Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2784/26
Номер провадження 1-кс/711/968/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000774 від 12.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, в якому просить надати тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000774 від 12.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР стали обставини, викладені у обґрунтованому висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, за результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічних за 2022-2024 роки поданих ОСОБА_5 , депутатом ІНФОРМАЦІЯ_2 VIII го скликання, відповідно до якого встановлено факт відображення недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних за 2022 рік на суму 3 079 903,97 грн, у декларації за 2023 рік на загальну суму 3 087 581,59 грн., у декларації за 2024 рік на загальну суму 3 106 975,66 гривень (вих. НАЗК № 404-01/97940-25 від 03.12.2025).

Відповідно за результатами повної перевіри декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2022 рік поданої ОСОБА_5 , депутатом ІНФОРМАЦІЯ_2 VIII го скликання, відповідно до якого встановлено факт відображення недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на загальну суму 3 079 903,97 грн., а саме:

У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації

Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про вартість і характеристики квартири загальною площею 96,2 м', а саме: номер будинку, номер квартири та реєстраційний номер, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у члена сім?ї (дружини) на праві власності з 12.12.2019, обравши у відповідних полях позначки «Не застосовується».

Згідно з відомостями ДРРП та договору купівлі-продажу від 12.12.2019 № 799, член сім?ї (дружина) придбав квартиру за 3 068 682,00 грн, що становить 130 000 дол. США.

У п.8 зазначеного договору міститься підтвердження, що правочин був вчинений за письмовою згодою суб`єкта декларування, засвідченою нотаріально 12.12.2019 та зареєстрованою за № 798.

Згідно із заявою-згодою, яку суб`єкт декларування надавав своїй дружині під час купівлі квартири, він підтвердив, що зміст договору купівлі-продажу квартири та всі істотні умови договору йому відомі. Справжність підпису суб?єкта декларування на цій заяві засвідчив приватний нотаріус ОСОБА_6 .

Відповідно до пояснень суб`єкта декларування кошти на купівлю квартири були нібито заощаджені його дружиною у розмірі 90 000 дол. США з його заробітної плати, тобто спільні кошти подружжя, а також 40 000 дол. США - дохід від продажу квартири в місті Черкаси. Також суб?єкт визнав, що знав про фактичну вартість квартири - 130 000 дол. США.

Член сім?ї суб?єкта декларування (дружина) на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2019 набув у власність квартиру площею 96,2 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартість квартири становить 3 068 682,00 грн, що за середнім курсом Національного банку України (далі - НБУ) 2019 року (в договорі міжбанківський) становить 130 000,00 дол. США.

Відповідно до наявної у ІНФОРМАЦІЯ_3 інформації розрахунок відбувся у готівковій формі.

ІНФОРМАЦІЯ_4 під час повної перевірки встановлена фінансова неспроможність суб?єкта декларування та члена сім?ї (дружини) здійснити видаток на придбання вищевказаної квартири за рахунок доходів, отриманих з підтверджених джерел, з огляду на таке.

За даними ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ДРРП, суб?єкт декларування, член сім?ї (дружина) та ОСОБА_7 (дочка) у період з 1998 по 2018 роки сукупно отримали доходи із законних джерел: дружина - 298 893,22 грн, дочка - 68 362,46 грн, суб?єкт декларування - 2 007 508,42 грн, що загалом становить 2 374 764,10 грн після сплати відповідних податків та зборів. Дочка суб?єкта декларування, згідно з поясненнями, до 2012 року проживала разом із суб?єктом декларування, відповідно її доходи враховується під час розрахунку.

У вказаний період згідно з відомостями ЄДРТЗ та ДРРП, крім вищевказаної квартири, суб?єкт декларування, член сім?ї (дружина) та ОСОБА_7 (дочка) вчинили видатки на набуття у власність об?єктів рухомого та нерухомого майна на загальну суму 2 629 877,80 грн, а саме:

- 03.03.2004 суб?єкт декларування набув у власність будинок загальною площею 195,8 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 26 500,00 грн (4 981,20 дол. США за середнім курсом НБУ 2004 року);

- 27.11.2014 суб?єкт декларування набув у власність квартиру загальною площею 41 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 393 687,00 грн (33 110,80 дол .США за середнім курсом НБУ 2014 року);

