Справа №295/3020/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , про арешт майна,

встановив:

у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000126 від 21.02.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115ККУкраїни

з посиланням на те, що ОСОБА_4 , 21.02.2026 близько 00 годин 30 хвилин прийшов до будинку АДРЕСА_1 де проживає потерпілий ОСОБА_5 , та спричинив останьому тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани шиї з ліва без пошкоджень великих судин та нервів та нервів, дві колото різані рани м`яких тканин щічної ділянки з права, колото-різана рана кінчика носа з пошкодженнями крила носа з права, різана рана в ділянці долонної поверхні правої кисті з права із пошкодженням сухожилка 5 пальця, дві різані рани лівої кисті руки в ділянці долоні, поверхнева рана з незначним пошкодженням підборіддя, гематоми ділянки під правим оком.

В ході обшуку було виявлено та вилучено, куртку чоловічу чорного кольору, рушник рожевий зі слідами РБК, ніж з руків`ям коричневого кольору, ніж з жовтим руків`ям, два ножі з руків`ям чорного кольору, два ножі з руків`ям коричневого кольору та під час затримання ОСОБА_4 , в порядку ст.. 208 КПК України, було вилучено мобільний телефон марки «Теcno» , на які слідчий просить накласти арешт з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий та особи, у яких вилучили майно, не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися, неявка не є перешкодою для розгляду клопотання. Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000126 від 21.02.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115ККУкраїни з посиланням на те, що ОСОБА_4 , 21.02.2026 близько 00 годин 30 хвилин прийшов до будинку АДРЕСА_1 де проживає потерпілий ОСОБА_5 , та спричинив останьому тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани шиї з ліва без пошкоджень великих судин та нервів та нервів, дві колото різані рани м`яких тканин щічної ділянки з права, колото-різана рана кінчика носа з пошкодженнями крила носа з права, різана рана в ділянці долонної поверхні правої кисті з права із пошкодженням сухожилка 5 пальця, дві різані рани лівої кисті руки в ділянці долоні, поверхнева рана з незначним пошкодженням підборіддя, гематоми ділянки під правим оком.

В ході обшуку було виявлено та вилучено куртку чоловічу чорного кольору, рушник рожевий зі слідами РБК, ніж з руків`ям коричневого кольору, ніж з жовтим руків`ям, два ножі з руків`ям чорного кольору, два ножі з руків`ям коричневого кольору та під час затримання ОСОБА_4 , в порядку ст.. 208 КПК України, було вилучено мобільний телефон марки «Теcno», які постановою слідчого від 21.02.2026 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевстановлені обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення відповідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, встановлених ч.1 ст. 170 КПК України, для задоволення вимог клопотання.

Керуючись ст.ст. 167,170-173,309 КПК України, -

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на куртку чоловічу чорного кольору, рушник рожевий зі слідами РБК, ніж з руків`ям коричневого кольору, ніж з жовтим руків`ям, два ножі з руків`ям чорного кольору, два ножі з руків`ям коричневого кольору мобільний телефон марки «Теcno» та тимчасово позбавити власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаними речовими доказами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1