Справа № 638/4854/24
Провадження № 1-кс/638/405/26
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001878 від 29 грудня 2023 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження № 0001878 від 29.12.2023 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Головуюча суддя ОСОБА_4

У судовому засіданні 05 лютого 2026 року обвинувачений ОСОБА_3 заявив усний відвід головуючій судді ОСОБА_4

05 лютого 2026 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід головуючій судді ОСОБА_4 розподілено судді ОСОБА_1 .

У письмовій заяві від 10 лютого 2026 року ОСОБА_3 заявлений ним відвід підтримав та зазначив, що суддя ОСОБА_4 підлягає відводу, оскільки:

- під час судового засідання суддя висловлювала звинувачення щодо нього, що він начебто жодного разу не з`явився в судове засідання, не маючи на це відповідних підстав;

- у позасудовому порядку суддя ОСОБА_4 допускала висловлювання позапроцесуального характеру які не стосувалися розгляду справи;

- суддя допускає проведення судового засідання за присутності невідомих сторонніх осіб, що не були внесені у протокол судового засідання як учасники судового засідання з незрозумілим статусом та ролі у розгляді вказаної судової справи;

- суддя ОСОБА_4 у присутності таких сторонніх осіб намагалася з`ясувати обставини відносно щодо обвинуваченого, що могли містити конфіденційну інформацію та порушували його конституційні права на нерозголошення такої інформації стороннім особам.

У зв`язку з викладеним, обвинувачений вважає, що суддя ОСОБА_4 , розглядаючи справу, має упереджене ставлення до нього та не може розглядати справу об`єктивно, всебічно та неупереджено.

В судове засідання учасники кримінального не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення судового засідання не зверталися.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 81 КПК України не вимагає обов`язкової участі учасників кримінального провадження при розгляді заяви про відвід, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявленого відводу, суд дійшов наступних висновків.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Враховуючи пояснення ОСОБА_3 , які він надав під час розгляду заяви про відвід, суд дійшов висновку, що відвід головуючій судді ОСОБА_4 заявлений на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України у зв`язку з наявністю інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

До таких обставин обвинувачений відносить наступне:

- під час судового засідання суддя висловлювала звинувачення щодо нього, що він начебто жодного разу не з`явився в судове засідання, не маючи на це відповідних підстав;

- у позасудовому порядку суддя ОСОБА_4 допускала висловлювання позапроцесуального характеру, які не стосувалися розгляду справи;

- суддя допускає проведення судового засідання за присутності невідомих сторонніх осіб, що не були внесені у протокол судового засідання як учасники судового засідання з незрозумілим статусом та ролі у розгляді вказаної судової справи;

- суддя ОСОБА_4 у присутності таких сторонніх осіб намагалася з`ясувати обставини відносно щодо обвинуваченого, що могли містити конфіденційну інформацію та порушували його конституційні права на нерозголошення такої інформації стороннім особам.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Доводи ОСОБА_3 про те, що суддя під час судового засідання висловлювала на його адресу звинувачення щодо неприбуття в жодне судове засідання без поважних причин, не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження. Щодо неявки обвинуваченого на попереднє судове засідання, призначене на 14 січня 2026 року, то докази поважності причин неприбуття в нього надані обвинуваченим лише 10 лютого 2026 року, тобто уже після заявленого ним відводу головуючій судді ОСОБА_4 .

Твердження обвинуваченого про те, що у позасудовому порядку суддя ОСОБА_4 допускала висловлювання позапроцесуального характеру, які не стосувалися розгляду справи, ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодним доказом.

Щодо доводів обвинуваченого про допуск в судове засідання невідомих сторонніх осіб, то дотримання суддею ОСОБА_4 засад гласності і відкритості судового провадження, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 27 КПК України, не може свідчити про необ`єктивність судді чи наявність у неї упередженого ставлення до обвинуваченого.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Обвинуваченим не наведено фактів прояву головуючою суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді даного провадження.

Таким чином, аргументи, якими скаржник мотивує заявлений відвід головуючої судді ОСОБА_4 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості головуючої судді ОСОБА_4 , як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б свідчили про особисту упередженість головуючої судді ОСОБА_4 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

З урахування викладеного вище, суд відмовляє ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід головуючої судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 75, 76, 81, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001878 від 29 грудня 2023 року з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1