- 13.11.2015 суб?єкт декларування набув у власність квартиру загальною площею 115 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 1 018 800,00 грн (46 648,40 дол.США за середнім курсом НБУ 2015 року);

- 12.10.2016 дочка суб?єкта декларування набула у власність транспортний засіб KIA SORENTO, 2016 року випуску, вартістю 1 190 890,00 грн (46 610,20 дол. США за середнім курсом НБУ 2016 року), при цьому ОСОБА_7 самостійно без фінансової допомоги батьків (суб?єкта декларування та члена сім?ї) не могла здійснити видаток у повній сумі у зв`язку з відсутністю доходів у достатньому розмірі (згідно з 1 ДФ отримала дохід у період з 1998 по 2016 роки - 4 096,29 грн).

Крім того, у період 2000-2018 років суб?єкт декларування, член сім?ї (дружина) та близька особа (дочка) здійснювали витрати на загальножиттєві потреби в розмірах, що відповідають прожитковому мінімуму в Україні, встановленому Законом України «Про державний бюджет України» на відповідні періоди, на загальну суму не менше ніж 573 960,00 гривень.

Враховуючи викладене, сукупний розмір видатків, вчинених суб?єктом декларування, членом сім?ї (дружиною) та близькою особою (дочкою) у період з 1998 по 2018 роки становить не менше ніж 2 629 877,80 гривні. За період із 2000 по 2018 роки витрачено коштів на загальножиттєві потреби - 573 960,00 гривень. Загалом витрачено - 3 203 837,80 гривні.

Тобто із законних джерел за період з 1998 по 2018 роки родиною отримані доходи на загальну суму 2374764,10 грн, а витрачено - 3 203 837,00 гривень. Отже, витрати родини перевищують їх доходи, отримані із законних джерел за вказаний період. Зазначене корелюється із відсутністю у декларації за 2018 рік у розділі 12 «Грошові активи» залишків грошових активів станом на 31.12.2018.

Варто зазначити, що суб?єкт декларування 16.04.2014 придбав автомобіль KIA SORENTO, 2012 року випуску, який 2022 року було продано за 350 000,00 грн. Також суб?єкт декларування здійснив реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських будівель за адресою фактичного проживання суб?єкта декларування, а саме: АДРЕСА_2 . Але у Національного агентства відсутні відомості щодо фактичного розміру витрат, які були здійснені суб?єктом декларування на набуття транспортного засобу та реконструкцію будинку.

Щодо походження коштів, витрачених на набуття квартири членом сім?ї (дружиною) у 2019 році суб?єкт декларування пояснив таке:

Кошти на купівлю квартири були нібито заощаджені його дружиною у розмірі 90 000 дол. США з його заробітної плати, а також 40 000 дол. США - дохід від продажу квартири в місті Черкаси.

Пояснення суб?єкта декларування не враховані з огляду на таке.

Під час повної перевірки підтверджено відсутність у суб?єкта декларування та члена сім?ї (дружини) залишків коштів на кінець 2018 року, що також підтвердив суб?єкт декларування, вказуючи у декларації за 2018 рік у розділі 12 «Грошові активи» про відсутність об?єктів для декларування.

Тобто станом на 01.01.2019 у суб?єкта декларування та члена сім?ї (дружини) заощадження відсутні.

За даними ДПС та ДРРП суб?єкт декларування, член сім?ї (дружина) за 2019 рік сукупно отримали доходи із законних джерел на суму 1 493 730,93 грн (після сплати відповідних податків та зборів та з урахуванням здійснених видатків на загально життєві потреби).

Член сім?ї (дружина) не мав фінансової можливості придбати цю квартиру за кошти, отримані із законних джерел. Сукупність встановлених фактів - обізнаність суб?єкта щодо реальної вартості квартири, відсутність фінансової можливості придбати таке майно за наявних доходів, отриманих з офіційних джерел, суттєвий розрив між задекларованими та фактичними джерелами коштів, невідповідність пояснень арифметичним даним та свідоме обрання позначки «Не застосовується» в декларації, правовстановлюючих документів - свідчить про умисний характер незазначення вартості квартири та пов?язаних із нею відомостей.

