Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4583/26
Номер провадження 1-кс/711/1444/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000259 від 24.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопідгородне, Межівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не є особою з інвалідністю, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з подальшим його утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», та не визначати розмір застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження №0000259 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 серпня 2025 року, близько о 20 годині 35 хвилин, водій автомобіля марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , маючи зняту, але не погашену судимість, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в смт. Цвіткове, по проїзній частині вулиці Шкільна, зі сторони вул. Цвітківська в напрямку до вул. Ватутіна, поблизу будинку № 48 по вулиці Шкільна, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

- п.12.4 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Під час руху він, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому перебував малолітній пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, рухаючись в смт. Цвіткове, по проїзній частині вулиці Шкільна, зі сторони вул. Цвітківська в напрямку до вул. Ватутіна, зі швидкістю, що значно перевищує дозволену в населеному пункті швидкість 50 км/год., поблизу будинку № 48 по вулиці Шкільна, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, не впевнився в безпеці свого руху, втратив керування транспортним засобом, виїхав за межі правого краю проїзної частини вулиці Шкільна, де допустив наїзд автомобіля на складені дерев`яні шпали, що на узбіччі за межами правого краю проїзної частини вулиці Шкільна по напрямку руху автомобіля та подальше його перекидання на ліву частину.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому потиличної кістки у правих відділах, депресивного відламкового перелому потиличної кістки справа із зміщенням відламку на ширину поперечної кістки, поперечного перелому тім`яної кістки справа, тупої травми грудної клітки, легеневої кровотечі, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у приміщенні КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР».

24.08.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286-1 КПК України.

Так ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області № 699/1327/25 від 26.08.2025 підозрюваному ОСОБА_4 , обрано домашній арешт строком на шістдесят днів в період часу із 22 години по 06 годину.

09.10.2025 кримінальне провадження №0000259 було зупинено у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, та отримано ухвалу про затримання і доставку в суд останнього для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На виконання указаної ухвали працівниками Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області 24.02.2026 ОСОБА_4 затримано.

З урахуванням зібраних даних, після відновлення кримінального провадження та встановлення місця знаходження підозрюваного, 27.02.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Анкетні відомості обвинуваченого: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новопідгородне, Межівського району, Дніпропетровської області, українець, громадянину України, освіта середня спеціальна, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Причетність ОСОБА_4 до вчиненого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 24.08.2025, в ході якого зафіксовано слідству інформацію, обстановку на місці події;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 24.08.2025;

- показаннями свідка ОСОБА_7 від 24.08.2025 який пояснив обставини

та механізм ДТП, те що ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись на автомобілі ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

не впорався із керуванням та виїхав за межі проїзної частини та допустив зіткнення із купою дерев`яних шпал, від чого автомобіль перекинувся;

- показаннями свідка ОСОБА_6 від 24.08.2025 який пояснив обставини

та механізм ДТП, те що ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та рухаючись на автомобілі ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

не впорався із керуванням та виїхав за межі проїзної частини та допустив зіткнення із купою дерев`яних шпал, від чого автомобіль перекинувся;

- протоколом огляду трупа ОСОБА_6 від 03.09.2025;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 ,

№ 03-01/1233 від 20.09.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку, крововиливів м`які мозкові оболонки обох півкуль та мозочка з проривом в бокові шлуночки,

що ускладнилась різким набряком-набубнявінням головного мозку та мозочка від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_6

- актом хіміко-токсикологічного дослідженні сечі ОСОБА_4 ,

від 17.09.2025, що підтверджує стан сп`яніння (0,73 проміле);

- висновком судово-медичної (токсикологічної) експертизи по зразках сечі ОСОБА_4 , № 05-3-08/2129від 03.10.2025, що підтверджує стан сп`яніння (0,41 проміле);

- висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу

№ СЕ-19/124-25/13974-ІТ від 09.10.2025, згідно якого встановлено: До моменту ДТП рульове керування, ходова частина та робоча гальмова система автомобіля ВАЗ 2107 (номерний знак НОМЕР_1 ) знаходилися працездатному стані.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.04.2026 строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до закінчується 07.05.2026.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачується може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1)ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду з підстав тяжкості покарання, що загрожує, що також узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, зокрема санкція статті злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлення тягаря кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та невідворотність покарання, можуть спонукати ОСОБА_4 до зміни місця проживання.

Разом з тим, указаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 у період з вересня 2025 року по 24.02.2026 переховувався від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

2)може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування, показань, тим самим він матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

3)може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що виразилось неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування, з метою уникнення від кримінальної відповідальності переховуючись від органу досудового розслідування.

Так ОСОБА_4 порушив покладені на нього обов`язки, та зник із місця проживання у невідомому напрямку, вказане підтверджує ризик вказаний в п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, особи обвинуваченого, все це свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки.

Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до органу досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за обвинуваченого.

Домашній арешт також, на думку органу обвинувачення, не може бути застосований до обвинуваченого, оскільки він порушив умови його виконання та переховувався від органу досудового розслідування.

