Справа № 308/763/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/71/26 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2026.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, мешканки АДРЕСА_1 , незаміжньої, несудимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні № 0000064 , відомості про яке 17.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків покладених на підозрювану ОСОБА_6 визначено до 18.03.2026 включно.

З клопотання вбачається, що СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064, відомості про яке 17.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 17.01.2026 близько 15 год, у м. Ужгороді по вул. Баб`яка, біля будинку 48, під час зупинки поліцейськими у складі автомобільного екіпажу «Олімп 0101», а саме інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капітана поліції ОСОБА_10 та інспектора взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області ДПП

-2-

капітана поліції ОСОБА_11 , на службовому автомобілі Toyota Corolla з номерними знаками « НОМЕР_1 » на синьому фоні, за фактом порушення Правил дорожнього руху України, транспортного засобу марки «Scion ТС» з д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , пасажиркою якого була ОСОБА_6 .

Водночас, капітани поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виконували свої службові обов`язки, перебували у форменому одязі, пересувалися на службовому автомобілі, мали усі атрибути Національної поліції, в силу ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» здійснювали правозастосовні і правоохоронні функції, тобто являлися працівниками правоохоронного органу.

Надалі, при спілкуванні ОСОБА_12 , з вище вказаними працівниками поліції, останні виявили ознаки стану наркотичного сп`яніння (неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та у ході здійснення перевірки документів співробітниками поліції було встановлено, що у діях ОСОБА_12 , наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_12 не виконуючи законні вказівки працівників поліції та поводившись неадекватно, пересів на задній ряд сидінь вище вказаного автомобіля, а ОСОБА_6 пересіла на сидіння водія і вчиняла дії, що перешкоджають виконанню працівниками поліції своїх обов`язків, та в цей момент транспортний засіб марки «Scion ТС» з д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з службовим автомобілем працівників поліції.

У свою чергу, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що капітани поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є працівниками правоохоронного органу, оскільки останні представилися, на них перебував однострій зі знаками розрізнення Національної поліції України (поліцейський жетон із індивідуальним номером, погони з індивідуальними номерами, шеврони «Національна поліція України» та «Головне управління у Закарпатській області»), маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень та мотив явної неповаги до працівників поліції, у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків в особі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також маючи на меті завадити складання адміністративного протоколу, умисно, утримуючи в руці балончик із невідомим вмістом, розпилила його вміст в обличчя інспектору взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП капітану поліції ОСОБА_10 та інспектору взводу № 1 роти № 2 УПП в Закарпатській області ДПП капітану поліції ОСОБА_11 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, капітану поліції ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, а капітану поліції ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обличчя та лівого ока.

17.01.2026 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 18.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів та, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні

-3-

заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Підозра підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. При цьому слідчий суддя під час розгляду клопотання вважала доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак констатувала про недоведеність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим прийшла до висновку про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави та постановити нову, якою обрати останній запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на аналогічні підстави, що і в клопотанні про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: на наявність обґрунтованої підозри, встановлення ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2026 відповідає.

Як вбачається з ухвали, СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064, відомості про яке 17.01.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

17.01.2026 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 18.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

19.01.2026 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-4-

Згідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей, чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, ураховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 176 КПК України, одним із видів запобіжних заходів є застава.

Зі змісту ст. 182 КПК України вбачається, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_13 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання при обранні запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясувала питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого, підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України, і прийшла до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваної ОСОБА_13 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме заставу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких слідчий суддя не задовольнила клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є достатньо

-5-

обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, а прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_13 на свободу.

Дослідивши матеріали судового провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх підстав для обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Натомість, обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної ОСОБА_13 свідчать проте, що зазначені ризики носять виключно формальний характер, а одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється остання, не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваної.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.

Натомість, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За таких обставин слідчий суддя дійшла правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді застави, є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною ОСОБА_13 процесуальних обов`язків.

На підтвердження вказаних висновків, на думку колегії суддів, свідчить і відсутність в матеріалах судового провадження будь-яких даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_13 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо неї.

До того ж слідчий суддя також поклала на ОСОБА_13 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати щодо ОСОБА_13 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваної ОСОБА_13 певних ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд, урахувавши мету й підстави застосування запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри та доказів причетності ОСОБА_13 до кримінального правопорушення, його тяжкість, конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу підозрюваної, приходить до висновку, що запобіжний захід у виді застави, зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого та виконанню покладених на підозрювану процесуальних обов`язків.

-6-

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, не дають апеляційному суду підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 19.01.2026, оскільки при прийнятті рішення слідчим суддею були враховані всі обставини, у зв`язку з чим до підозрюваної ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваної, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким немає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності обмеження права ОСОБА_13 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у виді застави - без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2026 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді