№ 1-кп/756/952/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні №0002475 від 09.10.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Діброво-Ленінське Бородянського району Київської області, громадянин України, здобув середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, але відносно якого:

- 22.08.2025 до Печерського районного суду міста Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України;

- 25.09.2025 до Голосіївського районного суду міста Києва скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002475 від 09.10.2025 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу та підтримав його в повному обсязі, обґрунтовуючи ризиками, які передбачені ст. 177 КПК України: ризиком переховування, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, зауважила, що ризикі відсутні та є виключно припущеннями прокурора, ОСОБА_3 має неповнолітнього сина, постійне місце проживання.

Обвинувачений підтримав позицію захисника. Зазначив, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, натомість, ризики, зазначені прокурором відсутні. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши доводи сторін, приходить до такого висновку.

Під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинувачених. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Так, ризик переховування обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи міру покарання за кримінальне правопорушення у якому останній обґрунтовано обвинувачується, а саме до 8 років позбавлення волі, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Також слід враховувати, що ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, зокрема, не одружений, офіційно не працевлаштований, хоча в силу ст. 89 КРК України не судимий, але стосовно нього скеровані до Голосіївського та Печерського судів міста Києва кримінальні провадження для розгляду по суті за скоєння корисливих злочинів.

Ризиком того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні є те, що обвинуваченому відомо місце їх проживання, оскільки останній на виконання вимог ст. 290 КПК України, в повному обсязі ознайомлений з матеріалами вказаного кримінального провадження та обвинувачений шляхом погрози, підкупу може схиляти свідків, до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду, враховуючи той факт, що перераховані вище особи в ході судового розгляду, наразі не були допитані.

Ризиком того, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений не має постійного місця роботи та стабільного матеріального забезпечення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння корисливих злочинів,.

Також, суд враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, тяжкість ймовірного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність постійного місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

За скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від пяти до восьми років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб складає 3 328 гривень.

Для того, а би можна було вважати заставу такою, яку обвинувачений здатен внести та яка може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд повинен урахувати положення статей 177, 178 КПК України, а також раціонально співставити її розмір з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину, як і матеріальним станом обвинуваченого.

За наведених підстав, суд вважає можливим при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, яку обвинувачений має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільненим з-під варти та на нього може бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На переконання суду, застава у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності), утримуватись від спілкування зі свідками і потерпілими у цьому кримінальному провадженні.

Суд приходить до висновку про доведеність прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам, оскільки на даному етапі домашній арешт, не є достатніми для гарантування поведінки обвинуваченого виходячи із встановлених судом ризиків, тяжкості кримінального правопорушення. Доказів того, що обвинувачений на цей час має необхідність перебування у медичному закладі та неможливості перебування в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Враховуючи встановлені судом ризики, які не перестали існувати, суд вважає обґрунтованим подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що буде достатнім запобіжним заходом.

З огляду на встановлені ризики, які не перестали існувати, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, суд вважає що клопотання прокурора стосовно ОСОБА_3 , слід задовольнити.

Враховуючи вище викладене, до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, обставини, що є підставою для взяття обвинуваченого під варту на даний час не змінилися, суд вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_3 для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України та необхідним продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2026 року.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194, 197, 369, 372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2026 року включно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого з-під варти та покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту постійного проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати прокурору на зберігання свій паспорт, який дає право виїзду з України (за наявності);

5) утримуватись від спілкування зі свідками і представником потерпілого у цьому кримінальному провадженні;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1