УХВАЛА

18.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України;

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурором в судовому засіданні заявлені клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 .

Клопотання про продовження застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою - до обвинуачених ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_7 та у виді домашнього арешту у певний період доби до обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуаченої ОСОБА_9 , мотивовані тим що ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 2 ст. 177 КПК продовжують існувати і не зменшились , судовий розгляд не розпочато, свідки не допитані.

Захисник ОСОБА_10 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_6 , зазначив, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, про існування яких він зазначає в клопотанні, просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_11 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_7 , зазначив, що його підзахисний виявив бажання укласти угоду про винуватість з прокурорм, що свідчить про зменшення ризиків, про існування яких він зазначає в клопотанні, просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_12 та його підзахисний ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Захисник ОСОБА_13 та її підзахисна ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Відповідно до ст. 331 УКПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню дій, передбачених п.п. 1-5 частини 1 статті 177 КПК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п.п. 1-12 статті 178 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризиків переховування від суду; знищення, ховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших обвинувачених; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Щодо продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд дійшов наступного.

Враховуючи, що в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

Ризик втечі має оцінюватись судом у контексті чинників, пов`язаних з тяжкістю злочинів та розміром покарання, яке загрожує у разі засудження за їх вчинення, особою обвинуваченого, місцем проживання, родом його занять, майновим станом і сімейними зв`язками.

Захисник ОСОБА_10 наголошував на наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, що, на його переконання, свідчить про відсутність раніше встановлених судом ризиків переховуватись від суду.

Суд з такими доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 не погоджується з огляду на таке.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких та особливо тяжкого злочину.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків дружини та постійного місця проживання, мали місце під час обрання запобіжного заходу, були враховані та не є новими обставинами, які б нівелювали ризик переховування від суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, на переконання суду, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_6 на свідків та інших обвинувачених з метою схилити їх до зміни показань чи відмови від дачі показань.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд вважає, що цей ризик є наявним, оскільки раніше ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення і звільнено від відбування покарання з випробуванням, і новий злочин він вчинив під час звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

З встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження строку застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких не може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_6 не належить до цього переліку осіб.

На переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім встановлених ризиків, суд враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні прокурора, а застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому клопотання прокурора підлягає задоволенню. Разом з тим суд вважає справедливим, враховуючи, що розмір застави був визначений ще при обранні запобіжного у виді тримання під вартою і не переглядався протягом тривалого строку, зменшити розмір застави ОСОБА_6 до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Щодо продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд дійшов наступного.

Враховуючи, що в силу положень ч. 2 ст. 42 КПК України, ОСОБА_7 наразі перебуває у статусі обвинуваченого, судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

Ризик втечі має оцінюватись судом у контексті чинників, пов`язаних з тяжкістю злочинів та розміром покарання, яке загрожує у разі засудження за їх вчинення, особою обвинуваченого, місцем проживання, родом його занять, майновим станом і сімейними зв`язками.

Захисник ОСОБА_11 наголосив на тому, що його підзахисний ОСОБА_7 виявив бажання укласти угоду про визнання винуватості з прокурором, а тому ризики, які існували станом на обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшились.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких та особливо тяжкого злочину.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання мале місце під час обрання запобіжного заходу, були враховано та не є новою обставиною, яка б нівелювали ризик переховування від суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, на переконання суду, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_7 на свідків та інших обвинувачених.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то суд вважає, що цей ризик є наявним, враховуючи тривалість та кількість епізодів злочинної діяльності, яка інкрімінується обвинуваченому.

З встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження строку застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких не може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_7 не належить до цього переліку осіб.

На переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім встановлених ризиків, суд враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні прокурора, а застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. Тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим суд вважає справедливим, враховуючи, що розмір застави був визначений ще при обранні запобіжного у виді тримання під вартою і не переглядався протягом тривалого строку, зменшити розмір застави ОСОБА_7 до 125 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Щодо продовження строків дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 суд дійшов наступного.

Щодо ризику переховуватися від суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, на переконання суду, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_8 на свідків та інших обвинувачених з метою схилити їх до зміни показань чи відмови від дачі показань.

Окрім встановлених ризиків, колегія суддів враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

З встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі судового провадження продовження строку застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 у виді домашнього арешту у певний період доби є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Щодо продовження строків дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 суд дійшов наступного.

Щодо ризику переховуватися від суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінальних правопорушення.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, на переконання суду, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_9 на свідків та інших обвинувачених з метою схилити їх до зміни показань чи відмови від дачі показань.

Окрім встановлених ризиків, колегія суддів враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.

З встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі судового провадження продовження строку застосування запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_9 у виді домашнього арешту у певний строк доби є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181 - 184, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 травня 2026 року включно та визначити розмір застави в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 832000 (вісімсот тридцять дві тисячі) гривень, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира (м. Житомира одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКС м. Київ).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_6 , у разі внесення застави визначити до 16 травня 2026 року.

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16 травня 2026 року включно та визначити розмір застави в розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499200 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень, яку має право внести обвинувачений або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира (м. Житомира одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКС м. Київ).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати до зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_7 , у разі внесення застави визначити до 16 травня 2026 року.

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши ОСОБА_8 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22:00 до 06:00 годин, без дозволу суду, за виключенням необхідності перебування в укритті на випадок оголошення повітряної тривоги чи іншого загрозливого для життя стану, строком до 16.05.2026 р.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки до 16.05.2026, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_9 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши ОСОБА_15 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22:00 до 06:00 годин, без дозволу суду, за виключенням необхідності перебування в укритті на випадок оголошення повітряної тривоги чи іншого загрозливого для життя стану, строком до 16.05.2026 р.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_9 обов`язки до 16.05.2026, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні;

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Житомирській області свій паспорт для виїзду за кордон.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3