Справа № 461/1159/26
Провадження № 1-кс/461/761/26
УХВАЛА

16.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,, розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056 від 10.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що 09.02.2026 під час проходження митного контролю транспортного засобу «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , який прямував у Республіку Польща на виїзд з України через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, під керуванням громадянина Німеччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проведення поглибленого огляду у багажному відділенні автомобіля було виявлено прихований від митного контролю, у спосіб, що утруднює виявлення, пістолет-револьвер з гравіюванням «Ellipieta-made in Italy, НОМЕР_2 , Black Powder Only 36 Cal», поміщений у шкіряну сумку коричневого кольору, серед особистих речей в особисту валізу.

09.02.2026 під час проведення огляду місця події зони митного контролю п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці поблизу місця проведення поглибленого огляду у напрямку виїзд з України було виявлено та вилучено:

- валізу синього кольору, яка належить громадянину Республіки Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- шкіряну сумку темно-коричневого кольору, яка належить громадянину Республіки Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- металевий предмет, схожий на пістолет-револьвер з гравіюванням «ELLIPIETTA-MADE IN ITALY, НОМЕР_2 , BLACK POWDER ONLY 36 CAL.»;

Також, вилучено транспортний засіб марки Mercedes-Benz, моделі Е220, з VIN-кодом НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Дані предмети належать громадянину Німеччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (моб.тел. НОМЕР_4 ).

Слідчий зазначає, що вищевказані предмети, що були вилучені під час огляду місця події мають ознаки зазначені у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме засіб вчинення злочину та предмет, який зберіг на собі сліди правопорушення, тобто мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також є об`єктом проведення відповідних експертиз, під час яких планується отримати додаткові докази, щодо причетності особи до скоєння кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, з метою збереження речових доказів, недопущення їх втрати чи зміни та використання їх у доказуванні слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе в порядку ч.2 ст.170 КПК України, проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково за наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Клопотання узгоджено з вимогами ст. 171 КПК України і доводи слідчого, якими він обґрунтовує клопотання, підтверджені доданими до клопотання копіями документів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Стороною обвинувачення дотримано вимог ч.5 ст. 171 КПК України, оскільки клопотання слідчого про арешт майна було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Постановою слідчого від 10.02.2026 року, вилучені в ході огляду речі, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 10.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України, - триває, та в подальшому може виникнути необхідність в додатковому дослідженні вказаних в клопотанні речових доказів для встановлення відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку що вказані в клопотанні речі, предмети відповідають критеріям ст. 98, ч.2 ст. 170 КПК України, а також можуть мати суттєве значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності. у зв`язку з чим, з метою їх збереження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під. час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи. На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речовими доказами з метою запобігання їх зникненню, знищенню, пошкодженню чи зміні. Держава гарантує право громадянина на забезпеченням забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси, переважають принцип мирного володіння майном.

При цьому, слідчий суддя приходить до переконання, що на вилучені в ході митного огляду предмети, які належать громадянину Республіки Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на валізу синього кольору, шкіряну сумку темно-коричневого кольору та транспортний засіб марки Mercedes-Benz, моделі Е220, арешт слід накласти частково, шляхом заборони відчуження та розпорядження останнім.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000056 від 10.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Санкція ч.1 ст. 201 КК України не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин, накладення арешту в частині користування вищезазначеними особистими речима, на переконання слідчого судді, було б надмірно обтяжливим для громадянина Республіки Німеччини ОСОБА_5 .

При цьому, оскільки такі речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що тимчасове обмеження права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатися та відчужувати таке майно, без встановлення заборони користування ним, враховуючи завдання кримінального провадження, у даному випадку є найменш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна, третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, на металевий предмет, схожий на пістолет-револьвер з гравіюванням «ELLIPIETTA-MADE IN ITALY, НОМЕР_2 , BLACK POWDER ONLY 36 CAL.».

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, та розпорядження, на предмети, що були виявлені та вилучені в огляду місця події зони митного контролю п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці поблизу місця проведення поглибленого огляду у напрямку виїзд з України, зокрема:

- валізу синього кольору, яка належить громадянину Республіки Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- шкіряну сумку темно-коричневого кольору, яка належить громадянину Республіки Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-транспортний засіб марки Mercedes-Benz, моделі Е220, з VIN-кодом НОМЕР_3 , державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали буде проголошено 20.02.2026 року о 15 год. 10 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1