Справа № 643/3750/26
Провадження № 1-кс/643/1900/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, законного представника ОСОБА_7 , психолога ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника юстиції ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_11 , подане у кримінальному провадженні № 0000239 від 25.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, студента коледжу, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000239 від 25.02.2026 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2026, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території Харківської області, використовуючи свій обліковий запис « ОСОБА_12 » ім`я користувача « ОСОБА_13 », id НОМЕР_1 , зареєстрованого за телефонним номером мобільного оператора НОМЕР_2 у застосунку обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення вступив у попередню злочинну змову з невстановленими слідством особами, що використовують облікові записи у застосунку «Telegram» під назвами «ОСОБА_16» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ID НОМЕР_3) та « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_15 , ID НОМЕР_4) та на пропозицію останніх надав свою добровільну згоду на готування до вчинення за грошову винагороду терористичного акту шляхом вчинення вибуху, який створював би небезпеку для життя чи здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

В подальшому 19.02.2026 перебуваючи у м. Харкові неповнолітній ОСОБА_5 , з конспірацією своїх злочинних дій, що включала методи збереження секретності для досягнення злочинної цілі, отримав від невстановленої особи, яка використовує обліковий запис « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_15 , ID НОМЕР_4) в месенджері «Telegram», детальні інструкції по виготовленню саморобного вибухового пристрою, а саме щодо способу та засобів, які для цього потрібно та передачі його іншій особі для здійснення терористичного акту.

У період з 21.02.2026 по 24.02.2026, неповнолітній ОСОБА_5 , будучи обізнаним про введення в Україні з 24.02.2022 правового режиму воєнного стану та усвідомлюючи, що вчинення будь-яких вибухів порушить громадську безпеку та матиме наслідком залякування населення, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на пособництво вчиненню терористичного акту, через надання засобів та знарядь у вчиненні вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, діючи за попередньою змовою із невстановленим співучасником, який використовує обліковий запис « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_15 , ID НОМЕР_4) у месенджері «Telegram», діючи з корисливих мотивів та прямим умислом, неповнолітній ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль пособника, придбав необхідні частини для подальшого виготовлення на їх основі саморобного вибухового пристрою в домашніх умовах, а саме електросірники, відбілювач, електроліт та ацетон, які почав зберігати за адресою свого тимчасового проживання: АДРЕСА_3 .

Протиправна діяльність ОСОБА_5 була виявлена співробітниками правоохоронного органу, у результаті чого 25.02.2026 о 07:31 ОСОБА_5 затриманий співробітниками правоохоронного органу за адресою: АДРЕСА_3 ., під час вчинення своєї протиправної діяльності.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, тобто пособництво у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто пособництві у готуванні до вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, 25.02.2026 о 07:31, в порядку ст. 208 КПК України, затриманий співробітниками СБ України неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у вигляді триманні під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищенаведеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задоволити з підстав, у ньому наведених.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. В обґрунтування своєї позиції звернув увагу на вік підозрюваного та незакінченість складу злочину. Просив врахувати, що його підзахисний визнає свою провину, співпрацює зі слідством. Вважає, що достатнім запобіжним заходом для підозрюваного виступатиме цілодобовий домашній арешт. У випадку ж задоволення клопотання, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, визначеному нормами кримінально-процесуального закону для тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Законний захисник у судовому засіданні позицію захисту підтримала.

Представник служби у справах дітей у судовому засіданні підтримав позицію сторони захисту щодо застосування до підозрюваного з огляду на віковий аспект запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні доповнень до позиції захисту не мав.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Нормами ст. 22 КПК України врегламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України; існування ризиків, визначених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, доведені стороною обвинувачення.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, (заява № 18731/19) від 28.10.1994).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990, п.32; «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13 від 28.11.2017, п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Існування вказаних ризиків у сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, вказує на думку слідчого суді про обґрунтованість заявленого клопотання та недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та технічні носії; незаконного впливу на свідків; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 18731/91) від 28.10.1994 зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Нормою ч. 1 ст. 178 КПК України врегламентовано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, і зокрема міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

У матеріалах клопотання не міститься доказів, які могли б стати об`єктом оцінки слідчим суддею на предмет можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, і зокрема цілодобовий домашній арешт, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання, - з моменту затримання.

Враховуючи підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до переліку злочинів, за якими застава може не визначатись, суспільну небезпечність інкримінованого злочину, яке вчинено в умовах воєнного стану, стан здоров`я підозрюваного, керуючись загальними засадами кримінального провадження, з метою досягнення його завдань в рамках застосування до особи належної правової процедури, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задоволити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до07:31 25.04.2026, без визначення розміру застави.

Строк застосування запобіжного заходу обчислювати з моменту затримання, а саме з 07:31 25.02.2026.

Строк дії ухвали встановити до 07:31 25.04.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.03.2026 о 11:55.

Слідчий суддя ОСОБА_1