ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно, яке вилучено під час під час обшуку 02.10.2025 року в межах кримінального провадження №0000483 від 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07 жовтня 2025 року накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку, проведеного 02.10.2025 року за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Олекси Тихого, буд. 240, в межах кримінального провадження №0000483 від 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 02.10.2025 року, а саме: зошит з написом «Big cat» на 48 вісім аркушів з рукописними записами; аркуш паперу з написом накладна з рукописним текстом.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07.10.2025 р. у справі № 208/12024/25 провадження № 1-кс/208/3968/25, оскільки копію ухвали слідчого судді надано не було, а через ЄДРСР з оскарженим рішенням ознайомився лише 13.10.2025 року.

Просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07.10.2025 р. у справі № 208/12024/25 провадження № 1-кс/208/3968/25 скасувати, у задоволенні клопотання прокурора про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні 0000483 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що оскаржена ухвала про накладання арешту на майно є протиправною.

Зазначає, що судом надано обшук слідчому Національної поліції органу, який не уповноважений здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.1 ст.204 КК України, таке кримінальне провадження має бути підслідно детективам Бюро економічної безпеки України.

Звертає увагу, що учасники обшуку судом не викликались, про відповідне судове засідання учасникам слідчих (розшукових) дій було не відомо, відповідні клопотання не вручались та не надавались.

Зазначає, що відповідно до протоколу обшуку майно було вилучено у ОСОБА_8 . Але слідчим суддею не встановлено та не повідомлено власника майна про розгляд справи.

Слідчим суддею розгляд справи проведено у письмовому провадженні, накладено арешт на вказані речі. Суд не посилається, яким чином слідчий встановив, що вказані речі містять інформацію у розумінні речового доказу, можуть бути використані слідчим у кримінальному провадженні. Судом та слідчим не досліджено зміст вилучених записів.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 , як представник власника майна ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді про арешт майна від 07.10.2025 року без змін, як законну, вмотивовану та обґрунтовану.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга залишенню без задоволення з таких підстав:

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана ухвала слідчим суддею постановлена 07 жовтня 2025 року за відсутності власника майна та його захисника. Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав до Дніпровського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» 17 жовтня 2025 року. На підтвердження поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що на день подання апеляційної скарги йому, як представнику власника майна, судом 1-ї інстанції не було надано доступу до матеріалів, починаючи з 13.10.2025 року, оскільки в матеріалах справи слідчим та прокурором не було зазначено ОСОБА_8 , як власника майна, на яке накладено арешт, що ускладнило його звернення з апеляційною скаргою у встановлені строки.

Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 та поновлення строку на апеляційне оскарження як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржена ухвала слідчого судді постановлена в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 від 10.07.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Як встановлено під час досудового розслідування отримані відомості, що мешканець міста Дружківка Краматорського району Донецької області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює систематичну протиправну діяльність з незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів не маркованих марками акцизного податку без державної реєстрації своєї діяльності та з формальною реєстрацією діяльності зі збуту тютюнових виробів іншою особою.

Крім того, є підстави вважати, що незаконна діяльність здійснюється з формальною реєстрацією у якості ФОП ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрована як ФОП з кодом діяльності «47.81 Родрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами». Наявні відомості, що торгівля здійснюється і на теперішній час у ряді торгових приміщень (кіосків) у м. Дружківка, а зберігання незаконно виготовлених тютюнових виробів, а також збут здійснюється за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_10 від 24.09.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку у домоволодіння (прибудинкової території, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , яке фактично належить та використовується ОСОБА_8 , з метою вилучення: незаконно виготовлених тютюнових виробів, документів, в тому числі чорнових записів щодо придбання, транспортування, зберігання та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів; документів, що свідчать про походження незаконно виготовлених тютюнових виробів; товарних чи інших накладних, чеків, у яких містяться відомості про походження тютюнових виробів; грошових коштів, отриманих від збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів; комп`ютерної техніки та електронних носіїв інформації, в тому числі флеш накопичувачів, за допомогою яких ведеться облік придбаних та реалізованих тютюнових виробів та тютюну; носіїв інформації, мобільних телефонів із встановленими SIM картками та програмами, в тому числі «Viber», «WhatsApp», «Telegram» за допомогою яких здійснюється пересилання текстових та інших файлів з метою збуту тютюнових виробів.

02.10.2025 в період часу з 10 години 38 хвилин по 12 годину 12 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого відшукано та вилучено:

-зошит з написом «Big cat» на 48 вісім аркушів з рукописними записами;

-аркуш паперу з написом накладна з рукописним текстом.

Постановою слідчого від 03.10.2025 вищезазначене тимчасово вилучене майно, що підпадає під ознаки зазначені в п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні

Постановою слідчого від 03.10.2025 р. вищезазначене тимчасово вилучене майно, що підпадає під ознаки зазначені в п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення можливої конфіскації майна просить накласти арешт на виявлене та вилучене в ході обшуків майно.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07 жовтня 2025 року накладено арешт на вищевказане майно, яке вилучено під час обшуку 02.10.2025 року в межах кримінального провадження №0000483 від 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

В обґрунтування рішення слідчий суддя зазначив, що аналіз клопотання про накладення арешту на майно давав підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК та містить правові підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, оскільки вказані предмети, які було вилучено під час обшуку 02.10.2025 року за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Дружківка, вул. Олекси Тихого, буд. 240, відповідають критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК, мають у кримінальному провадженні значення речового доказу, доля яких буде вирішуватися в порядку ст. 100 КПК України. Слідчий суддя обгрунтовано вважав, що наявні підстави для задоволення клопотання про арешт майна, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження цим майном, що узгоджується з вимогами ст. 170 КПК України, оскільки є потреба в збереженні речових доказів.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого / прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий / прокурор зазначає у своєму клопотанні.

За приписами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. (ч. 4 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. (ч. 4, 5 ст. 170 КПК України).

За приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження наявна постанова слідчого від 03.10.2025 р. про визнання вищезазначеного тимчасово вилученого майна речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції прокурор в судовому засіданні просив врахувати, що в ході досудового розслідування ОСОБА_8 будь-яких документів на підтвердження права власності на вилучене майно не надав, тому підстави вважати, що він є власником чи володільцем вилученого майна, у слідчого та прокурора були відсутні. Тому розгляд клопотання про накладення арешту на вилучено майно без участі ОСОБА_8 було правомірним. З цим погоджується і апеляційний суд.

Відшукання та вилучення чорнових записів за адресою: АДРЕСА_1 відбулось на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_10 від 24.09.2025 року, в якій прямо було зазначено дозвіл на обшук з метою виявлення чорнових записів щодо придбання, транспортування, зберігання та збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів. І саме на такі предмети було накладено арешт оскарженою ухвалою слідчого судді.

Тож, колегія суддів апеляційної інстанції вважає апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 про порушення прав ОСОБА_8 як володільця арештованого майна такими, що не підтверджуються матеріалами провадження.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що аналіз клопотання про накладення арешту на майно давав підстави для висновку, що дане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК та містить правові підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що майно, на яке просить слідчий накласти арешт, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, має доказове значення у справі, та доля яких буде вирішуватися в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Кам?янського від 07 жовтня 2025 року, якою накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку 02.10.2025 року в межах кримінального провадження №0000483 від 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4