Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

4 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд"кримінальне провадження № 0000278 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Самарканд, Узбекистан, громадянина України,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2583 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.2583 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку із встановленням відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

На переконання захисника, під час судового розгляду встановлено невинуватість ОСОБА_7 та його непричетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а тому висновки суду ґрунтуються виключно на припущеннях, що є порушенням презумпції невинуватості як загальної засади кримінального провадження, передбаченої ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, і не відповідає стандарту доказування "поза розумним сумнівом". Зокрема, суд не встановив, якими діями обвинувачений сприяв у діяльності терористичної організації, а кваліфікація його дій за ч.1 ст.2583 КК України, взагалі, не відповідає обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 взяв участь у терористичній організації, за наступних обставин.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку, м. Луганську та населених пунктах Донецької і Луганської областей розпочалася збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 7 квітня 2014 року оголошено "Декларацію про суверенітет Донецької народної республіки" та 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання "Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Донецької народної республіки", за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення "Донецька народна республіка" (далі - "ДНР").

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27 квітня 2014 року оголошено "Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки" та 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання "Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки", за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення "Луганська народна республіка" (далі - "ЛНР").

Вказані терористичні організації мають конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичних організацій покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади "ДНР", "ЛНР" та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади "ДНР" та "ЛНР";

- організація та проведення незаконних референдумів та виборів на територіях, підконтрольних "ДНР" та "ЛНР";

- проведення агітаційної роботи серед населення Донецької та Луганської областей щодо діяльності терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР" з метою схиляння їх до участі у вказаних терористичних організаціях та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичних організацій та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії між лідерами "ДНР" та "ЛНР", представниками влади та Збройних Сил РФ з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави Україна, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном, з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави Україна, зокрема, протидії правоохоронним органам та силам Антитерористичної операції (далі - АТО) та Операції об`єднаних сил (далі - ООС);

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності "ДНР" та "ЛНР", дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку "ДНР" та "ЛНР" для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників "ДНР" та "ЛНР" транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичних організацій покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави Україна в особі представників сил АТО, зокрема, ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні АТО та ООС;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку терористичних організацій та організація їх у групи, навчання, озброєння і керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів;

- вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України;

- захоплення чи заволодіння в інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та ООС, і забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень, захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичних організацій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаних терористичних організацій є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звані "ДНР" та "ЛНР" є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), які створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому відповідно до п.16 ст.1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" вони є терористичними організаціями.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. За приписами ст.25 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно із законом.

Однак в порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань учасниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР" здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької та Луганської областей, акти застосування збройної сили проти держави Україна, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил АТО у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

07 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення АТО.

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом № 405/2014 від 14.04.2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну АТО із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом"терористичною організацією визнається стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Терористична діяльність відповідно до цієї норми охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу "Про визнання Російської Федерації державою-агресором", затвердженим Постановою Верховної Ради України № 129-VIII від 27.01.2015, РФ визнано державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані "ДНР" та "ЛНР" - терористичними організаціями.

Заявою "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян", яка схвалена постановою Верховної Ради України № 145-VIII від 04.02.2015, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами РФ та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званих самопроголошених організацій "ДНР" та "ЛНР" терористичними, та численні злочини, вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України "Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України", схваленій постановою Верховної Ради України № 1596-VII від 22.07.2014, Заяві Верховної Ради України "Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму", схваленій постановою Верховної Ради України № 1597-VII від 22.07.2014, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України № 106-VIII від 14.01.2015, Заяві Верховної Ради України "Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", схваленій постановою Верховної Ради України № 337-VIII від 21.04.2015.

Отже, Верховною Радою України як єдиним законодавчим органом державної влади констатовано віднесення "ДНР" та "ЛНР" до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Також Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15.11.2000 зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до п."а" ст.2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом № ETSN90 від 27.01.1977, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом № ETSN190 від 15.05.2003, Резолюції Ради Безпеки ООН по боротьбі з тероризмом № 1373 від 28.09.2001, Конвенції Ради Європи про запобігання тероризму від 16.05.2005, а також відповідних положень Закону України "Про боротьбу з тероризмом" показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

З метою забезпечення діяльності самопроголошених "ДНР" та "ЛНР" представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької та Луганської областей сформовані підрозділи політичного (органи державної влади "ДНР" та "ЛНР") та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Терористичні організації "ДНР" та "ЛНР" мають організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність, її дисципліну, його учасники озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мають тяжке військове озброєння та військову техніку.

В зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставляться завдання щоденної діяльності, що полягає в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур "ДНР" та "ЛНР", придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення, встановлення режиму військового стану, протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронних органів України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокуються в різних населених пунктах і місцевостях на тимчасово окупованій частині Донецької та Луганської областей та мають загальну координацію керівництва.

