ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1643/26

Провадження № 11-сс/820/180/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року скаргу захисника ОСОБА_6 про незаконне затримання ОСОБА_8 (в порядку ст.206 КПК України) у кримінальному провадженні №0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, задоволено.

Підозрюваного ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смотрич Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, не працює, одруженого, не має судимостей,

негайно звільнено з-під варти в залі суду.

Частково задоволено клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000306 до підозрюваного ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю строком на 60 діб, але не більше строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; цілодобово не відлучатися із житла на АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Постановлено відповідно до ч.3 ст.202 КПК України негайно доставити ОСОБА_8 до місця проживання: АДРЕСА_1 .

У решті вимог клопотання відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Прокурор Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 просила скасувати ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 про незаконне затримання ОСОБА_8 , застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів у межах строку досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначати підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави у зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Уважала, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, наголошувала на тому, що ОСОБА_8 підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Разом з тим, посилалася на те, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження висновок слідчого судді місцевого суду, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, прокурор звертала увагу на те, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Посилалась на те, що слідчим суддею місцевого суду не встановлено та не зазначено, які саме ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшилися, якими доказами це підтверджується.

Серед іншого, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні суду першої інстанції підозрюваний зазначав, що вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, а його захисник просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Будь-яких клопотань про застосування більш м`якого запобіжного заходу від сторони захисту не надходило.

Разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу слідчим суддею розглядалась скарга захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання.

Згідно з указаною скаргою, захисник посилалася на те, що підозрюваного ОСОБА_8 було затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України, підстави затримання не вказані, а лише наявне посилання на приписи ст.208 КПК України.

На думку прокурора, скарга захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання підозрюваного, не відповідає фактичним обставинам справи, а тому задоволенню не підлягає.

Також звертала увагу на наявні істотні порушення слідчим суддею місцевого суду вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили постановити обґрунтоване судове рішення.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 просила відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року залишити без змін.

Сторона захисту вважала, що мотивація апеляційної скарги прокурора зводиться до того, що начебто слідчим суддею місцевого суду констатовано недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також незгоду з обраним запобіжним заходом.

Посилалась на те, що фактично зі змісту апеляційної скарги не вбачається наведення порушень, допущених слідчим суддею, а лише є посилання на не встановлення ризиків, що не може бути наслідком відмови в застосуванні запобіжного заходу взагалі, але ніяк не обрання найсуворішого запобіжного заходу.

На противагу такій позиції прокурора, слідчим суддею місцевого суду належним чином ураховано вимоги ст.178 КПК України, надано належну оцінку особі підозрюваного, який раніше несудимий, позитивно характеризується, має на утриманні малолітнього сина, а також батька з інвалідністю ІІІ-ї групи.

Звертала увагу на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід повністю задовольняє потреби досудового розслідування, оскільки жодних перешкод чи порушень обов`язків з моменту звільнення з-під варти підозрюваним не допущено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Виходячи з вимог ст.370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інше.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не повною мірою дотримався цих вимог закону.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ст.183 КПК України).

У справі «Летельє проти Франції» указано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як убачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.194 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та наявність ризиків, передбачених ст.177 КК України.

Утім наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не були належним чином ураховані слідчим суддею місцевого суду, незважаючи, що при цьому був опитаний підозрюваний, заслухана думка його захисників, прокурора.

Однак, на переконання колегії суддів, слідчим суддею місцевого суду не були з`ясовані й інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя місцевого суду врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність судимостей, утримання малолітньої дитини та батька особи з інвалідністю.

Воднораз колегія суддів приходить до висновку про те, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КК України, які заявлені у клопотанні слідчого, які підтримав та обґрунтував у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор.

Зазначені ризики, будь-яким чином слідчим суддею місцевого суду не спростовані.

Під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177КПК України.

Колегія суддів погоджується з тим, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена прокурором.

Твердження захисників про те, що не враховано особу підозрюваного та його сімейний стан, не є обґрунтованими та такі обставини не є визначальними для обрання підозрюваному запобіжного заходу, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого.

Крім того, існування таких факторів жодним чином не завадило протиправній поведінці ОСОБА_8 .

Окрім цього, підлягає врахуванню те, що при вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , останній використовував предмет, ззовні схожий на сокиру, яким намагався завдати удар потерпілому, однак промахнувся та в подальшому умисно пошкодив ним п`ять коліс, розташованих з лівої сторони транспортного засобу потерпілого, що підтверджується наданим потерпілим відеозаписом. При огляді місця події, обшуку транспортного засобу, вказаного знаряддя вчинення кримінального правопорушення не виявлено, факт використання предмету, ззовні схожого на сокиру, в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції заперечив.

