Справа № 487/576/26
Провадження № 1-кс/487/1274/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримніального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, зовні схожий на зброю (автомат) з маркуванням МКМ072Сб, 7,62*39, НОМЕР_1 , який запаковано до сейф-пакету № NPP-0165700; ?предмет, зовні схожий на магазин до зброї, з маркуванням «82», який запаковано до сейф-пакету № РSP2002664; предмети, зовні схожі на набої, з маркуванням 7,62*39, у кількості 13 шт., які запаковано до сейф-пакету №PSP1101251; пластиковий пристрій для куріння з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP2002623; металевий пристрій для куріння зеленого кольору, з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP1101019.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 02.01.2026 до ЧЧ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, згідно з яким в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001543 від 04.12.2025 встановлено, що невстановлена особа за невстановлених обставин збула ОСОБА_5 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який в подальшому вилучено у останнього за адресою: м. Миколаїв, вул. Гетьмана Сагайдачного, 263.

Було також встановлено, що до збуту наркотичних засобів може бути причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

26.02.2026 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено зазначене у клопотанні майно.

Прокурор вважає, що майно, вилучене в ході обшуку, є речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на це майно з метою його збереження.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, подав заяву про розгляд клопотання за йогої відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Крім того, відповідно до вимог ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Зі змісту зазначеної норми закону слідує, що до тимчасово вилученого майна належать вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 02.01.2026 за ознаками кримніального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2026 до ЧЧ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт від дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, згідно з яким в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001543 від 04.12.2025 встановлено, що невстановлена особа за невстановлених обставин збула ОСОБА_5 наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який в подальшому вилучено у останнього за адресою: м. Миколаїв, вул. Гетьмана Сагайдачного, 263.

Було також встановлено, що до збуту наркотичних засобів може бути причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у домоволодінні (житловому будинку, спорудах господарського призначення та прибудинкової території) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, а також інших предметів та речей, що можуть використовуватися як засоби вчинення злочину (фасування, зважування, виготовлення та інше), чорнових записів щодо збуту наркотичних засобів, мобільних пристроїв, за допомогою яких здійснюється злочинна діяльність.

Відповідно до протоколу обшуку від 26.02.2026 слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено майно: предмет, зовні схожий на зброю (автомат), з маркуванням МКМ072Сб, 7,62*39, НОМЕР_1 , який запаковано до сейф-пакету № NPP-0165700; ?предмет, зовні схожий на магазин до зброї, з маркуванням «82», який запаковано до сейф-пакету № РSP2002664; ?предмети, зовні схожі на набої, з маркуванням 7,62*39, у кількості 13 шт., які запаковано до сейф-пакету №PSP1101251; ?пластиковий пристрій для куріння з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP2002623; ?металевий пристрій для куріння зеленого кольору, з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP1101019.

Постановою слідчого від 27.02.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 майно може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, воно підлягає подальшому огляду та експертному дослідженню.

Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено відповідність вилученого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, та існує необхідність у накладенні арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, зовні схожий на зброю (автомат), з маркуванням МКМ072Сб, 7,62*39, НОМЕР_1 , який запаковано до сейф-пакету № NPP-0165700; ?предмет, зовні схожий на магазин до зброї, з маркуванням «82», який запаковано до сейф-пакету № РSP2002664; предмети, зовні схожі на набої, з маркуванням 7,62*39, у кількості 13 шт., які запаковано до сейф-пакету №PSP1101251; пластиковий пристрій для куріння з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP2002623; металевий пристрій для куріння зеленого кольору, з нашаруванням невідомої речовини, який запаковано до сейф-пакету № PSP1101019.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1