справа № 208/1461/26
провадження № 1-кс/208/781/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0002028 від 02.12.2025 року

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, переслідуючи мету протиправного та швидкого особистого збагачення шляхом незаконного збуту наркотичних засобів, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив здійснити незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабіс, шляхом його незаконного продажу за грошові кошти.

29.01.2026 в період часу з 10:37 год. до 11:08 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, розуміючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно та з корисливою метою, в порушення вимог законодавства, що регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території України, а саме:

- Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями;

- Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу»;

перебуваючи на відкритій ділянці місцевості вулиці Шевченко с. Спасько-Михайлівка Краматорського району Донецької області, збув оперативному покупцю ОСОБА_8 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», подрібнену речовину рослинного походження масою 12,05 г., яка є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, що в перерахунку на суху речовину,

складає 10,63 г., отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, 02.09.2025 року ОСОБА_4 поставлено на облік

лікаря-нарколога КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» Донецької області з підстав синдрому залежності від вживання наркотичних речовин, замісна підтримуюча терапія

препаратом «Метадон».

У цей же день, ОСОБА_4 звернувся до вказаного лікувального закладу з письмовою заявою про надання дозволу на отримання наркотичного засобу метадону, яка була задоволена і останнього письмово належним чином попереджено про кримінальну відповідальність згідно із статтями 305-320

КК України за порушення правил зберігання, використання та у разі необхідності знищення наркотичних засобів.

Таким чином з 02.09.2025 по 16.02.2026 ОСОБА_4 законно отримував за програмою замісної підтримуючої терапії в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» пігулки наркотичного засобу «Метафін ІС», дозуванням 25 мг. кожна та «Метадон-ЗН», дозуванням 10 мг. кожна, які містили у собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у кількості 4 пігулки на добу, загально масою 85 мг.

У лютому 2026 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , діючи повторно, переслідуючи корисливі мотиви за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, з метою швидкого особистого збагачення, знов вирішив здійснити незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон, шляхом незаконного продажу пігулок оперативному покупцю ОСОБА_8 , які він отримав на законних підставах

в період терапії у КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» Донецької області.

16.02.2026, в період з 12:28 год. до 13:20 год. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, розуміючи, що метадон є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, діючи умисно, повторно, з корисливою метою та в порушення вимог законодавства, що регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на території України, а саме:

- Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями;

- Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями;

- Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу»,

перебуваючи у приміщенні будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно збув оперативному покупцю ОСОБА_8 , до якого застосовано заходи безпеки на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», чотири пігулки, «Метафін ІС», які у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, отримавши за це від оперативного покупця ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 лютого 2026 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

17 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання за його змістом і обґрунтуванням та зазначила, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду грошових купюр, протоколами огляду покупця, протоколом вручення спеціальних технічних засобів, протоколами огляду речей, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину, висновками експерта, протоколом обшуку та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної обґрунтованої підозри передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є достатньою та обґрунтованою для цілей застосування запобіжного заходу.

З наданих до клопотання документів, які характеризують особу підозрюваної, а також встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_4 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Спасько-Михайлівка Краматорського району Донецької області;

- українець, громадянин України;

- освіта середньо-спеціальна;

- зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- неодружений;

- не має на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку;

- не працює;

- раніше в силу ст..89 КК України не судимий;

- не має у власності рухомого та нерухомого майна, а також вкладів у банках.

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними слідчим та прокурором, у даному кримінальному провадженню є:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох умисних корисливих тяжких злочинів, за вчинення яких, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією всього належного майна. Також у підозрюваного відсутні соціальні зв`язки, оскільки останній офіційно не працевлаштований, будь-якого легального заробітку не має, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, тобто у своїй сукупності всі ці чинники дають всі підстави стверджувати, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході досудового розслідування були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Їх покази мають істотне значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду. У свою чергу, вказані свідки є і колом знайомих підозрюваного ОСОБА_4 , а тому йому відомі місця їх мешкання, пересування та інші ідентифікуючі дані. Тому є всі підстави вважати, що останній, з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує, може вчинити спроби здійснення тиску на цих свідків шляхом їх підкупу, вмовляння, погроз, або здійснення впливу іншим будь-яким чином, з метою перекручування їх показів на свою користь і таким чином уникнути покарання.

- вчинити інше кримінальне правопорушення: підозрюваний ОСОБА_4 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає слідству всі підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту наркотичних засобів. Враховуючи фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_4 , відсутність постійного джерела доходів і його бажання незаконного, протиправного та швидкого збагачення є всі підстави вважати, що він продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, у тому числі тяжких та корисливих, тобто продовжить свою злочинну діяльність.

Крім того, слідчий суддя, при розгляді клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Разом з цим, з наявного клопотання та з пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, підозрюваного та його захисником, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім, і це пов`язано, зокрема, із тим, що підозрюваний не має постійного достатнього джерела доходів, вкладів у банку.

Тому, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може продовжити вчинення кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на свідків, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Сума застави повинна відповідати реальному майновому стану особи та тяжкості злочину.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Високі застави створюють бар`єри для осіб, порушуючи рівність і справедливість. Менш заможні люди можуть не мати змоги ефективно захищатися, необґрунтовано перебуваючи під вартою.

Встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного чи обвинуваченого.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Суд повторює, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування збитків, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому його суму необхідно оцінювати головним чином «з огляду на обвинуваченого, його активи та його стосунки з особами, які мають надати забезпечення, іншими словами, залежно від можливого ступеня впевненості в тому, що перспектива втрати забезпечення або дії проти поручителів у разі його неявки на судовий розгляд буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його боку сховатися.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Сума застави повинна бути визначена, враховуючи характеристику обвинуваченого, його активи та взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку порушення процесуального обов`язку, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас має враховуватися наявність грошових засобів у обвинуваченого.

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 194,196 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002028 від 02.12.2025 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме з 16.02.2026 року по 16.04.2026 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 коп., зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися з Краматорського району Донецької області без дозволу слідчого, прокурора та суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ).

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити строком на два місяці з моменту внесення застави, однак в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 18.02.2026 року о 17:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1