Також при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 , слід врахувати наявні обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

-кримінальне правопорушення вчинене останнім являється тяжким, та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років;

-являється особою стосовно якої в ході досудового розслідування не здобуто будь-які дані, які вказували б на наявність у нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відповідного запобіжного заходу;

-відсутність міцних соціальних зав`язків, які б забезпечили виконання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням обвинуваченого в місцях попереднього ув`язнення.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість призначеного покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

У відповідності до положень ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обрання щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, однак беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти, і він тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, може впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому обрання відносно нього будь якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти ризикам, що визначені ст.177 КПК України, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не представлятиметься можливим.

Згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Крім того, зазначаю, що 26.03.2026 обвинувальний акт особисто прокурором завезений до Городищенського районного суду Черкаської області, про що міститься відмітка про отримання. В той же день і скеровано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перше підготовче судове засідання призначене на 04.05.2026 на 12 годину 15 хвилин.

Стороною обвинувачення 23.04.2026 скеровано до головуючого судді лист із копією ухвали від 09.03.2026 та клопотанням про залучення захисника для ОСОБА_4 .

Крім того, 24.04.2026 на адресу суду скеровано клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Однак, 04.05.2026 о 08 годині 39 хвилин, в телефонному режимі, секретар судді повідомила, що суддя перебуває на лікарняному.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

На даний час, стороною обвинувачення вжито всіх заходів з метою проведення підготовчого судового засідання в межах строку діючого запобіжного заходу, однак з незалежних від неї причин, провести його до 07.05.2026 не представляється можливим.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на строк 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив задоволити його, посилаючись на обставини викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 було скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області 26.03.2026. Однак, підготовче засідання призначено на 04.05.2026, в той же час запобіжний захід застосований до обвинуваченого закінчується 11.05.2026, тому виникла необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обраного останньому. Ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені слідчими суддями при обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу та при його продовженні не втратили своєї актуальності та продовжують існувати. Просить задовольнити клопотання та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на строк 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, просить врахувати стан здоров`я обвинуваченого та застосувати цілодобовий домашній арешт. В електронний суд долучила довідку про стан здоров`я підозрюваного щодо неможливості його відбувати тримання під вартою через стан здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника. Додатково вказав, що він хворіє на туберкульоз та є підозра на наявність в нього онкологічного захворювання. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою проживання брата ( АДРЕСА_2 ). Звернув увагу на довідку, де вказано, що він не може утримуватися в ІТТ, і що йому не надають тут належне медичне обстеження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно до ч.6 ст.199 КПК України, - у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно положень ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

24.08.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 26.08.2025 (справа №699/1327/25) відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, що передбачає заборону підозрюваному залишати місце проживання строком на 60 днів.

03.09.2025 потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується протоколом огляду місця події від 03.09.2025 та висновком експерта №03-01/1233.

Постановою начальника відділення СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про зміну складу кримінального правопорушення від 03.09.2025 у даному кримінальному провадженні змінено склад правопорушенні із ч.2 ст.286-1 КК України на ч.3 ст.286-1 КК України.

09.10.2025 старшим слідчим відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 винесено постанову зупинення досудового розслідування кримінального провадження №0000259 від 24.08.2025 та оголошення розшуку ОСОБА_4

09.10.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/9455/25) надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його доставки для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу останньому.

24.02.2026, на виконання ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.10.2025, ОСОБА_4 затримано.

24.02.2026 старшим слідчим відділу розслідування злочинів в сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 винесено постанову відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000259 від 24.08.2025 у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного.

25.02.2026 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/1772/26) до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.03.2026, без визначення розміру застави.

27.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

25.03.2026 досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, на підставі доручення прокурора слідчим в цей же день надано доступ до матеріалів провадження.

Супровідним листом від 25.03.2026, відповідно до вимог ст.ст.283, 291 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000259 від 24.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області та отримано судом 26.03.2026.

Відповідно до повідомлення Городищенського районного суду Черкаської області направленого на адресу Черкаської обласної прокуратури, підготовче судове засідання по обвинуваченню ОСОБА_4 призначено на 04.05.2026.

09.04.2026 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси (справа №711/3494/26) ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 07 травня 2026 року включно, з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій обвинуваченої особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України перевірена та підтверджена ухвалами слідчих суддів Придніпровського районного суду м. Черкаси про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою та при його продовженні.

На даний час, ОСОБА_4 висунуто остаточне обвинувачення та матеріали кримінального провадження скеровано до Городищенського районного суду Черкаської області, підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначено на 04.05.2026, проте строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу спливає 11.05.2026.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси було встановлено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких була доведена прокурором.

