УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 1-5/2000

провадження № 51-1313 ск20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги захисника ОСОБА_4

в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року,

установив:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня

2025 року відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Волинського обласного суду

від 07 квітня 2000 року за нововиявленими обставинами.

Волинський апеляційний суд ухвалою від 18 листопада 2025 року залишив вказане рішення місцевого суду без змін.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями захисник 17 лютого

2026 року звернулася з касаційною скаргою в якій просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 лютого 2026 року касаційну скаргу було залишено без руху, оскільки така не відповідала вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК та надано термін на усунення недоліків.

Зокрема, в цьому рішенні було вказано на необхідність зазначити конкретну підставу, передбачену ч. 1 ст. 438 КПК, та належним чином обґрунтувати її.

У межах наданого строку захисник подав уточнену касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ставить питання про незаконність вироку місцевого суду, про перегляд якого за нововиявленими обставинами просив засуджений, та наводить власне тлумачення встановлених фактичних обставин зазначених

у вироку, зокрема щодо відсутності в діях засудженого корисливого мотиву.

Однак такі доводи не узгоджуються з предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Так, предметом перевірки суду касаційної інстанції у цьому провадженні є законність ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд вироку суду першої інстанції за нововиявленими обставинами та ухвали апеляційного суду, якою це рішення залишено без змін, а не правильність вироку про перегляд якого просив засуджений. Відповідно до статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і не вправі досліджувати докази, встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В уточненій касаційній скарзі захисник не наводить доводів щодо незаконності висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про відсутність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, а лише висловлює незгоду з юридичною оцінкою дій засудженого наданою у вироку місцевого суду, посилаючись при цьому на вирок щодо іншої особи.

Інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами застосовується лише за наявності обставин, визначених кримінальним процесуальним законом, які не були і не могли бути відомі суду та особі, що звертається із заявою, під час судового розгляду. Саме по собі посилання

захисником в касаційній скарзі на інший вирок та відсутність корисливого мотиву в діях засудженого не може вказувати про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні оскаржуваних рішень, оскільки такі доводи стосуються суті вироку, а не наявності передбачених законом підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, захисник не усунула недоліків касаційної скарги, оскільки у поданій новій скарзі не обґрунтувала зазначену нею підставу касаційного оскарження та не навела доводів щодо незаконності оскаржуваних ухвал, а наведені нею аргументи фактично стосуються незгоди із вироком місцевого суду, який не

є предметом перегляду в цьому касаційному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки захисник у встановлений строк недоліки касаційної скарги не усунула, така підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 441 КПК, ВерховнийСуд

постановив:

У зв`язку з неусуненням недоліків у встановлений строк касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду

від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_5 повернути останній разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3