УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 рокуСправа № 495/1909/26
Номер провадження 1-кс/495/666/2026

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

26.03.2026 рокуслідчий СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено,що у провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 від 05.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

04.03.2026 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що група осіб підробили офіційний документ від 14.02.2025 року, який посвідчується нотаріусом, внаслідок чого заволоділи належною на праві власності ОСОБА_4 нежитловою будівлею, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_4 , яка в ході допиту надала показання, що їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 14.12.2022 року, належить нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 . З часу отримання у власність вказаної нерухомості потерпіла сплачувала податки на земельну ділянку, на якій нерухомість розташована. На початку березня ОСОБА_4 звернулась до Кароліно-Бугазької сільської ради із проханням надати реквізити для оплати земельного податку та розмір суми, однак їй повідомили, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вона вже не є користувачем земельної ділянки під вищевказаною нерухомістю через наявність запису про припинення речових прав на нежитлову будівлю. Кароліно-Бугазькою сільською радою було надано документи, які стали підставою припинення права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 .

До вказаних документів належить заява від 26.02.2025 року громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про державну реєстрацію припинення права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Також, довіреність від 14.02.2025 посвідчена польським нотаріусом ОСОБА_6 разом з перекладом на українську мову з польської. Відповідно до змісту довіреності ОСОБА_4 начебто, перебуваючи в Польщі у м. Ярослав, надала довіреність ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надала необмежені права розпорядження, відчуження та підписання, подання заяви про державну реєстрацію припинення права власності на нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, громадянка ОСОБА_4 не знає громадянина ОСОБА_5 , до Польщі ніколи не виїжджала, навіть не має паспорта для виїзду за кордон, довіреність від 14.02.2025 не підписувала. Потерпіла стверджує, що шляхом підроблення офіційних документів, ОСОБА_5 разом з невстановленими особами заволодів належною їй на праві власності нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 26.02.2025 року написав заяву здійснити державну реєстрацію припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 12,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована в Державному реєстрі речових прав (реєстраційний номер: 103). Вказану заяву було посвідчено нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , та зареєстровано в реєстрі за №232.

Далі, на підставі ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 від 23.03.2026 справа №495/1909/26, номер провадження 1-кс/495/650/2026, 25 березня 2026 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обшуку у приміщенні будинку було вилучено мобільний телефон Redmi 13 C, IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який запаковано до спец пакету NPU 5145530.

Постановою слідчого від 25.03.2026 вказаний вилучений в ході обшуку мобільний телефон визнаний речовим доказом.

З метою забезпечення наявності в кримінальному провадженні доказової бази доцільним буде застосування заходу по його забезпеченню, а саме арешту майна, яке є на даний час тимчасово вилученим відповідно проведеного огляду місця події, і в подальшому використанні відповідно ст. ст. 84, 91 КПК України для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

На переконання слідчого судді, слідчий та прокурор довели необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, яке законно відповідає критеріям ст.98 КПК України та наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що в ході досудового розслідування необхідно вжити певні заходи щодо всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на вище зазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні№0000277.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173 Кримінального процесуального України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Redmi 13 C, IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , який запаковано до спец пакету NPU 5145530, вилучений 25 березня 2026 року в ході проведеного санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8