На даний час, на переконання слідчого судді, прокурором доведено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих. Наявність вказаних ризиків була врахована при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також при його продовженні (ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.04.2026), які на час розгляду даного клопотання не зменшились та не змінились. Так, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризику переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінований в провину ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.3 ст.286-1 КК України, який є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При цьому, слідчий суддя враховує, що після застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, останній зник з місця проживання та переховувався від органу досудового розслідування, а тому ризик переховування від суду виглядає досить реальним та обґрунтованим.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки та потерпілі допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

При цьому слідчий суддя враховує, що свідки та потерпілі є знайомим обвинуваченого ОСОБА_4 , які були пасажирами в автомобілі, а тому останній перебуваючи на волі зможе шляхом вмовлянь чи іншим чином впливати на них з метою зміни ним своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності.

Вказані доводи є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами та необґрунтованості існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Крім того, на переконання слідчого судді, такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, про який ідеться в клопотанні, є виправданим, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, в наслідок вчинення якого настала смерть потерпілого. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, неможливим застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення, його тяжкість та невідворотність наслідків, що настали, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до обвинуваченого, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Домашній арешт не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначеним ризикам, а особливо переховування від суду, враховуючи, що ОСОБА_4 вже обирався в рамках даного кримінального провадження даний запобіжний захід, який було порушено останнім; а також спілкування підозрюваного зі свідками у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що задля забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід має бути продовжений на 30 днів, а саме до 04.06.2026 включно.

Оцінюючи твердження сторони захисту про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 та необхідність проходження медичного обстеження за межами ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» слідчий суддя наголошує на тому, що право обвинуваченого на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів слідчим суддею і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

В поданому клопотанні, прокурором зазначено, що відповідно до довідки від 04.12.2024 в ОСОБА_4 наявне захворювання у вигляді туберкульозу. В той же час, доказів неможливості отримання обвинуваченим належної медичної допомоги в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та неможливість проходження медичного обстеження, з огляду на перебування останнього під вартою, стороною захисту не надано.

Також звернено увагу на додану довідку стороною захисту, яка підтверджує дані обставини, однак вона датована 2024 роком та стосувалася того часу утримання підозрюваного в ІТТ, що і написано в самій довідці, додатково відверто помітно, що частка «НЕ» дописана додатково, хоч це не впливає на продовження запобіжного заходу, так як не спростовано належними доказами та обстеженням, проте має бути додатково перевірено, що необхідно забезпечити слідчим суддею даною ухвалою, так як стосується це не тільки обов`язків підозрюваного, а і прав.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Окремо слід зазначити, що слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту, але вважає, що у даному випадку, ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у встановлені законом строки, а також, забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстав для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, про що клопотала сторона захисту, слідчий суддя не вбачає. До того ж, відсутні доводи та підтвердження, що брат забезпечить проживання підозрюваного для виконання цілодобового домашнього арешту, так як наявна хвороба, яка може бути небезпечною для оточуючих, інших варіантів немає, так як ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою та немає де проживати.

Доводи сторони захисту враховано при застосуванні проміжку тримання під вартою, а також необхідністю якнайшвидшого розгляду даного питання складом суду, що здійснює розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при продовженні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, що потягло загибель особи. Дана особа переховувалася, що також аргументує неможливості застосування альтернативного запобіжного заходу застави.

Відповідно до п.п.1.2, п.п.1.3 п.1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим та засудженим. Вона включає консультацію лікаря, діагностику та лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, спрямування хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги, вона включає в себе також і надання невідкладної медичної допомоги, надання амбулаторної та стаціонарної медичної допомоги.

Крім того, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 демонструє незадовільний стан свого здоров`я, не виключено, що перебільшує тяжкість свого стану, водночас безпосередньо від останнього надійшло повідомлення про неможливість відбування тримання під вартою із посиланням на діагноз відкритої форми туберкульозу та онкологічної хвороби. Та продемонстровано довідку 2024 року, яка підтверджує потребу подальшого обстеження.

В той же час завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи викладене, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 утримується під вартою у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», доходжу висновку, що з метою з`ясування реальної ситуації щодо стану здоров`я підозрюваного, необхідно зобов`язати керівника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», так як в даній установі утримується останній, що є межами юрисдикції слідчого судді суду, невідкладно забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_4 з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надати необхідне лікування.

Вказане необхідно з метою з`ясування критичності стану здоров`я підозрюваного, через який він не міг би брати участь у судових засіданнях, що необхідно довести до відома складу суду, у якого перебуває на розгляді обвинувальний акт та за яким рахується підозрюваний для забезпечення розгляду у найкоротший час (Городищенський районний суд Черкаської області).

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000259 від 24.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 04.06.2026 включно.

Строк дії ухвали визначити до 04.06.2026 включно.

Зобов`язати уповноважених осіб «ДУ "Черкаський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після проведення медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно повідомити у найефективніший спосіб головуючого суддю у справі суду, який здійснює розгляд обвинувального акту відносно нього ( на даний час Городищенський районний суд Черкаської області) про можливість останнього приймати участь в судових засіданнях.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно вручити прокурору та направити обвинуваченому, його захиснику, а також ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11.05.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1