення, яким ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.1 ст.162 КК України із підстав, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині;

захисника, який апеляційну скаргу прокурора зі змінами та доповненнями підтримав у частині закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за строками давності. Не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.1 ст.162 КК України із підстав, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині;

обвинуваченого, який апеляційну скаргу прокурора зі змінами та доповненнями підтримав в частині необхідності його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Підтримав думку захисника у цій частині;

колегія суддів визнає те, що стороною захисту під час обговорення змін та доповнень до апеляційної скарги прокурора фактично заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185, ч.1 ст.162 КК України із підстав, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині пред`явленого обвинувачення;

вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як випливає зі змісту положень ст.49 КК України та ч.3 ст.285 КПК України, за наявності підстав та умов, передбачених ст.49 КК України та за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме із підстав закінчення строків давності - звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення, зокрема за ч.1 ст.162 КК України, яке, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, та за ч.2 ст.185 КК України, який, відповідно до положень ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, подія яких мала місце в жовтні 2020 року.

За правилами п.3 ч.1 ст.49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин, яким є ч.2 ст.185 КК України, становить п`ять років, а за кримінальний проступок за який передбачене покарання у виді обмеження волі, яким є ч.1 ст.162 КК України, становить три роки.

Таким чином, на момент перегляду апеляційним судом вироку Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.185, ч.1 ст.162 КК України закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_8 у ході апеляційного розгляду були роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності на що він надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України, що відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України є умовою звільнення від кримінальної відповідальності.

За наявності констатованих підстав звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України та умов такого звільнення, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ст.288 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження із підстав п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Та обставина, що стосовно обвинуваченого був ухвалений виправдувальний вирок не є перешкодою до розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та ухвалення рішення про задоволення даного клопотання. Так, § 2 Глави 24 КПК України яким урегульовані питання звільнення особи від кримінальної відповідальності не містить заборони в частині ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо якої ухвалений виправдувальний вирок. Цими положеннями КПК України визначені обов`язкові умови такого звільнення якими є: наявність підстави, передбаченої відповідним законом та наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності незалежно від того на якому етапі чи на якій стадії кримінального провадження відбувається таке звільнення, у тому числі і якщо воно відбувається на стадії апеляційного провадження з оскарження виправдувального вироку. Оскільки можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності із підстав закінчення строків давності передбачена ст. 49 КК України та отримана згода обвинуваченого на таке звільнення, то ухвалення колегією суддів рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності із цих підстав та закриття кримінального провадження є обов`язковим.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання захисника, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 та п.3 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 404, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Клопотання захисника задовольнити.

Вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року щодо визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК Українизвільнити із підстав, передбачених п.2 та п.3 ч.1 ст. 49 КК України, а саме у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000371 від 13.10.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України закрити із підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

В решті вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 протягом того ж часу із моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

_____________________ ОСОБА_2 _____________________ ОСОБА_3 _____________________ ОСОБА_4