03 березня 2026 року
Єдиний унікальний № 501/3328/25
Провадження № 1-кп/501/18/26
У Х В А Л А

02 березня 2026 року, м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000592 від 02 липня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська (на теперішній час - м. Чорноморськ) Одеської обл., громадянина України, який не одружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням, в якому просить обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор зазначає, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора заперечували. Посилались на відсутність підстав для застосування виключного запобіжного заходу. Вважали, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення цього злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тож, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

28 лютого 2026 року о 14:00 год обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали Чорноморського міського суду Одеської області від 03 лютого 2026 року у справі № 501/3328/25 про дозвіл на затримання.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

02 липня 2025 року близько 04:00 год, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля 3 під`їзду будинку № 11 по вул. Олександрійській у м. Чорноморську, маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, обрав об`єктом свого злочинного посягання електросамокат Kugoo Kirin М4 Pro 18 Ah 1000 W Black, який знаходився біля будинку № 11 по вул. Олександрійській у м. Чорноморську.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою особистого збагачення, повторно, в умовах воєнного стану, маючи корисливий мотив, направлений на викрадення чужого майна, розраховуючи, що його дії будуть непомічені, скориставшись відсутністю поряд сторонніх осіб, шляхом зламу навісного замку ОСОБА_5 скоїв крадіжку електросамоката Kugoo Kirin М4 Pro 18 Ah 1000 W Black, який належить ОСОБА_7 , і за допомогою фізичної сили почав штовхати вищезазначений електросамокат у невідомому напрямку.

Після чого, заволодівши чужим майном, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим електросамокатом на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальний збиток на суму 18899,00 гривень.

Суд вважає, що направлення обвинувального акту щодо ОСОБА_5 до суду свідчить про існування інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. В той же час, суд наголошує, що обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його винуватості потребують перевірки і оцінки під час судового розгляду по суті.

Суд також встановив наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, про що свідчить тяжкість покарання (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років), яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. В той же час, суд виходить з того, що суворість покарання є суттєвим, але не самодостатнім фактором при оцінюванні ризику переховування, а тому враховує також інші обставини, які свідчать про існування цього ризику. Так, кримінальне провадження було призначене до судового розгляду, судові засідання призначалися декілька разів. ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судових засідань, однак, до суду не прибув. Про причини неприбуття у судове засідання обвинувачений суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Тож, суд встановив, що обвинувачений, достеменно знаючи про перебування на розгляді суду кримінального провадження щодо нього, тривалий час до суду не прибував. Твердження обвинуваченого про те, що він двічі прибував до суду, однак, через відсутність документа, що посвідчує особу, його не пустили до приміщення, суд відхиляє. Так, у обвинуваченого не було перешкод для прибуття до суду з документом, що посвідчує особу, а також для повідомлення суду чи захиснику про такі перешкоди засобами зв`язку. Проте до суду обвинувачений не прибув 08 січня 2026 року, 03 лютого 2026 року, після чого був оголошений у розшук.

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинуваченийможе вчинити нове кримінальне правопорушення, про що свідчить повідомлення йому про підозру у вчиненні нових кримінальних правопорушень: за ч. 4 ст. 185 КК України яке можливо вчинене в період часу з 30 січня 2026 року по 31 січня 2026 року, а також за ч. 4 ст. 186 КК України, яке можливо вчинене 24 лютого 2026 року. ОСОБА_5 підтвердив, що він причетний до подій, які стали підставою для повідомлення йому про підозру.

В той же час, суд не погоджується з наявністю інших ризиків, на які посилається прокурор. Так, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків та потерпілих), прокурор не вказав конкретних обставин на обґрунтування цих ризиків та не надав відповідних доказів.

Для запобігання встановленим ризикам суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави (окрім як альтернативного запобіжного заходу).

При ухваленні рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України бере до уваги: що покарання, яке загрожує обвинуваченому (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років) є тяжким; відсутність у обвинуваченого скарг на стан здоров`я; обвинувачений не має цінного рухомого майна; має нерухоме майно: квартиру, у якій проживає; відсутність постійного джерела доходу; обвинувачений не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей не має; розмір збитків, що можливо завдані кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 : 18899,00 грн.

Прокурор також просить визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час розгляду клопотання становить 66 560,00 грн.

Такий розмір застави не виходить за межі розміру застави, визначеного законодавством щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, є мінімальним розміром.

Тож, враховуючи викладене, встановлені на досудовому слідстві обставини інкримінованого кримінального правопорушення, завершення досудового розслідування, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, майновий та сімейний стан обвинуваченого, слідчий суддя вважає, що застава у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у мінімальному для тяжких злочинів розмірі, що становить 66 560,00 грн, здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому, у разі звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави, на нього необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладеного вище, клопотання прокурора слід задовольнити.

Щодо клопотання захисника та обвинуваченого про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то на переконання суду такий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з огляду на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставин зазначених вище, тому в його задоволенні слід відмовити.

Суд також відхиляє доводи ОСОБА_5 про те, що у нього померла матір, завагітніла його дівчина, що у нього не було роботи. Суд вважає, що ці обставини не свідчать про відсутність ризиків або про їх зменшення настільки, щоб їм можливо було б запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 194, 196, 197, 199, 315 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2026 року включно.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який станом на 01 січня 2026 року становить 3328,00 грн), а саме 66 560,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (отримувач коштів: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26302945, рахунок отримувача: UA0005435, банк отримувач: ДКСУ м. Київ, код банку отримувача: 820172, сутність платежу застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до суду в цьому кримінальному провадженні, а також виконувати в строк до 27 квітня 2026 року включно, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із Одеського району без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду протягом дії ухвали.

Запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_4 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення чи з дня отримання її копії, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя