У х в а л а

іменем України

17 лютого 2026 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Підволочиського районного суду Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000769 від 16.10.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Митниця Тернопільського району Тернопільської області, українки, громадянки України, неодруженої, не працюючої, з середньою спеціальною освітою, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , не судимої,

за ст. 287 Кримінального кодексу України (далі - КК України),-

в с т а н о в и в :

до суду в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № №0000769 від 16.10.2025 надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 287 КК України.

Ухвалою суду від 14.01.2026 було призначено судовий розгляд цього кримінального провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_4 , на строк - два місяці, оскільки ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 продовжено до 21.02.2026.

Клопотання обґрунтовується тим, що встановлені обставини у сукупності свідчать, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, може не з`являтися за викликом суду та належним чином не буде виконувати процесуальні рішення у кримінальному провадженні.

Прокурор підтримала подане клопотання.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши доводи прокурора, позицію обвинуваченої та захисника, дослідивши клопотання, дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 11.11.2025 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладно обовязки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України до 10.01.2026.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.12.2025 було продовжено обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до 21.02.2026.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження покладених на обвинувачену обов`язків, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченої від суду та можливості впливу на свідків.

Цей висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Також у кримінальному провадженні подано цивільний позов, а ОСОБА_4 судом визнано цивільним відповідачем за цивільним позовом.

ОСОБА_4 є неодруженою, не працює, не навчається, на утриманні дітей чи осіб похилого віку не має, що може свідчити про її неміцні соціальні зв`язки. Також було встановлено, що у 2025 році ОСОБА_4 виїжджала за кордон до своєї матері. ОСОБА_4 зазначила, що її мати знаходиться на даний час за кордоном.

Суд зазначає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом. Таким чином є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

ОСОБА_4 пояснила, що вказані прокурором свідки були її знайомими, а ОСОБА_6 була подругою, однак вони не спілкуються, проте переконливих доказів цього у суду немає.

Враховуючи, що мета, підстави, які стали обставиною для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є і надалі актуальними та не відпали, суд, заслухавши думку учасників судового провадження з приводу продовження дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 , дійшов висновку про необхідність та доцільність продовження особистого зобов`язання обвинуваченій ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 194, 314-316, 331, ч. 2 ст. 369, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

задоволити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язаний та строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як особисто, так і через інших осіб;

- у разі наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали та покладених обов"язків до 16 квітня 2026 року включно.

Повідомити ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Cуддя: ОСОБА_1