Номер провадження 1-кс/754/743/26
Справа № 754/5013/26
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 31.03.2026 року надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У скарзі зазначає, що 03.03.2026 року він звернувся до Деснянського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України (крадіжка), а саме щодо викрадення його сумки у вечірній час (близько 17 години) у маршрутному таксі, що рухалося від вул. Закревського, 89, у напрямку вул. Рональда Рейгана. У викраденій сумочці знаходилося майно, що належить йому на праві власності, а саме: мобільний телефон, вартістю 12000 гривень та оригінали документів про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , - просив внести відповідні відомості до ЄРДР.

Заяву було прийнято та зареєстровано в Деснянському УП ГУНП в м. Києві за №16153 від 03.03.2026.

Стверджує, що про результат розгляду його заяви йому було повідомлено 27.03.2026 шляхом надання паперової копії документа «Про результат розгляду заяви» (реєстраційний №16153 від 03.03.2026), завіреної підписом заступника начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві. Так, зокрема, заявника поінформовано, що відомості в ЄРДР не внесені, а заява розглянута в порядку ЗУ «Про звернення громадян», оскільки орган поліції не вбачає ознак складу злочину. Вважає таку бездіяльність незаконною та такою, що суперечить нормам КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до висновку про необхідність повернення скарги, за таких підстав.

Так, згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Але, на відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно з ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, наведені норми безальтернативно зобов`язують слідчого упродовж 24 годин внести відомості, що містяться у повідомленні про вчинений злочин, до ЄДРДР та розпочати досудове розслідування.

Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зазначені положення законодавства є чіткими і зрозумілими, доведені до відома заявника у встановленому порядку, а наслідки їх недотримання є цілком передбачуваними.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 03.03.2026 року звернувся до Деснянського УП ГУНП у м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, заява зареєстрована 03.03.2026 року у Деснянському УП ГУ НП у м. Києві (м. Київ, вул. Рональда Рейгана, 9-Б) в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за №16153.

Отже, про вчинення органом досудового розслідування бездіяльності, яка полягає у невнесені до ЄРДР відомостей, викладених в заяві, ОСОБА_2 повинен був дізнатися до 24.00 години 05.03.2026 року (неотримання витягу з ЄРДР). Таким чином, останнім днем звернення зі скаргою до слідчого судді є 15.03.2026 року.

Натомість, ОСОБА_2 до слідчого судді звернувся лише 31.03.2026 року, тобто поза межами 10-ти денного строку.

Однією з головних засад кримінального судочинства є розумність строків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Очевидним є те, що направляючи до органу досудового розслідування заяву про вчинення злочину, особа є заінтересованою у якнайшвидшому розгляді такої заяви та початку досудового розслідування, а тому, безумовно, повинна цікавитися ходом розгляду своєї заяви, який має бути здійснений у відведені законодавцем строки.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення скарги ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.2 ст. 304 КПК України, оскільки скаргу подано після закінчення 10-денного строку та особа не заявила клопотання про його поновлення.

Положеннями ч.7 ст. 304 КПК України передбачено, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Деснянського УП ГУНП в м. Києві, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути особі, яка подала скаргу.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити особі, яка подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1