КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1305/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , з внесеними адвокатом ОСОБА_9 додатковими поясненнями до апеляційної скарги, на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року, -

за участю:

представників ОСОБА_7 , - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

прокурора - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.11.2025 року задоволено клопотанняпрокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001807 від 22.06.2025 року та накладено арешт на майно, вилучене 27.06.2025 року в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- кошти у сумі 3 558 570 грн.;

- кошти у сумі 9 950 швейцарських франків;

- кошти у сумі 32 480 Євро;

- кошти у сумі 125 438 доларів США;

- кошти у сумі 6 500 пошкоджених доларів США;

- кошти у сумі 20 шотландських фунтів;

- кошти у сумі 245 англійських фунтів стерлінгів;

- кошти у сумі 30 000 доларів США;

- кошти у сумі 110 фунтів невідомого походження;

- жорсткий диск WD 4 TB sn WX22D817ZON7;

- ноутбук Lenovo ideapad 3 із зарядним пристроєм;

- блокнот та чорнові записки;

- флеш накопичувач Sandisk 16 gb;

- системний блок НР sn CZC42249YV, із забороною розпоряджання та користування цим майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, з внесеними адвокатом ОСОБА_9 додатковими поясненнями до апеляційної скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.11.2025 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Мотивуючи апеляційні вимоги апелянт зазначає, що майно, яке було вилучене під час проведення обшуку, належить клієнту адвокатської компанії - ОСОБА_7 , який немає жодного відношення до кримінального провадження, яке розслідується.

Зауважує, що під час проведення обшуку 27.06.2025 року вона - адвокат ОСОБА_8 повідомила слідчого, який проводив обшук в офісі адвокатського об`єднання про те, що кошти, які знаходяться у приміщенні адвокатського об`єднання не мають жодного відношення до будь-якого кримінального провадження, вони передані клієнтом - ОСОБА_7 для формування статутного фонду фінансової компанії, яка має знаходитись у місті Львові за цією ж адресою.

Наголошує представник, що враховуючи те, що грошові кошти було вилучено в приміщенні адвокатського об`єднання, без відповідної ухвали суду та ще й без залучення представників адвокатського самоврядування, а адвокати, які працюють в адвокатському об`єднанні, яке орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1, не мають жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого проводився обшук, такий обшук є незаконним, а дії представників поліції - прямим втручанням у діяльність адвоката.

Крім того, 21.10.2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було скасовано арешт майна, яке було незаконно вилучене в офісі адвокатського об`єднання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_7 , - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу і скасувати ухвалу слідчого судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, щоГоловним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється розслідування кримінального провадження № 0001807 від 22.06.2025 року, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_11 з дитинства (з 9 місяців) є хворим на спінальну м?язову атрофію.

Вказаний діагноз був неодноразово підтверджений, в тому числі 01.05.2024 висновком Державної установи «Інститут спадкової патології НАМН України».

Крім того, вказаним висновком було підтверджено розрахунок потреби ОСОБА_11 у препараті «Рисдиплам» в дозі 5 мг щоденно, що відповідає 3 флаконам препарату на місяць.

В той же час, не пізніше червня 2019 року у ОСОБА_11 , який усвідомлював суть та характер своєї хвороби, кількість препарату, який підлягає щоденному застосуванню для підтримання належного суму власного здоров?я, будучи обізнаним про його вартість тощо, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою, поза межами зазначеної потреби.

Так, у період часу з червня 2019 року, ОСОБА_11 потребуючи значних коштів на придбання ліків для підтримання належного стану власного здоров?я, використовуючи мережу «Інтернет», в тому числі соціальні мережі «Facebook», «Instagram», та сервіс Telegram, почав поширював інформацію щодо збору коштів на своє лікування.

Крім того, відповідно до Міської програми забезпечення лікарськими засобами дітей і дорослих із спінальною м?язовою атрофією (СМА), затвердженою ухвалою сесії Львівської міської ради від 25.05.2023 №3155 зі змінами (ухвали від 08.02.2024 №4333, від 28.03.2024 №4542 та від 12.06.2025 №6386) ОСОБА_11 з 26.06.2024, безоплатно забезпечується препаратом «Еврісді» (за МНН - risdiplam - «Рисдиплам»).(арк. 104-105)

З метою реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та зловживання довірою, поза межами визначеної потреби у щоденній кількості препарату, необхідного для підтримання належного стану власного здоров?я, ОСОБА_11 використовуючи мережу «Інтернет», в тому числі соціальні мережі «Facebook», «Instagram», та сервіс Telegram, поширював інформацію про необхідність у грошових коштах на препарат Еврісді (Рисдиплам), вказавши при цьому, зокрема, рахунки відкриті в АТ «Універсал Банк» зареєстровані на власне ім?я.

В результаті шахрайських дій ОСОБА_11 заволодів грошовими коштам потерпілих на загальну суму 1 305 041 грн., чим завдав останнім майнової шкоди у зазначеному розмірі.

Крім того, відповідно до узагальненого матеріалу №0462/2025/ДСК відносно ОСОБА_11 та ін. проведеного Держфінмоніторингом, встановлено, що за результатами аналізу інформації, отриманої з різних джерел, з врахуванням інформації ГСУ НПУ, Держфінмоніторингом виявлено протиправну схему, направлену на заволодіння в шахрайський спосіб (шляхом введення в оману) благодійними коштами, отриманими ОСОБА_11 від великої кількості фізичних осіб, зібраними нібито на потреби лікування та подальше їх переміщення на рахунки інших фізичних осіб, ймовірно «дропів» (в тому числі, для подальшого переведення їх в криптовалюту), оплатою товарів та послуг (товарів та послуг пов?язаних з лікуванням на виявлено), а також використанням в азартних іграх.

Так, за період з 20.01.2020 року по 27.06.2025 рік, ОСОБА_11 було зібрано кошти на загальну суму 103,89 млн грн. До зборів було залучено ряд відомих, медійних осіб та організацій, а також інших осіб (серед яких ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ). Зокрема останніми було зібрано та перераховано на рахунки ОСОБА_16 кошти на загальну суму 5,77 млн. грн.

В подальшому, основну частину отриманих коштів ОСОБА_17 було перераховано р2р-переказами (80,37 млн. грн.) на користь великої кількості фізичних осіб (тільки з рахунків в АТ «Універсал Банк» на користь понад 1 170 карток), а також спрямовані на оплату (23,39 млн грн) товарів та послуг (в т.ч. на онлайн-ігри: iboxgame, playgames, gamecrystal, wfp memogames, leogaming.net, steamgames.com, tsg interactive gaming a нші).

Висока ймовірність того, що кошти перераховані р2р-переказами на користь великої кількості фізичних осіб (ймовірно з залученням «дропів») були спрямовані для придбання криптовалюти. Зокрема, на рахунок ОСОБА_18 , відкритий в АТ «Універсал Банк», перераховано 1,50 млн грн (з призначенням платежу «Допомога з ліками для ОСОБА_19 »). З метою з?ясування суті вищезазначеної операції, банком було здійснено заходи та отримано від ОСОБА_20 інформацію, що ним 21.05.2025 передано 35 556 USDT (еквівалент 1,49 млн грн) на криптогаманець ОСОБА_16 .

Також, за період з 09.11.2022 року по 16.06.2025 рік, на відомих криптогаманцях ОСОБА_11 виявлено зарахування USDT, ETH, USDC та SOL, на загальну суму в еквіваленті 2,98 млн дол США.

Таким чином, відповідно до узагальненого матеріалу №0462/2025/ДСК є підстави вважати фінансові операції, пов?язані з подальшим перерахуванням вищезазначених коштів на загальну суму 103,89 млн грн, з рахунків ОСОБА_11 на користь великої кількості фізичних осіб та оплатою товарів/послуг, такими що спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом (використання коштів чи іншого майна, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів).