ОСОБА_7 , будучи радикально налаштованою особою, яка не сприймає державну владу в Україні, підтримує злочинні наміри терористичної організації "ЛНР", що діє на території Луганської області, керуючись власними переконаннями та будучи обізнаним про її протиправну діяльність, з метою порушення громадського порядку і залякування населення добровільно вступив до підрозділу вказаної терористичної організації - "Свердловская исправительная колония управления исполнения наказаний Министерства внутренних дел Луганской народной республики", забезпечуючи реалізацію цілей та завдань терористичної організації "ЛНР", та приймав участь у терористичній організації "ЛНР".

Громадянин України ОСОБА_7 , будучи в період з травня 2010 року по вересень 2014 року працівником оперативного відділу Свердловської виправної колонії Луганської області (№ 38), у жовтні 2014 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території в смт. Вальянівське, м. Довжанськ Луганської області, знаючи специфіку роботи та устрою місць позбавлення волі, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно прийняв рішення про вступ на службу до підрозділу терористичної організації "УИН МВД ЛНР" у званні "майор внутренней службы".

В подальшому, в період з жовтня 2014 року по травень 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи на службі у "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, смт. Вальянівське, вул. Профсоюзна, 16, будучи особою, на яку покладено обв`язки по виконанню завдань та функцій "УИН МВД ЛНР", використовуючи надані повноваження, проводив серед ув`язнених колонії пропагандистську роботу з формування думки про легітимність діяльності терористичної організації "ЛНР" як державного утворення на захопленій силовим шляхом території України та схиляв ув`язнених до конфіденційного співробітництва з так званими органами "Министерства государственной безопасности Луганской народной республіки" (далі - "МГБ "ЛНР") для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

Так, у травні 2017 року ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин завів ув`язненого громадянина України ОСОБА_9 до оперативної частини "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" та із застосуванням психологічного тиску повідомив останньому, що для його переміщення на територію, підконтрольну Україні, йому необхідно погодитись на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР" для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у разі надання ним згоди на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР", відмовився від надання згоди та вчинення будь-яких дій, спрямованих на сприяння діяльності терористичної організації "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

Крім того, у період з 2014 по 2019 рік, ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин завів ув`язненого громадянина України ОСОБА_10 до оперативної частини "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" та із застосуванням психологічного тиску повідомив останньому, що для його переміщення на територію, підконтрольну Україні, йому необхідно погодитись на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР" для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у разі надання ним згоди на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР", відмовився від надання згоди та вчинення будь-яких дій, спрямованих на сприяння діяльності терористичної організації "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

Крім того, весною 2018 року ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин, перебуваючи в "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" із застосуванням психологічного тиску повідомив ув`язненому громадянину України ОСОБА_11 , що для його переміщення на територію, підконтрольну Україні, йому необхідно погодитись на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР" для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у разі надання ним згоди на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР", відмовився від надання згоди та вчинення будь-яких дій, спрямованих на сприяння діяльності терористичної організації "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

Крім того, в період з листопада по грудень 2018 року ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин викликав ув`язненого громадянина України ОСОБА_12 до оперативної частини "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" та із застосуванням психологічного тиску повідомив останньому, що для його переміщення на територію, підконтрольну Україні, йому необхідно погодитись на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР" для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

В подальшому у лютому-березні 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи в "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР", використовуючи стан ОСОБА_12 , надав йому для написання текст розписки про надання згоди на конфіденційне співробітництво з так званим "МГБ "ЛНР", примусивши надати згоду шляхом написання розписки.

Крім того, у квітні 2019 року ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин викликав ув`язненого громадянина України ОСОБА_13 до оперативної частини "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" та із застосуванням психологічного тиску повідомив останньому, що для його переміщення на територію, підконтрольну Україні, йому необхідно погодитись на конфіденційне співробітництво з так званими органами "МГБ "ЛНР" для отримання відомостей у сфері оборони (військового характеру) про дислокацію військових частин в районі ООС, про особовий склад, військове командування, їх воєнні завдання із засобів масової інформації і від знайомих та передачі цих відомостей членам "МГБ "ЛНР" та органам ФСБ РФ.

В подальшому у квітні 2019 ОСОБА_7 , перебуваючи в "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР", використовуючи стан ОСОБА_13 , надав йому для написання текст розписки про надання згоди на конфіденційне співробітництво з так званим "МГБ "ЛНР", примусивши надати згоду шляхом написання розписки.

За таких обставин ОСОБА_7 з жовтня 2014 року по травень 2019 року, несучи службу у складі "УИН МВД ЛНР", забезпечуючи реалізацію цілей та завдань терористичної організації, брав участь у терористичній організації "ЛНР".