Таким чином, суб?єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 3 068 682,00 грн, чим не дотримав вимоги п.2 ч.1 ст.46 Закону.

2. У розділі 12 «Грошові активи» декларації

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про кошти, розміщені ним на банківських рахунках в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » у розмірі 11 016,89 грн та АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » - 205,08 грн станом на 31.12.2022, що підтверджується інформацією, наданою банківськими установами.

У своїх поясненнях суб?єкт декларування, не заперечуючи своєї обізнаності, вказав, що не зазначав цих коштів помилково, оскільки вважав, що зазначати залишки не обов`язково.

Пояснення суб?єкта декларування щодо причин незазначення наявності коштів на рахунках у декларації не враховані з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 46 Закону в декларації зазначаються грошові активи, наявні у суб?єкта декларування або членів його сім?ї, сукупна вартість яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року. Враховуючи те, що суб?єкт декларування у декларації зазначив відомості про наявні грошові активи, розмір яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року, зазначені вище відомості про залишки грошових коштів на банківському рахунку підлягали декларуванню незалежно від того, де та у якій формі вони розміщені (готівкова / безготівкова форма), підлягали відображенню у декларації.

Таким чином, суб?єкт декларування у розділі 12 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 11 221,97 грн, чим не дотримав вимоги п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 08.03.2023 (на дату подання декларації) становив 2 684,00 гривень.

Таким чином, суб?єкт декларування зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 3 079 903,97 грн, що становить розмір понад 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2022 рік.

У щорічній декларації за 2023 рік суб`єкт декларування не зазначив:

У розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про вартість і характеристики квартири загальною площею 96,2 м', а саме: номер будинку, номер квартири та реєстраційний номер, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у члена сім?ї (дружини) на праві власності з 12.12.2019, обравши у відповідних полях позначки «Не застосовується».

Таким чином, суб?єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 3 068 682,00 грн, чим не дотримав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону.

2. У розділі 12 «Грошові активи» декларації

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про кошти, розміщені ним на банківських рахунках в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » у розмірі 18 875,22 грн та АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » - 24,37 грн станом на 31.12.2023, що підтверджується інформацією, наданою банківськими установами.

У своїх поясненнях суб?єкт декларування, не заперечуючи своєї обізнаності, вказав, що не зазначав цих коштів помилково, оскільки вважав, що зазначати залишки не обов`язково.

Пояснення суб?єкта декларування щодо причин незазначення наявності коштів на рахунках у декларації не враховані з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 46 Закону в декларації зазначаються грошові активи, наявні у суб?єкта декларування або членів його сім?ї, сукупна вартість яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року. Враховуючи те, що суб?єкт декларування у декларації зазначив відомості про наявні грошові активи, розмір яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року, зазначені вище відомості про залишки грошових коштів на банківському рахунку підлягали декларуванню незалежно від того, де та у якій формі вони розміщені (готівкова / безготівкова форма), підлягали відображенню у декларації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 23.04.2024 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.

Таким чином, суб`єкт декларування зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 3 087 581,59 грн, що становить розмір понад 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік.

У щорічній декларації за 2024 рік суб`єкт декларування не зазначив:

У розділі 3 «Об?єкти нерухомості» декларації

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про вартість і характеристики квартири загальною площею 96,2 м', а саме: номер будинку, номер квартири та реєстраційний номер, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у члена сім?ї (дружини) на праві власності з 12.12.2019, обравши у відповідних полях позначки «Не застосовується».

Таким чином, суб?єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 3 068 682,00 грн, чим не дотримав вимоги п.2 ч.1 ст.46 Закону.

2. У розділі 12 «Грошові активи» декларації

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про кошти, розміщені ним на банківських рахунках в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » у розмірі 33 766,17 грн та АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » - 918,49 грн станом на 31.12.2024, що підтверджується інформацією, наданою банківськими установами.

У своїх поясненнях суб?єкт декларування, не заперечуючи своєї обізнаності, вказав, що не зазначав цих коштів помилково, оскільки вважав, що зазначати залишки не обов`язково.

Пояснення суб?єкта декларування щодо причин незазначення наявності коштів на рахунках у декларації не враховані з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 46 Закону в декларації зазначаються грошові активи, наявні у суб?єкта декларування або членів його сім?ї, сукупна вартість яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року. Враховуючи те, що суб?єкт декларування у декларації зазначив відомості про наявні грошові активи, розмір яких перевищує 50 прожиткових мінімумів на 01 січня звітного року, зазначені вище відомості про залишки грошових коштів на банківському рахунку підлягали декларуванню незалежно від того, де та у якій формі вони розміщені (готівкова / безготівкова форма), підлягали відображенню у декларації.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 28.03.2025 (на дату подання декларації) становив 3 028,00 гривень.

Таким чином, суб`єкт декларування зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 3 106 975,66 грн, що становить розмір понад 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2024 рік.

Суб?єкт декларування не зазначив відомостей про вартість і характеристики квартири загальною площею 96,2 м2, а саме: номер будинку, номер квартири та реєстраційний номер, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у члена сім?ї (дружини) на праві власності з 12.12.2019, договір купівлі продажу квартири та заяву згоду яку суб?єкт декларування надавав своїй дружині під час купівлі квартири, він підтвердив, що зміст договору купівлі-продажу квартири та всі істотні умови договору йому відомі посвідчував приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

На теперішній час, з метою повного, всебічного розслідування кримінального провадження, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до документів, з можливістю їх вилучення в паперовому та завіреному належним чином вигляді, які знаходяться у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_5 , а саме до нотаріальної справи, складеної в ході посвідчення договору купівлі продажу від 12.12.2019, квартири АДРЕСА_6 .

Крім того, вище перелічені документи містять відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій та персональні дані осіб, а тому відповідно до ст.162 КПК України, відносяться до охоронюваної законом таємниці, що виключає можливість її отримання в порядку ст. 93 КПК України.

Відповідно до п.3 та п.8 ч.1 ст.162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в документах, належить: відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

Відповідно до ст.91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказування, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, беручи до уваги, що вказані вище документи, тимчасовий доступ до яких необхідно отримати, мають важливе значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і можуть бути використанні як доказ в суді, слідчий за погодженням з прокурором, звернулася з клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч.2 ст.163 КПК України, слідчий просить розглянути зазначене клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться вказані у клопотанні документи.

В судове засідання слідчий не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності та без фіксації судового розгляду технічними засобами. Разом з цим, просила задовольнити подане клопотання на підставі наведеного обґрунтування та з урахуванням доданих доказів.

На підставі ч.2 ст.163 КПК України, та за клопотанням слідчого, судове засідання проводилося без виклику представників володільця документів.

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Дослідивши клопотання слідчого та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

За змістом ст.131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Положеннями ч.ч.5, 6 ст.163 КПК України, передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відповідно до положень п.3 та п.8 ч.1 ст.162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в документах, належить: відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.

Частиною 7 статті 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей, документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей та документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Положеннями статті 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або є предметом кримінального правопорушення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Норми ст.98 КПК України передбачають, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У відповідності до положень ст.99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000774 від 12.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз доданих до клопотання документів, дають достатньо підстав вважати, що відбулися події, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.366-2 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, на думку слідчого судді, інформація, що знаходиться у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 до якої слідчий просить надати тимчасовий доступ, має суттєве значення для встановлення обставин події вчинення кримінального правопорушення, може бути використана у якості доказів, може підтвердити або спростувати обставини, що є предметом досудового розслідування та на підставі цих відомостей можливо встановлення особу/осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що на теперішній час вищевказану інформацію неможливо отримати іншим способом, слідчий суддя вважає, що в даному випадку потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, про який ідеться в клопотанні, а тому клопотання слідчого, про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_5 , підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.21, 84, 91, 92, 98, 99, 100, 131, 132, 159, 162-164, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Надати тимчасовий доступ слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні

№0000774 від 12.12.2025 заступнику начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Черкаській області: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Черкаській області: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , слідчому слідчого управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до документів, з можливістю вилучення їх копій в завіреному належним чином вигляді, що перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_5 , а саме до нотаріальної справи, складеної в ході посвідчення договору купівлі продажу від 12.12.2019, квартири АДРЕСА_6 .

Строк дії цієї ухвали один місяць з дня її постановлення.

У разі невиконання ухвали слідчий суддя за клопотанням сторони обвинувачення має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1