Дата документу 16.03.2026
Справа № 334/9015/25
Провадження № 1-кс/334/817/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру,

установив:

адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , звернувся до суду із скаргою на повідомлення про підозру, яке вручене ОСОБА_3 20.12.2025 року у кримінальному провадженні №0001824. В обґрунтування своєї скарги вказав про те, що скарга подана після спливу двох місяців з дня вручення повідомлення про підозру, але не пізніше закриття провадження або звернення до суду з обвинувальним актом, що відповідає вимогам ст. 303 КПК України. Дії підозрюваного не містять складу злочину: як голова правління ГЕТ, він діяв на підставі рішення зборів уповноважених членів (протокол №2 від 17.11.2024) щодо огляду та блокування гаража боржника. Переміщення автомобіля до ремонтного гаража було частиною адміністративних заходів ГЕТ, а не умисним заволодінням. Відсутній умисел на протиправне вилучення майна (суб`єктивна сторона ст. 289 КК). Крім того, відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_7 заволодів у невстановлений час але не пізніше 24.11.2024 року заволодів транспортним засобом. По перше, не зрозуміло механизм заволодіння транспортним засобом так як згідно повідомлення про підозру, після комісійного відкриття гаражу № 4 та огляду його було оопечатано та навішені нові замки. Таким чином органом досудового розслідування не встановлено хто після огляду мав доступ до приміщення гаражу № 4, що в свою чергу вказує на неповноту з`ясування обставин кримінального провадження. Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження під проведення санкціонованого обшуку у заступника голови правління ОСОБА_8 було знайдено, ключі, копії документів та підготовлені 2 комплекту фотографій гаражного приміщення в одному комплекті з транспортним засобом в якому росте дерево та без такого, крім того знайдено боєприпаси а саме гранати. В ході проведення обшуку ремонтного гаражу ГЕТ «Трансформаторщик 2» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грегубова, який знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , працівниками поліції виявлено та вилучено: - корпус бойової ручної оборонної осколкової гранати ФІ, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/26109-ВТХ від 27.11.2025 є корпусом бойової ручної оборонної осколкової гранати ФІ промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56г; - корпус бойової ручної гранати наступально осколкової гранати РГД-5, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-25/26109-ВТХ від 27.11.2025 є корпусом бойової ручної наступальної осколкової гранати РГД-5 промислового виготовлення, який до бойових припасів та вибухових пристроїв не відноситься, але містить в собі заряд бризантної вибухової речовини - тротил, масою 100-1 15г; - три підриванні дистанційної дії УЗРГМ, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108 25/26109-ВТХ від 27.11.2025 є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ, УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 11' кожний. В той же час, відповідно до відео обшуку, встановлено, що доступ до приміщення ремонтного гаражу, мають близько 10 осіб які там працюють власники транспортних засобів які знаходяться на ремонті більшість з яких військові з зони бойових дій та заступник голови правління ОСОБА_9 , в ході обшуку помешкання останнього виявлено ручні гранати однак при обшуці житла ОСОБА_10 не було встановлено жодних заборонених предметів. За таких обставин, відсутні як прямі так і косвені ознаки вчинення злочину у формі зберігання боєприпасів саме ОСОБА_11 , крім того, вказані боєприпаси було виявлено в загальнодоступній частині приміщення, в той же час в кабінеті ОСОБА_10 , куди мають доступ обмежене коло осіб, слідчий не встановили наявності заборонених в обігу предметів.

Адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали скаргу з підстав викладених вище.

Слідча ОСОБА_5 заперечила проти задоволення скарги, вказавши на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001824 вже завершене та на виконання вимог ст. 290 КПК України зібрані матеріали відкриті стороні захисту, відтак підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши учасників кримінального провадження та дослідивши подані суду докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Чинні положення КПК України містять вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України), випадки, за яких повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК України, (ч. 1ст. 276 КПК України), порядок вручення письмового повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України), перевірку щодо дотримання яких слідчий суддя має здійснити під час вирішення питання щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання (ч.ч. 1, 2ст. 278 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із абз. 2 ч. 1ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к, вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру.

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають суті поняття «достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», яке застосовується у п. 3 ч. 1ст. 276 КПК України.

Разом з тим, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України») свідчить про наявність в кримінальному процесуальному законодавстві України понять, які відповідають різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)". Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків.

Положення пункту 3 частини першої статті 276 КПК України передбачають, що повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)". У цьому контексті слідчому судді необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/або можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому, чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже, застосування такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомлення її про підозру.

Так, враховуючи ступінь і характер обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого застосовується/обирається запобіжний захід, ступінь обґрунтованості підозри для прийняття такого рішення має досягати найвищого рівня, який встановлюється КПК на стадії досудового розслідування. З урахуванням характеру обмежень прав і свобод підозрюваного, стосовно якого прийнято рішення про здійснення спеціального досудового розслідування, стандарт «наявність достатніх доказів для підозри особи», який передбачений у ч. 2 ст. 297-4 КПК України, має досягати рівня нижче середнього у порівнянні з найвищим рівнем, який встановлюється КПК на стадії досудового розслідування.

Факти, що підтверджують наявність достатніх підстав (доказів) для підозри, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт "достатніх підстав (доказів)" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1ст.303КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Ураховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 303-310 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

відмовити у задоволені скарги ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_3 про скасування повідомлення про підозру.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1