УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 334/6474/19

провадження № 51-357 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 у інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2025 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_6 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , у якій він не погоджувався з вказаними судовими рішеннями, просив їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 лютого 2026 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 та ч. 6 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків

- десять днів з дня отримання копії ухвали.

Зокрема, захисник ОСОБА_7 у касаційній скарзі посилався на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України для скасування оскаржених вироку і ухвали, однак доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням ст. 412 КПК України не наводив.

Обґрунтування касаційної скарги зводилося до цитувань окремих положень законодавства, оскаржених судових рішень, а також надання скаржником своєї оцінки доказам, заперечень щодо правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, у порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України захисник не долучив копій оскаржених судових рішень, як доданих до касаційної скарги додатків, у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Вказані обставини у своїй сукупності перешкодили суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому особа, яка подала касаційну скаргу, повідомлялась про те, що у разі невиконання вимог суду, скаргу їй буде повернуто.

Захисник ОСОБА_7 03 березня 2026 року звернувся до Суду з клопотанням про продовження наданого йому строку на усунення недоліків.

Мотиви Суду

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, Суд дійшов висновку,

що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали касаційного суду від 16 лютого 2026 року уповноважена захисником ОСОБА_8 особа отримала 20 лютого 2026 року.

Проте захисником не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. Нової касаційної скарги від нього до Суду не надходило.

Що стосується надісланого клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, слід зауважити наступне.

Жодних доказів, які б спростовували отримання захисником копії ухвали в той строк, що вказано в рекомендованому повідомленні, або підтверджували її вручення пізніше, та свідчили про те, що строк на усунення недоліків не сплив, скаржником не надано. Немає таких даних і у Верховному Суді.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого КПК України, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження (ч. 1 ст. 114 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Виходячи зі змісту наведених положень процесуального закону, максимальним строком, що може бути наданий особі для усунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення її касаційної скарги без руху, є п`ятнадцять днів з дня отримання нею ухвали. Збільшення встановленого судом строку, його продовження чи поновлення, про що йдеться у клопотанні захисника, процесуальним законом не передбачено, а отже, воно задоволенню не підлягає.

Вищезазначене узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеною, зокрема, в ухвалах від 01 листопада 2023 року у справі № 621/468/19, від 04 грудня 2023 року у справі № 183/4128/20, від 18 грудня 2023 року у справі № 754/4067/22, від 29 березня 2024 року у справі № 299/970/20, від 11 квітня 2024 року у справі № 489/2328/19, від 10 березня 2025 року у справі № 507/1336/23, від 29 вересня 2025 року у справі № 686/33978/24.

Зважаючи на те, що захисником ОСОБА_8 не усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, колегія суддів, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає, що скаргу необхідно повернути скаржнику.

Положеннями ч. 4 ст. 429 КПК України визначено, що повернення касаційної скарги

не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.

У разі пропуску тримісячного строку касаційного оскарження учасник вправі звернутися до Суду з касаційною скаргою з доданим до неї вмотивованим клопотанням про його поновлення з наведенням поважності причин пропуску строку з урахуванням положень ст. 117 КПК України.

З цих підстав Суд постановив:

Повернути захиснику ОСОБА_9 його касаційну скаргу на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2025 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3