Зокрема, відповідно до платіжної інструкції №4EAM-H50M-7?2Р-В4CЕ від 21.05.2025, що зазначена в протоколі огляду від 23.06.2025 та яку ОСОБА_11 офіційно розмістив в мережі інтернет в якості підтвердження використання зібраних коштів для власного лікування було встановлено, що отримувач коштів в сумі 1,5 млн. грн. фізична особа ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до інформації з вище зазначених протоколів огляду встановлено, що ОСОБА_21 займається обміном валют, в тому числі переведенням безготівкових коштів в готівку чи криптовалюту (USDT, USDC, EUROC та інші), зокрема, у місті Львові.

Таким чином, 27.06.2025 року проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за №757/30126/25-к від 25.06.2025 року, нежитлових, а також підвальних приміщень, за адресою: АДРЕСА_1.

Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено наступні предмети, речі та документи, які мають значення для подальшого досудового розслідування та які визнано речовим доказом, а саме: кошти у сумі 3 558 570 грн.; кошти у сумі 9 950 швейцарських франків; кошти у сумі 32480 Євро; кошти у сумі 125 438 доларів США; кошти у сумі 6500 пошкоджених доларів США; кошти у сумі 20 Шотландських фунтів; кошти у сумі 245 Англійських фунтів стерлінгів; кошти у сумі 30000 доларів США; кошти у сумі 110 фунтів невідомого походження; жорсткий диск WD 4 ТВ sn WX22D817ZON7; ноутбук Lenovo ideapad 3 із зарядний пристроєм; блокнот та чорнові записи; флеш накопичувач Sandisk 16 gb; системний блок HP sn CZC42249YV. (арк. 158-176).

За оперативною інформацією розташований за адресою: АДРЕСА_1 пункт обміну валют є місцем здійснення діяльності ОСОБА_21 - особи, залученої ОСОБА_11 до протиправної діяльності.

ОСОБА_21 відповідно до відведеної йому ролі, здійснював конвертацію зібраних за допомогою «фейкових» зборів на ім?я ОСОБА_11 грошових коштів у іноземну та крипто валюту з метою їх подальшої легалізації.

Пояснення походженню вилучених за адресою: АДРЕСА_1 грошових коштів ОСОБА_21 надано не було, що не виключає того факту, що вказані грошові кошти є такими, що в тому числі здобуті у злочинний спосіб, або перетворені у готівку з грошей здобутих у зазначений спосіб.

Крім того, в ході проведення обшуку, учасником вказаної слідчої дії - адвокатом ОСОБА_22 було заявлено, що вилучені кошти належать його клієнту ОСОБА_23 .

В подальшому в ході досудового розслідування до слідчого надходили клопотання про повернення вказаних вище грошових котів та майна від адвоката ОСОБА_24 в інтересах ОСОБА_23 .

В той же час, до слідчого надходили клопотання про повернення вказаних вище грошових коштів та майна від адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, на даний час стороною обвинувачення достеменно не встановлено походження та власників вилучених коштів.

Крім того, в ході огляду вилученого системний блок HP sn CZC42249YV виявлено велику кількість файлів з первинними та платіжними документами щодо фінансово-господарських операцій між підприємствами нерезидентами, платіжних інструкцій закордонних фінансових установ, що може свідчити про здійснення господарських операцій спрямованих на легалізацію коштів отриманих злочинним шляхом та виведення грошей з тіньового обігу.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_25 від 27 червня 2025 року, вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 речі та грошові кошти визнані речовими доказами.

17.11.2025 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001807 від 22.06.2025 року, на майно, вилучене 27.06.2025 року в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- кошти у сумі 3 558 570 грн.;

- кошти у сумі 9 950 швейцарських франків;

- кошти у сумі 32 480 Євро;

- кошти у сумі 125 438 доларів США;

- кошти у сумі 6 500 пошкоджених доларів США;

- кошти у сумі 20 шотландських фунтів;

- кошти у сумі 245 англійських фунтів стерлінгів;

- кошти у сумі 30 000 доларів США;

- кошти у сумі 110 фунтів невідомого походження;

- жорсткий диск WD 4 TB sn WX22D817ZON7;

- ноутбук Lenovo ideapad 3 із зарядним пристроєм;

- блокнот та чорнові записки;

- флеш накопичувач Sandisk 16 gb;

- системний блок НР sn CZC42249YV, із забороною розпоряджання та користування цим майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.11.2025 року вказане клопотання прокурора задоволено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав накладення арешту на майно.

Прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження висновку про відповідність майна ознакам речових доказів.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор зазначив обставини вчинення кримінальних правопорушень та надав достатню на його думку кількість доказів, що підтверджують необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, всупереч доводам апелянта.

Вказана позиція сторони обвинувачення логічно узгоджується з фактичними обставинами кримінальних проваджень та попередньою кваліфікацією вчинених кримінально-протиправних діянь.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси фізичної особи з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено їх відповідність ознакам ст. 98 КПК України. Вказане в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України. Вказане свідчить про правомірність висновку слідчого судді про необхідність накладення такого виду обтяження як арешт майна.

Слід зазначити, що у даному провадженні арешт майна накладено з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, не є переконливими.

Що стосується доводів автора апеляційної скарги щодо того, що грошові кошти було вилучено в приміщенні адвокатського об`єднання, без відповідної ухвали суду та ще й без залучення представників адвокатського самоврядування, а адвокати, які працюють в адвокатському об`єднанні, яке орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_1, не мають жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого проводився обшук, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті.

Також, під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, має бути присутнім представник ради адвокатів відповідного регіону, в якому знаходяться відповідні приміщення (володіння). Представник ради адвокатів регіону діє з метою забезпечення дотримання прав адвоката та гарантій адвокатської діяльності, в тому числі збереження адвокатської таємниці.

Слідчий, прокурор, який буде проводити відповідну слідчу (розшукову) дію, завчасно, але не пізніше ніж за 24 години до її проведення, письмово повідомляє раду адвокатів регіону про необхідність забезпечення участі її представника у проведенні відповідної слідчої (розшукової) дії.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) дій без належного та завчасного повідомлення ради адвокатів регіону заборонено, а докази, отримані в результаті проведення таких дій, є недопустимими.

Таким чином, недотримання відповідних процесуальних гарантій під час проведення обшуку і вилучення у помешканні адвоката чи іншому його володінні зумовлює порушення ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (п. п. 66-68 рішення ЄСПЛ у справі «Візер та Бікос Бетейліґунґен ҐмбХ проти Австрії» / WIESER AND BICOS BETEILIGUNGEN GmbH v. AUSTRIA від 16.10.2007, заява №744336/01).

Разом з тим, з матеріалів судового провадження не вбачається, що обшук був проведений в приміщенні того чи іншого адвокатського об`єднання. Крім того, під час апеляційного розгляду, було перевірено та підтверджено, що адвокат ОСОБА_8 здійснює свою адвокатську діяльність за адресою: м. Київ, р-н Шевченківський, вул. Саксаганського, буд. 112-Б, оф. 21.

Таким чином, доводи вказані в апеляційній скарзі, щодо проведення незаконного обшуку в адвокатському об`єднанні, колегія суддів вважає такими, які нічим не підтверджуються, а отже такими, які не заслуговують на увагу.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу представників та власника майна, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з внесеними додатковими поясненнями до неї, - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 листопада 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001807 від 22.06.2025 року та накладено арешт на майно, вилучене 27.06.2025 року в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1, а саме:

- кошти у сумі 3 558 570 грн.;

- кошти у сумі 9 950 швейцарських франків;

- кошти у сумі 32 480 Євро;

- кошти у сумі 125 438 доларів США;

- кошти у сумі 6 500 пошкоджених доларів США;

- кошти у сумі 20 шотландських фунтів;

- кошти у сумі 245 англійських фунтів стерлінгів;

- кошти у сумі 30 000 доларів США;

- кошти у сумі 110 фунтів невідомого походження;

- жорсткий диск WD 4 TB sn WX22D817ZON7;

- ноутбук Lenovo ideapad 3 із зарядним пристроєм;

- блокнот та чорнові записки;

- флеш накопичувач Sandisk 16 gb;

- системний блок НР sn CZC42249YV, із забороною розпоряджання та користування цим майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , з внесеними адвокатом ОСОБА_9 додатковими поясненнями до апеляційної скарги, - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4