УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 рокуселище Петрове Справа №: 941/1663/25
Провадження № 1-в/941/6/26

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника установи - ОСОБА_4

та засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в селищі Петрове справу за поданням начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Гур`їв Казахстан, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого: 09.08.2023 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» звернувся до суду з вищевказаним поданням мотивуючи це тим, що 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким Законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Відповідно до вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року, ОСОБА_5 , 24.11.2012 року в будівлі Комунального закладу Шевченківської середньої загальноосвітньої школи скоїв таємне викрадення чужого майна, а саме: скоїв крадіжку продуктів харчування та грошей, чим завдав матеріальну шкоду на суму загальну 586 гривень 25 копійок, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення. Також 03.12.2012 року ОСОБА_5 в приміщенні гаражу, який належить потерпілому ОСОБА_6 , викрав речі та продукти харчування, чим завдав матеріальну шкоду на суму загальну 1830 гривень, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

А тому начальник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)»просить суд вирішити питання щодо приведення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

Представник державної установи «Петрівська виправна колонія (№ 49)» в судовому засіданні, подання підтримав.

Прокурор щодо задоволення подання не заперечував.

Засуджений теж не заперечував щодо задоволення подання начальника установи.

Суд, заслухавши доводи представника установи, думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання начальника установипідлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі.

Під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України (п.13 ч.1 ст.537 КПК України).

Згідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч.3 ст.57, ч.1 ст.58, ч.1 ст.62 КК України), 11, 13, 13-2 ч.1 ст.537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі, де останній своїми протиправними діями 24.11.2012 року в будівлі Комунального закладу Шевченківської середньої загальноосвітньої школи скоїв таємне викрадення чужого майна, а саме: скоїв крадіжку продуктів харчування та грошей, чим завдав матеріальну шкоду на суму загальну 586 гривень 25 копійок та 03.12.2012 року в приміщенні гаражу, який належить потерпілому ОСОБА_6 , викрав речі та продукти харчування, чим завдав матеріальну шкоду на суму загальну 1830 гривень.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України). Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 ст.74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року, завдав скоєнням крадіжки матеріальну шкоду на суму 586 гривень 25 копійок та на суму 1830 гривень, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України, по вказаним епізодам, у виді 04 років позбавлення волі.

Як встановлено судом, вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року ОСОБА_5 також засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 03 років позбавлення волі.

Тобто звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння, по вказаним епізодам, не впливає на остаточне покарання, призначене йому вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року.

За таких обставин, подання є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4, 5, ч. 2 ст.74 КК України, ст. ст.369-372, 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства, відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 04 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати засудженим вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року за ч.1 ст.263, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 05 років позбавлення волі.

Початок строкку рахувати з 26.05.2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду на протязі 07 діб з часу її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя Петрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1