Стороною захисту в апеляційній скарзі не оспорюються факт тимчасової окупації з боку РФ частини території України - Луганської області, починаючи з березня-квітня 2014 року, а також м. Довжанська влітку 2014 року, який є загальновідомим, а також факт перебування ОСОБА_7 в період з жовтня 2014 року по травень 2019 року на посаді працівника оперативного відділу "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" (Свердловської виправної колонії Луганської області (№ 38) у званні "майор внутренней службы".

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку.

Такими доказами є фактичні дані, які містяться в показаннях свідків та документах.

Так, свідок ОСОБА_13 показав, що з 2013 року по 2019 рік відбував покарання у Свердловській виправній колонії № 38 в Луганській області. З 2019 року по даний час відбуває покарання у Диканівській виправній колонії. В 2015 році його викликали в оперативний штаб колонії, де ОСОБА_7 запропонував йому підписати розписку про згоду на співробітництво, згідно з якою він зобов`язувався повідомляти органам "ЛНР" про рух Збройних Сил України. Спочатку він не погодився, однак оскільки під час перебування в колонії були постійні погрози його життю та здоров`ю, він розписку все ж таки підписав. ОСОБА_7 запам`ятав добре, хоча бачив лише один раз. Після надання згоди на співробітництво його перевели до колонії в Харківській області. По прибуттю на підконтрольну Україні територію він відразу повідомив про факт вербування компетентним органам та був звільнений від кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_12 показав, що його було засуджено у 2011 році і він відбував покарання у колонії № 38 з 2012 року. У 2014 році після утворення "ЛНР" засуджених почали відправляти на територію України. Перед відправкою засуджених викликав до кабінету начальника колонії ОСОБА_7 та пропонував їм співпрацю з органами "ЛНР" в обмін на включення до списків на обмін. Перші два рази відмовився надати згоду на співробітництво, однак у подальшому після того, як побачив, що особи, які надали таку згоду, повертались в Україну, а також на фоні постійного тиску, він підписав відповідну розписку. Після того, як його включили до списків на обмін, його викликали на допит двоє осіб, які за вказівкою ОСОБА_7 роз`яснили йому, як саме він має передавати інформацію про рух Збройних Сил України електронною поштою. Після прибуття на територію України він одразу попросив зустрічі зі співробітниками Служби безпеки України, яким детально розповів про обставини свого вербування, у зв`язку з чим в подальшому був звільнений від кримінальної відповідальності.

Також під час досудового розслідування із застосуванням технічних засобів відеофіксації були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , показання яких суд використав на підставі ч.11 ст.615 КПК України.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 його було засуджено у 2011 році за ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289, ч.1 ст.304 КК України на 15 років позбавлення волі і з 2012 року по 2019 рік він відбував покарання у Свердловській виправній колонії № 38. З 2018 року засуджених з цієї колонії потроху почали переводити на підконтрольну Україні територію. Перед відправкою у кабінеті начальника колонії ОСОБА_7 примушував кожного підписати розписку про добровільне співробітництво, яке полягало в тому, що засуджені зобов`язувались по виходу з місць позбавлення волі передавати спецслужбам "ЛНР" інформацію про місце дислокації Збройних Сил України. ОСОБА_7 погрожував, що ті, хто розписку не підпише, на обмін не потрапить. Йому особисто такі погрози також надходили як безпосередньо від ОСОБА_7 , так і від колишнього начальника оперативної частини Луганського СІЗО, однак він згоди на співробітництво не надав (т.2 а.с.10-15, 22).

Свідок ОСОБА_10 показав, що у 2012 році його було засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 13 років позбавлення волі і з 2012 року по 2019 рік він відбував покарання у Свердловській виправній колонії № 38, що на тимчасово окупованій території Луганської області. Перед відправкою на територію України його до кабінету начальника колонії викликав ОСОБА_7 та запропонував надати згоду на співробітництво зі спецслужбами "ЛНР". Він відповів на це, що йому сидіти ще 5 років, і розмовляти їм ні про що, у зв`язку з чим нічого підписувати не буде (т.2 а.с.16-21, 22).

Свідок ОСОБА_15 показав, що у 2011 році його було засуджено за ч.5 ст.27 ч.2 ст.115 КК України на 15 років позбавлення волі. До травня 2019 року він відбував покарання у Свердловській виправній колонії № 38, що на тимчасово окупованій території Луганської області. Під час відбуття покарання познайомився з ОСОБА_7 , який був оперуповноваженим оперативного відділу колонії і з 2014 року після початку бойових дій разом з іншими співробітниками колонії перейшов на бік терористичної організації "ЛНР". Після цього почалися систематичні побиття ув`язнених особами, одягнутими у військову форму з шевронами "ФСИН" ("Федеральная служба исполнения наказания") та "Ростов-на-Дону". Тілесні ушкодження наносились без будь-яких причин. Здавалось, що на ув`язнених відпрацьовують прийоми рукопашного бою. Побиття мали ціллю залякати ув`язнених. Також ОСОБА_7 намагався схилити ув`язнених до надання письмової згоди на конфіденційне співробітництво з так званим "МГБ "ЛНР" як фізичним тиском, так і шантажем щодо виключення ув`язнених зі списків осіб, що підлягають етапуванню на територію України. Вказана інформація йому стала відома від інших засуджених, однак сам він пропозиції про конфіденційне співробітництво не отримував, оскільки знаходився в Луганській обласній лікарні з хронічними захворюваннями - астмою та гіпертонією (т.2 а.с.31-38, 39).