Указане, в своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати, що є ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_8 встановленню істини у провадженні.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено та не зазначено, які саме ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшилися, якими доказами це підтверджується.

У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає.

Щодо посилання на те, що орган досудового розслідування штучно зареєстрував кримінальне правопорушення за надуманою кваліфікацією, то колегія суддів зазначає таке.

Визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення відомостей до ЄРДР є виключно дискрецією слідчого/прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей та фактів про вчинення кримінального правопорушення.

На такі дискреційні повноваження слідчого, прокурора вказують вимоги п.5 ч.5 ст.214 КПК України, згідно з якими до ЄРДР вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу слідчим суддею місцевого суду розглядалась скарга захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на незаконне затримання.

04 березня 2026 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

04 березня 2026 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

В указаній скарзі захисник посилалась на те, що підозрюваного ОСОБА_8 затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України, підстави затримання не було вказано, а лише зроблено посилання на ст.208 КПК України.

Водночас установлено, що згідно з протоколом затримання, ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, будь-яких відомостей, що підозрюваного затримано в порядку п.6 ч.1 ст.615 КПК України ні в протоколі затримання, ні в відеофіксації затримання немає.

Відповідно до протоколу затримання та відеофіксації затримання, слідчий не перераховує усі підстави затримання, а вказує підстави, які, на його думку, існують на момент затримання, зазначивши про те, що ОСОБА_8 затримується за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

За таких обставин, ОСОБА_8 підозрювався у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Установлено, що ОСОБА_8 був затриманий уповноваженою особою без ухвали слідчого судді відповідно до вимог КПК України (з передбаченої законом підстави для здійснення такого затримання), строк для пред`явлення підозри на граничний строк тримання під вартою на час розгляду даної скарги без відповідного рішення суду не перевищено, зволікань під час доставки особи до суду не було.

Посилання захисника про те, що під час затримання слідчим були порушені вимоги закону в частині належного роз`яснення підстав затримання, не відповідають обставинам провадження, протоколу затримання та відеофіксації затримання підозрюваного.

Відеозаписом зафіксовано момент роз`яснення підозрюваному ОСОБА_8 підстави його затримання, за підозрою у вчиненні якого кримінального правопорушення, а також відсутність будь-яких претензій щодо дій працівників поліції під час затримання підозрюваного.

На момент затримання ОСОБА_8 орган досудового розслідування отримав достатні докази для його затримання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, зокрема: повідомлення потерпілого про вчинення щодо нього кримінального правопорушення групою осіб; протокол допиту потерпілого, в якому він зазначав, що злочин відносно нього вчинено ОСОБА_10 та чоловіком, якого він раніше бачив з ОСОБА_10 (в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 зазначав, що декілька років він неофіційно працює у ОСОБА_10 ); відеозапис, наданий потерпілим, на якому зафіксовано факт вчинення хуліганських дій ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , рапорт оперативного працівника, на підставі якого оперативним шляхом було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Окрім цього, ОСОБА_8 було затримано о 04 год 04 березня 2026 року за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , що давало обґрунтовані підстави вважати, що можливо готується втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Перевіряючи законність затримання підозрюваного, слідчий суддя місцевого суду обмежився лише перевіркою правильності складання процесуального документу протоколу затримання підозрюваного. Водночас, постановляючи рішення про застосування запобіжного заходу, фактично встановив обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що стало підставою для затримання останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає скаргу сторони захисту на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_8 безпідставною.

Ураховуючи наведене, доводи прокурора в апеляційній скарзі заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки є належним чином мотивовані та ґрунтуються на вимогах закону.

Колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду було перевірено матеріали кримінального провадження та не встановлено підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку колегії суддів, лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, унеможливить запобігання існуючим ризикам, оскільки підозрюваний не перебуватиме під наглядом правоохоронних органів та зможе переховуватись від суду, може перешкоджати провадженню іншим чином, а також продовжити кримінально протиправну поведінку.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів ураховує всі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу ОСОБА_8 та приходить до висновку про необхідність ізоляції його від суспільства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати підозрюваному розмір застави, у зв`язку із учиненням ним злочину із застосуванням насильства.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів убачає підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 про незаконне затримання ОСОБА_8 в порядку ст.206 КПК України у кримінальному провадженні № 0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України відмовити.

Клопотання слідчого СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні №0000306 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, до підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

ОСОБА_8 негайно взяти під варту із залу суду.

Виконання даного судового рішення покласти на слідчого (слідчих), який (які) здійснює (-ють) вказане досудове розслідування та процесуальних прокурорів.

Ухвала діє до 01 травня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3