УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 757/26293/19

провадження № 51 -4829 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року під час судового розгляду кримінального провадження № 0002116, відомості про яке 29 серпня 2018 року внесено до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5, ст. 375 ч. 2 КК України, відмовлено захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на зазначену ухвалу місцевого суду на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 19 грудня 2025 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні його клопотання про повернення обвинувального акта підлягає оскарженню в суді апеляційної інстанції, проте апеляційний суд не перевірив доводи його апеляційної скарги та безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 ч. 2, ст. 129 ч. 1 п. 8 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише

на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією

та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого

та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників

для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно до ст. 392 ч. 2 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвала Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ст. 392 ч. 1 КПК України, а тому окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Згідно з приписами ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме цими нормами процесуального закону керувався апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника.

Отже, ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України.

При прийнятті рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника апеляційний суд дотримався принципу рівності сторін, загальних засад кримінального провадження, положень Конституції України, норм міжнародного права та практики ЄСПЛ. Крім того, у захисника є можливість надати заперечення проти такої ухвали, яка постановлена під час судового розгляду і окремому оскарженню не підлягає, при оскарженні остаточного рішення у кримінальному провадженні, що забезпечує доступ до правосуддя та зберігає баланс рівності учасників кримінального провадження.

В касаційній скарзі захисник вказує, що оскаржувана ухвала місцевого суду постановлена під час підготовчого судового засідання, проте зі змісту ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року вбачається, що її постановлено під час судового розгляду.

За таких обставин, доводи касаційної скарги щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданої до неї копії судового рішення та інших документів убачається,

що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3