Свідок ОСОБА_9 показав, що був засуджений Щорським районним судом Чернігівської області в 2011 році і 6 років відбував покарання у Свердловській виправній колонії № 38, що на тимчасово окупованій території Луганської області. Там він познайомився з начальником оперативного відділу колонії ОСОБА_7 . Після початку війни ОСОБА_7 перейшов на сторону "ЛНР" та почав вербувати засуджених для конфіденційного співробітництва. Його ОСОБА_7 також спробував завербувати. Викликав до себе в кабінет, повідомив йому, що він у списках на етапування на територію, підконтрольну Україні, та запропонував конфіденційне співробітництво. ОСОБА_7 сказав, що після звільнення з ним зв`яжеться співробітник чи то "ЛНР", чи то РФ, завдання якого потрібно буде виконувати. Він відповів, що йому це не подобається, і відмовився, після чого його помістили в карцер на 6 місяців. Під час перебування в карцері ОСОБА_7 та працівники адміністрації заходили до нього в камеру та били, приковували наручниками до батареї, щоб він погодився на співробітництво, однак він нічого не підписав. Потім його перевели з карцеру до житлової секції колонії та десь через тиждень-півтора викликали у штаб, сказали, щоб він та ще три особи готувались до етапування на територію України. Через два дні його та вказаних осіб машиною відвезли до Луганського СІЗО, звідки їх направили на територію України (т.2 а.с.40-48, 49).

Ці показання суд правильно взяв до уваги, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, що містяться в:

- листі заступника начальника Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області № 51/24-2209 від 24.09.2021, до якого долучено фотозображення ОСОБА_7 , отримане оперативним шляхом (т.1 а.с.109-110);

- протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2021, від 08.10.2021, від 27.10.2021, від 28.10.2021, від 05.11.2021 року, відповідно до яких свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 впізнали ОСОБА_7 як начальника оперативної частини виправної колонії № 38 (м. Свердловськ), який із застосуванням фізичного та психологічного насильства та тиску примушував надати письмове погодження на конфіденційну співпрацю з представниками "МГБ "ЛНР", які діють на користь РФ (т.1 а.с.112-115, 116-119, 120-123, 124-127, 128-131, 132-135);

- протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 02.11.2021 року, згідно з яким отримано доступ до інформації та документів ОСОБА_7 , що знаходяться у володінні АТ КБ "ПриватБанк" (копій паспорта громадянина України, картки фізичної особи - платника податків, заяв на відкриття рахунка, фотознімка) (т.1 а.с.175-186);

- протоколі огляду від 21.01.2022, під час якого оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000053 щодо ОСОБА_12 , в якому містяться копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.111 КК України, від 18.03.2021, та протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_12 про обставини його вербування, в тому числі ОСОБА_7 , під час відбування покарання у Свердловській виправній колонії № 38 та Луганському СІЗО (т.1 а.с.191-212);

- протоколах огляду від 09.09.2022, від 30.09.2022, в ході яких, у тому числі за участю спеціаліста, оглянуто веб-сайт "Свердловской исправительной колонии УИН МВД ЛНР" та "Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики", в структуру якого входять виправні колонії (т.1 а.с.213-222, 225-236, 237-243);

- копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.05.2021 про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.111 КК України, на підставі ч.2 ст.111 КК України та закриття кримінального провадження № 0000053 (т.2 а.с.50-56);

- копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2022 про звільнення ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.1 ст.111 КК України, на підставі ч.2 ст.111 КК України та закриття кримінального провадження № 0000003 (т.2 а.с.58-67);

- роздруківці відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, з якої вбачається, що ОСОБА_7 у період з 14.05.2010 по 2014 рік отримував заробітну плату в Свердловській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Луганській області (№ 38) (т.2 а.с.72-73).

При цьому суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_7 усвідомлював, що "ЛНР" і "ДНР" та інші незаконні збройні формування, які структурно входить до силового блоку терористичних організацій "ЛНР", "ДНР", діють на території України незаконно, що їх учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.

Тож, всупереч твердженням захисника суд встановив, які саме дії ОСОБА_7 є його участю у терористичній організації.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.2583 КК України - участь у терористичній організації.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність з конфіскацією майна.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3