КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 3-зв/824/12/2026
Справа № 758/9455/24
Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 квітня 2026 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду апеляційної скарги Енергетичної митниці на постанову Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 зач. 1 ст. 483 Митного кодексу України,

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 рокупровадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

30 жовтня 2025 року Енергетичною митницею було подано до Подільського районного суду міста Києва апеляційну скаргу на вказану постанову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 листопада 2025 року, справу визначено головуючому судді ОСОБА_6

31 березня 2026 року захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав заяву про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду даної справи.

Заява мотивована тим, що, на думку адвоката ОСОБА_5 , поведінка судді ОСОБА_6 свідчить про її зацікавленість в розгляді справи на користь Енергетичної митниці. Вказано, що 16 лютого 2026 року суддею було безпідставно перервано розгляд апеляційної скарги та перенесено судове засідання у зв`язку з неявкою апелянта. Вказано, що суддя зазначила, що представник Енергетичної митниці не зможе прибути вчасно на судове засідання у зв`язку з погодними умовами, вважав, що це свідчить про те, що суддя спілкується з однією із сторін поза межами судового засідання. Також, зазначено, що 30 березня 2026 року суддею було безпідставно відмовлено захиснику в клопотанні про витребування доказів та огляд в судовому засіданні оригіналу наявної в матеріалах справи на арк. 59 ксерокопії таблиці за штампами посадової особи Енергетичної митниці "КОПІЯ" та "ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ ЗАСТ НАЧ СВ УБК ТА ПМП ОСОБА_7 26.07.2024". Даний "документ" представник Енергетичної митниці зазначає як додаток відповіді Public Company "Orlen Liеtuva" від 09.02.2024 року № D (12.11-9)-339. Вказано, що аналіз інформації, наведеної в таблиці свідчить про те, що дана таблиця не може бути додатком до відповіді Public Company "Orlen Liеtuva" д 09.02.2024 року № D (12.11-9)-339, як зазначає представник Енергетичної митниці, оскільки містить інформацію з обмеженим доступом, до якої у Public Company "Orlen Liеtuva" доступу не може бути (кількість ВМД та загальна вага ввезеного палива в Україну).

Захисником у заяві про відвід вказано, що він зробив висновок, що в такому форматі додатку по відповіді Public Company "Orlen Liеtuva" від 09.02.2024 року № D (12.11-9)-339 стосовно сертифікату якості від 04.04.2023 № 163769_5015982 в природі не існує, так і взагалі оригіналу в такому вигляді не існує. Зазначено, що враховуючи штампи посадової особи Енергетичної митниці "КОПІЯ" та "ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ" даній ксерокопії надано статусу нібито "документу", як доказу в справі про порушення митних правил.

Вказано, що зважаючи на те, що даний "документ", який не має всіх реквізитів документу є єдиним носієм інформації про вагу палива, на який видавався сертифікат якості та з метою перевірки існування оригіналу наявної в матеріалах справи на арк. 59 ксерокопії таблиці за штампами посадової особи Енергетичної митниці "КОПІЯ" та "ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ" та з метою перевірки можливої фальсифікації доказів було і заявлено відповідне клопотання. Вказано, що суддею ОСОБА_6 , яка, як вважає адвокат ОСОБА_5 , розуміла, що оригіналу документу бути не може, та намагаючись не допустити факту встановлення фальсифікації доказів та вирішити справу на користь Енергетичної митниці, безпідставно відмовлено захиснику в заявленому клопотанні.

Зважаючи на викладене, захисник просив відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду справи № 758/9455/24 за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на постанову Подільського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 483 МК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2026 року розгляд питання про відвід судді ОСОБА_6 призначено головуючому судді ОСОБА_2

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про відвід, а тому слід застосовувати аналогію з КПК України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011) аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Як передбачено ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_6 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду питання про відвід, не висловила бажання надати пояснення з приводу поданої заяви.

На даний час заперечення на заявлений відвід до Київського апеляційного суду не надходили.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , який в судовому засіданні 13 квітня 2026 року підтримав заявлений відвід, представника Енергетичної митниці - ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення відводу, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в заяві про відвід, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, а відтак і відсутність підстав до задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені і у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадських прав та обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Таким чином кожній людині гарантується справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конституції України повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. За об`єктивним критерієм визначається, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

З заяви про відвід вбачається, що захисник ОСОБА_5 має сумніви у неупередженості та безсторонності судді у зв`язку з відкладенням розгляду справи через неявку апелянта до судового засідання та відмовою в задоволенні клопотання про витребування та огляд в судовому засідання оригіналу наявної в матеріалах справи на арк. 59 ксерокопії таблиці за штампами посадової особи Енергетичної митниці "КОПІЯ" та "ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ ЗАСТ НАЧ СВ УБК ТА ПМП ОСОБА_7 26.07.2024". З огляду на дані обставини адвокат вказує, що зазначене дає йому підстави сумніватись в безсторонності та неупередженості судді.

Разом із тим, наведені адвокатом ОСОБА_5 обставини не свідчать про упередженість головуючого судді ОСОБА_6 чи порушення нею принципу безсторонності, оскільки незгода учасника справи з процесуальними рішеннями суду не можуть бути підставами для відводу.

За Бангалорськими принципам поведінки суддів, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється, не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя має заявити собі самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У свою чергу, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу його упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Отже, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Як вказано у п. 49 рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02), відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), Рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, п.п. 27, 28 and 30; Рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. Рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Водночас, у п. п. 46-48 рішення ЄСПЛ у справі п. Моґенса Гаусшильдта (Mogens Hauschildt) проти Королівства Данії (заява № 10486/83), зазначено, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (див., серед інших прецедентів, рішення у справі Де Куббера (De Cubber) від 26.10.1984, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Щодо суб`єктивного критерію, у будь-якому випадку, особиста упередженість судді має бути презумпцією доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (див., mutatis mutandis, згадане вище Рішення у справі Де Куббера, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Це означає, що при з`ясуванні в справі питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція особи/обвинуваченого має важливе, але не вирішальне значення (див. Рішення у справі П`єрсака (Piersack) від 01.10.1982, серія А, № 53, с. 16, п. 31).

Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

За підсумками, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України").

Зазначені у заяві про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 обставини фактично є оскарженням її процесуальних дій як судді і не можуть бути підставою для задоволення відводу.

Таким чином, обставин, передбачених чинним законодавством, які могли б бути підставами для відводу судді ОСОБА_6 , у заяві захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 не наведено і судом не встановлено.

За відсутності об`єктивного та суб`єктивного критеріїв у твердженнях адвоката ОСОБА_5 для відводу судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду апеляційної скарги, у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, ст. 75, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_6 від розгляду апеляційної скарги Енергетичної митниці на постанову Подільського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2025 року залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2026 року.

Суддя ОСОБА_2