Справа №760/4850/26 1-кс/760/2795/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши за відсутністю учасників кримінального провадження, клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000189,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000189,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, в якому просить накласти арешт із забороною володіння, розпоряджання та користування на майно, вилучене під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_1 ; 7 (сім) предметів, зовні схожих на набої до вогнепальної зброї.

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000189,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненнізлочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.02.2024, громадянин України ОСОБА_4 та громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) вступили у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо вчинення терористичного акту, а саме вибуху, вчиненого з метою порушення громадської безпеки, який створив би небезпеку для життя чи здоров`я людей або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків.

На виконання спільно розробленого злочинного плану ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи в орендованій квартирі АДРЕСА_1 , 09.02.2026 виготовили дистанційно керований саморобний вибуховий пристрій, який того ж дня встановили у припаркованому поблизу будинку АДРЕСА_1 автомобілі «PeugeotPartner», д.н.з. НОМЕР_2 .

У подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, зазначена вище невстановлена досудовим розслідуванням особа, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , переслідуючи спільний умисел на вчинення терористичного акту, 11.02.2026 приблизно о 22 годин 20 хвилин шляхом дистанційної активації вказаного саморобного вибухового пристрою здійснила вибух автомобіля «PeugeotPartner», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою поблизу будинку АДРЕСА_1, чим спричинила небезпеку для життя чи здоров`я людей.

21.02.2026 за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу та у присутності власника вказаного житла, слідчим проведено огляд місця події, у ході якого виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_1 та 7 (сім) предметів, зовні схожих на набої до вогнепальної зброї. Постановою слідчого від 23.02.2026 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ураховуючи, що вказані вище речі, як самостійно так і в сукупності з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, є необхідність у накладенні арешту на них. Незастосування такого заходу забезпечення як накладення арешту на вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, псування, перетворення у зв`язку із чим буде неможливо досягти мети дієвості кримінального провадження, установлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, та доведення вини в суді.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Частина 2 статті 131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з положеннями статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частин 10 та 11 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000189,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненнізлочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

21.02.2026 за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу та у присутності власника вказаного житла, слідчим проведено огляд місця події, у ході якого виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_1 та 7 (сім) предметів, зовні схожих на набої до вогнепальної зброї. Власника вказаних предметів не встановлено.

Постановою слідчого від 23.02.2026 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000189 від 12.02.2026 року.

На даний час, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини та притягнення винних до кримінальної відповідальності, необхідно накласти арешт на вищезазначене майно у кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення на даному етапі доведено, що майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України. Вилучені предмети можуть бути доказом ймовірного кримінального правопорушення і відносяться до категорії речових доказів, а незастосування заборони користування, відчуження та розпорядження майном може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000189,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000189,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.02.2026, арешт на майно, вилучене під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_1 ; 7 (сім) предметів, зовні схожих на набої до вогнепальної зброї, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним у будь-який спосіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1