Справа № 183/668/26
№ 1-кп/183/106/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду у спрощеному порядку кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000017 від 15 травня 1986 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мари, Марийської області, Республіки Туркменістан, громадянина Туркменістану, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.10.2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт стоком 200 (двісті) годин;

обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності (а.с.9-11).

Ухвалою суду від 02.02.2026 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.ст.381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що Вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

02 грудня 2025 року до Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, відносно ОСОБА_3 , засудженого 17 жовтня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин, яке прийняте до виконання.

25 грудня 2025 року ОСОБА_3 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також роз`яснено правові наслідки за ухилення від відбування покарання. За результатами ознайомчої бесіди від засудженого відібрано анкету, підписку та письмове пояснення. Засудженому надано направлення до Губиниської селищної ради для відбування покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

Відповідно до направлення, виданого Новомосковським районним відділом від 25 грудня 2025 року № 7111/21/19/1-25, засуджений зобов`язаний приступити до відбування покарання 26 грудня 2025 року.

26 грудня 2025 року з метою контролю виконання покарання скеровано запит за місцем відбування покарання, а саме до Губиниської селищної ради. Повідомленням від 30.12.2025 року з`ясовано, що ОСОБА_3 не приступив до відбування призначеного йому судом покарання.

30 грудня 2025 року з метою з`ясування причин невиходу на відбування покарання засудженому ОСОБА_3 направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації.

31 грудня 2025 року ОСОБА_3 з`явився до Новомосковського районного відділу, де письмово зазначив, що не з`явився для відбування покарання через те, що не має часу та бажання відпрацьовувати покарання. За фактом невиходу на громадські роботи без поважних причин до засудженого застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Засудженому повторно роз`яснено про необхідність відбування призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт строком 200 годин та повідомлено про наслідки ухилення від відбування покарання.

01 січня 2026 року з метою подальшого контролю виконання покарання скеровано запит до Губиниської селищної ради. Повідомленням від 08.01.2026 року з`ясовано, що ОСОБА_3 не приступив до відбування призначеного йому судом покарання.

08 січня 2026 року засудженому повторно надіслано виклик до органу пробації для отримання письмового пояснення, щодо його ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт строком 200 годин.

12 січня 2026 року ОСОБА_3 з`явився до Новомосковського районного відділу, де письмово зазначив, що не з`явився для відбування громадських робіт через те, що не має часу та бажання відпрацьовувати покарання. За фактом невиходу на громадські роботи без поважних причин до ОСОБА_3 12 січня 2026 року вдруге застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Засудженому повторно роз`яснено, що у зв`язку з ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації, згідно з вимогами ст. 40 КВК України направить матеріали до правоохоронних органів для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільне небезпечних наслідків, починаючи з 26 грудня 2025 року, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, присуджених йому вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, відмовився від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, до Губиниської селищної ради не з`явився, тим самим ухилився від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Зазначені діїОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт, особою, засудженою до цього покарання.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить додана до обвинувального акта письмова заява.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченогоОСОБА_3 в ухиленні від відбування громадських робіт, засудженого до цього покарання при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а діїОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щире каяттяОСОБА_3 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Разом з тим, суд враховує, щоОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, на обліку у лікарів фтизіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Однак, обставиною, що обтяжує покаранняОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, суд приймає до уваги, щоОСОБА_3 є особою раніше судимою.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у вигляді обмеження волі, оскільки зазначений вид покарання передбачає реальну ізоляцію особи, а вважає за необхідне призначитиОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді пробаційного нагляду строком на один рік, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді пробаційного нагляду на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин після постановлення вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2025 року, а тому остаточне покаранняОСОБА_3 слід призначити із застосуванням ст. 71 КК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 100,369,370,373,374,381,382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року та визначити остаточне покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік 25 днів.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1