Провадження № 11-сс/824/2600/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді- ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що ОСОБА_6 звернувся до Державного бюро розслідувань, із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 24.11.2025, яка адресована ДБР (вул. Симона Петлюри, буд. 15, м. Київ, Україна, 01032), крім того, згідно клопотання (додаткових пояснень), які скеровано 28.11.2025 ОСОБА_6 на адресу суду, у якому останній зазначає, що подана до ДБР 24.11.2025, була зареєстрована у журналі єдиного обліку ДБР під номером: № 4805ЗКП від 24.11.2025, а відтак саме вказаний орган, у відповідності до положень ст. 214 КПК України, мав виконувати вимоги закону щодо реєстрації заяви про злочин у ЄРДР, та щодо якого в разі їх невиконання могла наставати бездіяльність. Попри це, у своїй скарзі заявник оскаржує бездіяльність уповноваженої особи не ДБР, куди скеровувалась заява про кримінальне правопорушення, а іншого органу досудового розслідування - Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.11.2025. Відомостей про те, що 24.11.2025 року до Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 подавалась заява про кримінальне правопорушення - слідчій судді не надано, відтак відсутні підстави для визнання бездіяльності. Разом з тим, до матеріалів скарги ОСОБА_6 не долучено належного підтвердження, щодо направлення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві та отримання уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Києві його заяви про вчинення кримінального правопорушення, в судове засідання особа не з`явилась, своїм правом подати такі документи не скористалась.

Не погоджуючись з ухвалою суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу скасувати, визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ДБР (у тому числі територіального управління ДБР у м. Києві) у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 24.11.2025, зобов`язати уповноважених осіб ДБР невідкладно внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

Судом не враховано, що бездіяльність уповноважених осіб оскаржується щодо ДБР як органу, а не виключно щодо конкретного підрозділу.

Окрім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки строк пропущено з поважних причин.

В судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення такого, не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності. З урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка сторін не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно, з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

27 листопада 2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 24 листопада 2025 року

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_6 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань, тоді як скаргу подав на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві. Відомосте про те, що 24.11.2025 року до Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 подавалась заява про кримінальне правопорушення - слідчій судді не надано, відтак відсутні підстави для визнання бездіяльності.

На переконання колегії суддів, слідча суддя, за результатами розгляду скарги ОСОБА_6 прийшла до передчасного висновку про відмову у її задоволенні, оскільки не перевірила результати розгляду заяви ОСОБА_6 , не врахувала додаткові пояснення щодо реєстрації Державним бюро розслідувань його заяви, безпідставно відмовила у задоволенні скарги.

З урахуванням наведеного, слід зробити висновок, що невнесення органом досудового розслідування відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 підлягає оскарженню в порядку положень ч. 1 ст. 303 КПК України, тому скарга підлягає розгляду по суті в порядку ч. 1 ст. 306 КПК України.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді є необґрунтованими.

Крім того, висновок слідчої судді про те, що скарга Міністерства юстиції України задоволенню не підлягає не співвідноситься з матеріалами скарги.

З огляду на викладене, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити, ухвалу слідчого судді скасувати, а скаргу ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для розгляду слідчим суддею в порядку, визначеному главою 26 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя