Справа №127/9776/26
Провадження №1-кс/127/3919/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , про застосування, в межах кримінального провадження №0000925 від 08.10.2025, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000925 від 08.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначив, що досудовим розслідуванням установлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєн-ного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалась, та діє до тепер.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнно-го стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

Разом із цим, ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через держав-ний кордон України, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, вирішив організувати незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Так, ОСОБА_4 09.11.2025 близько 14:35 годині, керуючи належним йому на праві приватної власності автомобілем марки «Hyundai» моделі «Kona», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе неподалік будинку 114-В, зустрівся із ОСОБА_7 , що був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв під контролем працівників правоохоронного органу.

В ході особистої розмови ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 організувати перетин державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску за грошову винагороду.

У подальшому 19.11.2025 близько 17:07 години ОСОБА_4 , усвідомлюючи існування обмежень щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, організовуючи незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, перебуваючи неподалік буд. № 114 по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниця у належному йому на праві приватної власності автомобілі марки «Hyundai» моделі «Kona», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході особистої зустрічі повідомив ОСОБА_7 план незаконного перетину державного кордону останнім, раніше узгоджений ОСОБА_4 з невстановленими особами. Згідно запропонованого ОСОБА_4 плану ОСОБА_7 мав перерахувати грошові кошти на вказаний ним криптовалютний рахунок невстановленої особи у сумі 13 500 доларів США в якості оплати, після чого невстановленими особами, що діяли за попередньою змовою зі ОСОБА_4 , за допомогою транспортного засобу ОСОБА_7 буде доставлено з м. Вінниця до місця незаконного перетину державного кордону України та проведено детальний інструктаж щодо пішого переходу кордону в напрямку Республіки Молдова поза встановленими пунктами пропуску.

Після чого 21.11.2025 о 15:02 годині ОСОБА_7 в ході телефонної розмови із ОСОБА_4 погодився на запропонований останнім варіант пішого перетину державного кордону.

Надалі ОСОБА_7 на виконання досягнутої домовленості 26.02.2026 близько 19:50 години, перебуваючи у м. Вінниці по вул. Соборній буд. № 20 в приміщенні фінансової установи (обміннику) «X-Change», діючи під контролем працівників правоохоронних органів в ході спеціального слідчо-го експерименту, в якості оплати частини раніше обумовленої суми здійснив переказ коштів в сумі 100 криптовалютних токенів на заздалегідь наданий ОСОБА_4 криптогаманець, що має ідентифікаційні ознаки TEWRqdoxUmJkiRTzYQNotVH8mwCtdyzSpJ, вартість яких станом на час переказу складала 100 доларів США, що в еквіваленті до гривні відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 26.02.2026 складала 4324, 13 грн.

У подальшому, після підтвердження отримання частини коштів в сумі 100 криптовалютних токенів, невстановлена особа, яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_4 , в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 з використанням месенджеру «WhatsApp» з мобільним номером телефону НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 » 26.02.2026 бли-зько 22:21 години додатково повідомила про необхідність передачі решти коштів, у разі сплати якої піший перехід державного кордону України в на-прямку Республіки Молдова буде здійснюватися поза встановленими пунктами пропуску.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинений з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_4 23.03.2026 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим, слідчий в клопотанні вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: а саме:

1. Повідомленням про вчинення кримінального правопорушення;

2. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 13.10.2025;

3. Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 10.11.2025;

4. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2025;

5. Протоколом аудіо -, відеоконтролю від 10.11.2025;

6. Протоколом аудіо -, відеоконтролю від 11.11.2025;

7. Протоколом контрою за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 13.11.2025;

8. Протоколом аудіо -, відеоконтролю від 15.01.2026;

9. Заявою ОСОБА_7 від 26.02.2026;

10. Протоколом огляду від 26.02.2026;

11. Протоколом огляду, ідентифікації та вручення від 26.02.2026 із додатком;

12. Протоколом аудіо -, відеоконтролю та контролем за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 26.02.2026;

13. Протоколом обшуку від 27.02.2026 із додатками;

14. Матеріалами виконаного доручення у порядку ст. ст. 40, 41 КПК України;

15. Аналітичним звітом Департаменту кіберполіції Національної поліції України;

16. Іншими матеріалами провадження.

Крім того, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку слідства є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- незаконного впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов та спотворення ще не досліджених судом доказів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідства не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт, оскільки обставини вчиненого злочину свідчать про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого та переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

З огляду на наведене вище слідчий вказує про наявність достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України під час кримінального провадження.

Зважаючи на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме те, що організація незаконного перетину кордону здійснювалася з корисливим мотивом, співмірною на думку сторони обвинувачення буде максимальна сума застави, встановлена для даного виду злочину, яка сприятиме виконанню покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищезазначене, слідчий за погодженням з прокурором просив суд, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити останньому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 266 240 грн. та у випадку внесення застави, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити, з підстав, що наведено у клопотанні. Додатково вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вимог клопотання, вважає підозру необґрунтованою, крім того, вказувала на відсутність та не доведення прокурором ризиків передбачених ст. 177 КПК України, разом з тим зазначала, що запропонований слідчим та прокурором запобіжний захід для підозрюваного є занадто жорстким, адже підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, дружину та дітей, а тому просила суд, відмовити в задоволенні вимог клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав позицію захисника. Поряд з цим на запитання суду повідомив, що він раніше не судимий, одружений, має дитину 10 років, групи інвалідності не має, будь-яких заощаджень не має, у власності має автомобіль марки Hyundai Kona, 2019 року, свою причетність до злочину заперечує.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з ЄРДР за №0000925 від 08.10.2025, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 13.10.2025, протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 10.11.2025, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення від 25.03.2026, інших матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 332 КК України обґрунтована.

Отже, матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має дитину 10 років, групи інвалідності не має, зі слів будь-яких заощаджень не має, у власності має автомобіль марки Hyundai Kona, 2019 року, свою причетність до злочину заперечує.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, а саме ч. 3 ст. 332 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_4 , при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки в умовах сьогодення, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд, під час розгляду клопотання, дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене слідчий суддя приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші, наведені вище обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, визначених у ст. 194 КПК України, у зв`язку із чим, вважає за необхідне визначити заставу - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як обґрунтовану та достатню для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заяви депутатів Жмеринської міської ради 8 скликання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про особисту поруку не можуть бути задоволені, оскільки, з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, запропонований суду альтернативний запобіжний захід у вигляді особистої поруки, на переконання суду, не зможе запобігти існуючим ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 10:15 год. 25.03.2026 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 10:15 год. 24 травня 2026 року.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави в сумі 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із місця постійного проживання без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду;

- невідкладно письмово повідомляти слідчого, прокурора або суд щодо зміни свого місця проживання та роботи;

- не спілкуватись зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області свій паспорт для виїздів за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд із України.

Якщо ОСОБА_4 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: