Справа № 592/2975/26
Провадження № 1-кс/592/1542/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чупахівка Охтирського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в рамках кримінального провадження № 0005977 від 07.04.2025.

Перевіривши матеріали клопотання та дослідивши докази по ним, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що 18.10.2023 ОСОБА_4 на добровільній основі уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 18.10.2023 за № 254 солдата ОСОБА_4 зараховано в списки особового складу в/ч НОМЕР_1 НГУ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 23.04.2024 за № 84 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 1-го зенітного артилерійського відділення взводу прикриття повітряного простору.

Однак, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 НГУ солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 03.02.2025 самовільно залишив місце служби, а саме пункт дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

24.06.2025 солдата ОСОБА_4 доставлено до військової частини НОМЕР_1 НГУ, у зв`язку з чим кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразились самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

У подальшому, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, а саме 01.07.2025 самовільно залишив місце служби, а саме пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, 23.02.2026 року солдата ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України за адресою: АДРЕСА_3 , внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

23.02.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та копію повідомлення про підозру вручено останньому особисто.

Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, в силу положень ч. 5 ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, зокрема санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються, зокрема: матеріалами службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 з додатками; протоколами допитів свідків військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 НГУ; іншими доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності.

Таким чином, з метою запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення ним інших злочинів та можливості незаконного впливу на свідків, у слідства виникла необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав із зазначених в ньому підстав, та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , разом із захисником ОСОБА_5 , заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили визначити мінімальний розмір застави.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, за правилом ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі поданих доказів, оцінюючи в сукупності всі обставини справи, суд вважає, що доводи про наявність певних ризиків є обґрунтованими.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає максимальне безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині без поважних причин, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом, тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Зважаючи на доводи прокурора та встановлені обставини справи у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування відносно ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в такому разі підозрюваний матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме повному, всебічному та оперативному встановленню об`єктивної істини по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Прокурор у клопотанні просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час дії воєнного стану слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти встановленим ризикам, крім того, підозрюваний вчинив злочин, пов`язаний із самовільним залишенням військової частини або місця служби, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Строк дії ухвали до 24:00 год 23 квітня 2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 та ст. 182 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та покласти обов`язки, визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду по першому виклику; не відлучатися з населеного пункту за місцем розташування свого підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ, без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії провадження); повідомляти слідчого (прокурора), суд (залежно від стадії провадження) про зміну свого місця проживання, місця служби (роботи) та засобів зв`язку; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт(и), або інший документ(и), що дає право на виїзд за межі України; утриматись від спілкування зі свідками в провадженні

Роз`яснити, що якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та буде вирішено питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

2. Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу покласти на слідчого Першого СВ (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР, ОСОБА_6 чи іншого слідчого, у провадженні якого буде перебувати вказане кримінальне провадження.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

На ухвалу прокурором може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення, а іншими особами з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_7