ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Мостове Доманівського району Миколаївської області, проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, працює різноробочим у БК «Петров», є особою з інвалідністю ІІІ-ї групи, судимий вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2024 за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку 2 роки,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.3 ст.296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.3 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2024, та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч.2 ст.20, п.1 ч.1 ст.94 КК України застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч.3 ст.194 КПК України, зобов`язано ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 27.07.2025 близько 23 години, перебуваючи поблизу фонтанів навпроти входу до Центрального парку імені Лесі Українки, що по вулиці Глушець у м.Луцьку Волинської області, яке є громадським місцем, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи встановлені у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі та демонструючи власну зверхність, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, намагаючись самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, вчинив хуліганські дії, в ході яких, використовуючи нікчемний привід, спровокував словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_9 , шарпав його за верхній одяг, після чого кулаками обох рук наніс 2 удари по обличчю останнього, після чого потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 наніс потерпілому ряд ударів кулаками обох рук по тулубу та правій руці.

У подальшому, коли потерпілий підвівся, ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, підбіг до нього з-за спини та штовхаючи ОСОБА_9 вперед, впав на нього, притиснувши його вагою власного тіла до землі, від чого у ОСОБА_9 утворились, згідно висновку судово-медичної експертизи №562 від 13.08.2025, тілесні ушкодження у вигляді відкритих діафізарних косих переломів правої велико-гомілкової кістки і малогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини з раною в нижній третині, перелому малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та, коли той знаходився в положенні лежачи на спині тримаючи його за шию, потягнув потерпілого через лавку та різкими рухами вверх і вниз шарпав останнього, чим спричинив йому фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Він же, продовжуючи свої протиправні дії, підбіг до ОСОБА_9 з-за спини та штовхаючи його вперед впав на нього, притиснувши його вагою власного тіла до землі, від чого у ОСОБА_9 утворились, згідно висновку судово-медичної експертизи №562 від 13.08.2025, тілесні ушкодження у вигляді відкритих діафізарних косих переломів правої велико-гомілкової кістки і малогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини з раною в нижній третині, перелому малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечне для життя в момент його заподіяння, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Окрім цього, вищевказані хуліганські дії ОСОБА_8 намагалась припинити ОСОБА_10 відтягуючи його від ОСОБА_9 . В свою чергу ОСОБА_8 , опираючись правомірним діям ОСОБА_10 , правою рукою схопив її за волосся та ривком потягнув до землі, після чого продовжуючи тримати її за волосся, спричинив головою потерпілої ряд ударів об землю, завдавши їй фізичний біль.

В подальшому, ОСОБА_11 , підійшовши до ОСОБА_8 , також намагалась припинити його хуліганські дії, та, взявши його за руку, спробувала відтягнути від ОСОБА_10 . В цей момент ОСОБА_8 , опираючись правомірним діям ОСОБА_11 наніс їй один удар ногою у ділянку підборіддя, чим спричинив фізичний біль.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , правою рукою знову схопив її за волосся та ривком потягнув до землі, після чого продовжуючи тримати її за волосся, спричинив головою потерпілої ряд ударів об землю, чим завдав ОСОБА_10 фізичний біль.

В цей час, ОСОБА_12 , підійшовши до ОСОБА_8 , теж намагався припинити його хуліганські дії, відтягуючи останнього від ОСОБА_10 . У свою чергу, ОСОБА_8 , опираючись правомірним діям ОСОБА_12 , штовхнув його, від чого той впав на землю та, коли потерпілий перебував на землі у положенні лежачи, підійшовши до нього наніс йому один умисний удар ногою у ділянку його правого коліна, в результаті чого останньому спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №544 від 11.08.2025, за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язаного з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

Окрім цього, він же, 27.07.2025 близько 23 години, перебуваючи поблизу фонтанів навпроти входу до Центрального парку ім.Лесі Українки, що по вулиці Глушець у м.Луцьку Волинської області, діючи з прямим умислом, під час вчинення хуліганських дій, штовхнув ОСОБА_12 , від чого останній впав на землю та, коли потерпілий перебував на землі у положенні лежачи, підійшовши до нього наніс йому один умисний удар правою ногою у ділянку його правого коліна, в результаті чого останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої великогомілкової кістки у верхній третині, який, згідно висновку судово-медичної експертизи №544 від 11.08.2025, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21 доби.

Таким чином, ОСОБА_8 інкримінується заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів і його особі, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані йому міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано його особу, що він є учасником бойових дій, з 2014 року служить в ЗСУ та має намір укласти контракт для подальшого проходження служби. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст. 69 КК України призначити більш м`яку міру покарання та звільнити на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування захисника, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за який які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 121 КК України є правильною і також не оскаржується.

У відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, виховувався фактично без батьківської опіки та піклування, в молодому віці добровільно став на захист Батьківщини та вступив до лав ЗСУ, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», почесними грамотами та відзнаками у період несення військової служби, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» через захворювання, одержані в період проходження військової служби, однак вчинив умисні кримінальні правопорушення в період відбування іспитового строку, призначеного за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 19.11.2024.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, та наявність статусу особи з інвалідністю 3 групи, а обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, і це не оспорюється апелянтом.

Твердження обвинуваченого про можливість призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України не беруться до уваги, оскільки відсутні дані про те, що пом`якшуючі обставини в даному випадку істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як і твердження щодо призначення покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, з огляду на вчинення кримінальних правопорушень під час іспитового строку.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим реально саме у виді позбавлення волі, разом з тим, остаточного покарання шляхом часткового приєднання не відбутого покарання.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2025 року стосовно останнього, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді