Провадження № 11-кп/4808/80/26
Категорія ст. 331 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000775 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

в с т а н о в и в :

1. Зміст ухвали суду першої інстанції.

1.1. Суд обрав обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.01.2026 з визначенням застави у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

1.2. Рішення мотивовано тим, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

2. Доводи апеляційної скарги.

2.1. Ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, оскільки тримання під вартою є занадто тяжким запобіжним заходом за обставин даного провадження.

2.2. Зазначає, що інкримінована крадіжка на суму 4 600 грн є неспівмірною з кваліфікацією злочину як тяжкого, що передбачає покарання нарівні з крадіжками у великих розмірах. Наголошує, що потерпілому повністю відшкодовано завдані збитки.

2.3. Доводи прокурора про існування реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджені доказами, а висновки суду щодо їх існування грунтуються лише на припущеннях.

2.4. Зазначає, що сама лише тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для висновку про те, що обвинувачений буде переховуватись від слідства чи суду.

2.5. Твердження прокурора про ризик переховування ОСОБА_8 від слідства чи суду є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять доказів його належного виклику під час перебування у розшуку.

2.5. ОСОБА_8 повністю визнає свою вину, а потерпілому відшкодовано збитки, що створює передумови для застосування ст. 75 КК України в майбутньому.

2.6. Обвинувачений має стале місце проживання у своєї цивільної дружини, яка займає активну позицію у його долі та фактично відшкодувала шкоду потерпілому, що свідчить про сталі соціальні зв`язки. Крім того, до затримання обвинувачений працював (хоча й неофіційно), що підтверджує його належну соціальну адаптацію.

Просить оскаржену ухвалу скасувати і постановити нову, обравши обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В засіданні апеляційного суду обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

3.2. Прокурор вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою. Просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині обґрунтованості обраного запобіжного заходу, апеляційний суд виходить з того, що згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою може бути застосоване до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину із санкцією понад три роки позбавлення волі.

4.2. Нормою ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання законних підстав для утримання особи під вартою на суд покладено обов`язок установити: 1) обґрунтованість підозри (ст. 177 КПК України); 2) наявність ризиків (ст. 177 КПК України); 3) можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (ч.1. ст. 183 КПК України).

4.3. Обґрунтованість обвинувачення.

Оцінка обгрунтованості обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого (ч. 2 ст. 422-1 КПК) поза компетенцією апеляційного суду.

4.4. Щодо ризиків.

Обвинуваченому поставлено у вину вчинення кримінальних правопорушень одне з яких є тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК України) та передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Ймовірність такого тяжкого покарання може сприяти виникненню намірів переховуватися від суду.

Оцінюючи дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано врахував його суспільну небезпечність та попередній кримінальний досвід. Крім того, ОСОБА_8 раніше перебував у розшуку, що свідчить про його схильність до ухилення від правосуддя.

Наведені обставини свідчать про наявність реальних ризиків переховування від суду.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, що свідчить про високу ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК).

Тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а також те, що обставини, за яких судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали, апеляційний суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

4.5. Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою вжиття запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених ст. 177 КПК.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції належно врахував та оцінив відповідні ризики (ст.177, 178 КПК України).

У матеріалах справи відсутні докази зміни будь-яких обставин, які існували при обранні запобіжного заходу обвинуваченому. Встановлені ризики також не перестали існувати.

Підстави для зміни обраного запобіжного заходу відсутні.

5. Висновки.

Суд першої інстанції врахував усі необхідні обставини цього провадження, дані про особу обвинуваченого і прийняв законне, обґрунтоване та належно вмотивоване рішення.

Тому, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 26.11.2025 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000775 щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України - залишити без змін.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5