ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1042/26 Справа № 203/3645/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 21 квітня 2026 року якою відмовлено у задоволенні скарги,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді від 21 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заявником не надано доказів на підтвердження направлення повідомлення про вчинення злочину та отримання такого саме Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення незаконне, так як командир ВЧ направив заяву про вчинення злочину до Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка не внесла відомості до ЄРДР. При цьому, в заяві викладено обставини вчинення кримінального правопорушення.

До початку судового засідання від апелянта надійшло заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

За правилами ч.1, ч.2 ст. 22 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Главою 26 КПК України регламентований порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Так, представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 подав скаргу на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Однак під час розгляду даної скарги слідчий суддя встановив, що скаржник не надав доказів звернення із заявою про вчинення злочину до уповноважених осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній доказ звернення зазначеною заявою про вчинення кримінального правопорушення, що позбавило слідчого суддю перевірити доводи скарги.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 21 квітня 2026 року якою відмовлено в задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4