Справа № 738/2056/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/158/26
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року задоволено подання ДУ «Менська виправна колонія № 91» та засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді пробаційного нагляду строком 2 (два) роки 9 (дев`ять) місяців 15 (п`ятнадцять) днів з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Задовольняючи клопотання, суд І інстанції зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи під вартою з 19.08.2022 року характеризується наступним чином: перебуваючи в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. За час перебування у ДУ «Менська виправна колонія № 91» характеризується позитивно, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня не порушує; 16.10.2024 у порядку ст.ст. 100, 101 КВК України був переведений до ДСР, на профілактичних обліках не перебуває; з 28.11.2022 до 16.10.2024 виконував обов`язки робітника ЛПК, з 26.09.2023 до 16.10.2024 виконував обов`язки робітника будівельної бригади, з 31.10.2024 робітника майстерні установи, з 17.07.2025 старшого днювального ДСР, до покладених обов`язків відноситься завжди добросовісно та відповідально, отримав чотири заохочення. Згідно з даними висновку щодо ступеня виправлення отримав підсумковий бал 92, що вказує на те, що став на шлях виправлення та довів своє виправлення, може бути представлений до умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, що підтверджено рішенням комісії установи. Має постійне місце проживання та відбув більше 1/2 частини строку покарання, призначеного судом.

Не погодившись із таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про можливість задоволення подання не відповідає фактичним обставинам та є хибним, оскільки заміна покарання у виді позбавлення волі на пробаційний нагляд особі, яка засуджена за тяжкий злочин не відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України - виправленню засуджених, запобіганню вчинення ними та іншими особами нових злочинів. Вказує, що процес виправлення засудженого має бути стабільним та послідовним, поряд із тим, що до дисциплінарної відповідальності не притягувався, працевлаштований та має чотири заохочення, тривалий час перебував у розшуку. Висновок щодо ступеня виправлення засудженого, який має підсумковий бал 92, вважає, що є лише підставою для представлення його до пільги, але не є безумовною підставою для задоволення відповідного подання. Вказує, що вказана поведінка засудженого достатня для заміни покарання більш м`яким (обмеженням волі), оскільки покарання у виді пробаційного нагляду є найбільш м`яким покаранням та відбувається поза межами місць для відбування покарання і у такому разі буде відсутня поступовість у заміні покарань. Тому вважає, що із урахуванням тяжкості злочину, який є тяжким, не відбутого строку покарання, який становить 2 роки 9 місяців 13 днів, ухилення від відбування покарання за вироком, заміна покарання на пробаційний нагляд буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин та не відповідатиме його меті.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, думку засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 25.11.2016 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі. Рішеннями суду апеляційної та касаційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно із розпорядженням про виконання вироку, вирок набув чинності 28.03.2017.

Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_7 був затриманий 19.08.2022.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 19.08.2022 року.

Кінець строку відбування покарання - 19.08.2028. Засуджений відбув 1/2 частину строку призначеного покарання.

Станом на 04.11.2025 не відбута частина покарання у виді позбавлення волі складала 2 роки 9 місяців 15 днів.

Із характеристики засудженого та матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 19.08.2022 (ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»), де характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався. За час відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91 характеризується позитивно, дотримується вимог щодо порядку та умов відбування покарання, розпорядок дня установи не порушує, працевлаштований, до покладених обов`язків відноситься добросовісно та відповідально, має чотири заохочення.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 29.08.2025 погоджено застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 82 КК України, оскільки останній став на шлях виправлення.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_7 отримав 92 бали, має позитивні характеристики. При цьому реалізація індивідуальної програми соціально-виховної роботи виконана частково, а при оцінці психологічного критерію «ставлення до вирішення проблем», визначено як деструктивне, тобто при виникненні проблемної ситуації вчиняє імпульсивно, не розуміє причин їх виникнення, не замислюється над наслідками, не здатен до вирішення проблем.

Відповідно до положень ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі може бути замінена судом більш м`яким покаранням, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

За змістом закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті у більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Тоді як, за період відбування покарання ОСОБА_7 дійсно в цілому зарекомендував себе з позитивного боку, має заохочення, дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований, що у сукупності свідчить про наявність у поведінці засудженого позитивних тенденцій.

Разом з тим, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого та представників органу, який відає виконанням покарання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що положення кримінального закону хоча і не містять застережень щодо заміни покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді пробаційного нагляду в порядку ст. 82 КК України, проте, у даному випадку застосування до ОСОБА_7 більш м`якого покарання саме такого виду не сприятиме його виправленню та досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

На переконання колегії суддів, місцевим судом не у повній мірі враховано тяжкість покарання, за яким останній засуджений, те, що поведінка протягом усього періоду відбування покарання (у тому числі і перебування в СІЗО) не була бездоганною, а висновки комісії щодо ступеню виправлення засудженого, зокрема щодо реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи, яка виконана частково та оцінка психологічного критерію «ставлення до вирішення проблем», зазначено як деструктивне, тобто при виникненні проблемної ситуації засуджений вчиняє імпульсивно, не розуміє причин їх виникнення, не замислюється над наслідками, не здатен до вирішення проблем, що має значення при оцінці факторів, які впливають на подальшу поведінку засудженого у разі заміни йому не відбутої частини покарання покаранням, не пов`язаним із ізоляцією від суспільства та в цілому свідчить про те, що висновки суду про виправлення засудженого у більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, на даний час є передчасними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції безпідставно замінив засудженому ОСОБА_7 не відбуту частину покарання на пробаційний нагляд, чим неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 413, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2025 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання ДУ «Менська виправна колонія № 91» про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким у виді пробаційного нагляду засудженому ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4