Справа № 134/2039/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2025 за № 0000267, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джугастра Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

25.10.2025 близько 15 год. 45 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні поштового відділення разом із ОСОБА_6 , бачив, що останній отримав грошові кошти в сумі 22 598 грн як орендну плату від ПрАТ «ПК «ПОДІЛЛЯ» за користування належною йому ( ОСОБА_6 ) земельною ділянкою з кадастровим номером :05:001:0029.

Того ж дня близько 16 години ОСОБА_6 запросив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою спільного вживання спиртних напоїв.

При цьому ОСОБА_6 , маючи при собі грошові кошти в сумі 20 000 грн, які були поміщені в одну упаковку купюрами номіналом по 200 грн у кількості 100 штук, сховав зазначені кошти у спідню білизну, в яку був одягнений, та зберігав їх при собі.

Після спільного вживання спиртних напоїв, близько 18 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заснули на ліжках у кімнаті будинку. У цей час ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснув, та достовірно знаючи про наявність у нього грошових коштів, вирішив заволодіти належними ОСОБА_6 коштами.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025, затвердженим Законом України № 4524-ІХ від 15.07.2025), ОСОБА_5 25.10.2025 близько 18 години, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_6 спить, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав зі спідньої білизни, у яку був одягнений ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 20 000 грн, які знаходилися в упаковці купюрами номіналом по 200 грн у кількості 100 штук.

Після заволодіння вказаними грошовими коштами ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, витративши їх на свої потреби.

ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні 24 березня 2026 року показав, що 25.10.2025 він отримав орендну плату за користування належною йому земельною ділянкою в сумі 22 598 грн. Частину коштів він витратив на продукти харчування та спиртні напої, а 20 000 грн заховав у спідню білизну. Того ж дня він разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання, де вони спільно вживали спиртні напої. Після вживання спиртних напоїв він перебував у стані алкогольного сп`яніння та заснув, а прокинувшись наступного ранку, виявив відсутність грошових коштів у сумі 20 000 грн, які зберігав при собі. Щодо міри покарання ОСОБА_5 потерпілий зазначив, що покладається на розсуд суду, однак просив не позбавляти його волі.

У судовому засіданні 26 травня 2026 року обвинувачений повідомив, що частково відшкодував потерпілому завдану шкоду, зокрема передав йому 5 000 грн, а також неодноразово надавав продукти харчування. У вчиненому щиро розкаюється та просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України, посилаючись на необхідність догляду за лежачим батьком.

Відповідно до копії актового запису про смерть № 256 від 17 квітня 2026 року, наданої Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання ухвали суду від 11 травня 2026 року, потерпілий ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обмежившись у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України показаннями потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, однак відповідно до ст. 89 КК України судимість у встановленому законом порядку погашена, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Згідно з досудовою доповіддю від 10 березня 2026 року, складеною посадовою особою Тульчинського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Заходи мають бути спрямовані на формування уміння вирішення питань, пов`язаних з роботою та матеріальним становищем, контролем над власною поведінкою, запобігання зловживання алкогольними напоями та профілактики здорового способу життя, зміною соціального оточення, ставленням до правопорушення та мотивуванням готовності до змін способу життя (поведінки).

При призначенні покарання суд враховує конкретні обставини справи, спричинені наслідки, поведінку обвинуваченого, який визнав свою вину та щиро розкаявся, що, на думку суду, вказує на усвідомлення ним вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин. Судом також враховується думка потерпілого ОСОБА_6 , який не наполягав на суворому покаранні.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень самим обвинуваченим та іншими особами, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

На переконання суду, обвинувачений ОСОБА_5 не становить загрози для суспільства, оскільки його посткримінальна поведінка свідчить про те, що він став на шлях виправлення та вчиняв дії для усунення негативних наслідків скоєного ним кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для його ізоляції від суспільства.

Таким чином, є достатні та обґрунтовані підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням. Водночас іспитовий строк та покладені на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, контроль за їх виконанням та його поведінкою органом пробації, на думку суду, будуть достатнім стримуючим фактором та краще сприятимуть його виправленню, ніж реальне відбування покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-370, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку обчислюється з дня ухвалення вироку, тобто з 26 травня 2026 року.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2025 року на етикетку від упакування грошей із написом «Укрпошта ГК м. Вінниця 24 жов 2025 100 аркушів по 200 грн. Сума 20000 грн» та грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень однією купюрою, - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- етикетку від упакування грошей із написом «Укрпошта ГК м. Вінниця 24 жов 2025 100 аркушів по 200 грн. Сума 20000 грн» зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень однією купюрою, передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя