ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/203/21 Номер провадження 11-кп/814/781/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 вересня 2020 року за №0000212, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 червня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горішні Плавні Кременчуцького р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднано частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду м. Кременчук від 03 жовтня 2019 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 березня 2024 року ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речового доказу.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він протягом року після засудження за ч.2 ст.309 КК України у невстановлені час, місці та спосіб незаконно придбав і затим зберігав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, для власного вживання, без мети його збуту.

Так, 24 вересня 2020 року в період часу з 11 години 50 хвилин до 12 години 40 хвилин у ході огляду місця події біля під`їзду №1 по вул. Добровольського, буд.25 у м. Горішні Плавні Полтавської обл. у ОСОБА_8 з його наплічної сумки поліцією було вилучено 2 паперові згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 28, 146 г, який ОСОБА_8 незаконно придбав і зберігав без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила скасувати вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 червня 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, позицію обвинуваченого та захисника, які підтримали вказане вище клопотання ОСОБА_8 про звільнення його від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження, просили задовольнити це клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила позиції учасників судового провадження та дійшла висновку про таке.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення визначених у ст.49 КК України підстав та наявності згоди обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, згідно з ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено найбільш суворе покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину минуло 5 років, крім випадку, передбаченого п.2 ч.1 ст.49 КК України (в разі вчинення нетяжкого злочину, за який визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років).

Строк давності щодо триваючих кримінальних правопорушень обчислюється з часу їх припинення за волею винної особи або поза її волею.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вчинення ОСОБА_8 триваючого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, було закінчене 24 вересня 2020 року з моменту припинення його кримінально-протиправної діяльності поліцією.

Строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не зупинялись, не переривались і закінчились, оскільки з дня вчинення ОСОБА_8 зазначеного вище кримінального правопорушення до дня набрання вироком місцевого суду законної сили минуло 5 років.

При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно з ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.ч.1, 2 ст.49 КК України строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто за змістом ч.3 ст.349 КК України вчинення особою кримінального проступку не є підставою для переривання перебігу давності за попередньо вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи 06 березня 2024 року Комсомольським міським судом Полтавської області ОСОБА_8 було визнано винуватим і засуджено за: ч.1 ст.309 КК України на 3 роки обмеження волі; ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України (т.2 а.п.165-168).

05 листопада 2024 року Комсомольським міським судом Полтавської області задоволено подання Кременчуцького міського сектору Філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області та звільнено ОСОБА_8 , засудженого за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 березня 2024 року, від покарання, призначеного за епізодом від 28 вересня 2023 року (за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України) у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Згідно з ч.3 ст.88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Отже, з урахуванням наведених вище обставин, за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_8 вважається таким, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, оскільки за ч.4 ст.185 КК України він не має судимості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено менш суворі види покарань, ніж позбавлення волі, а тому вчинення ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення не перервало перебіг давності за ч.2 ст.309 КК України в кримінальному провадженні, що є предметом апеляційного розгляду.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуваний вирок необхідно скасувати та відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, визначених у п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Оскільки ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України, то підстави для застосування щодо нього положень ст.71 КК України є відсутніми, а врахований місцевим судом у ході обрання обвинуваченому заходу примусу попередній вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 03 жовтня 2019 року, за яким ОСОБА_8 засуджено до покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням, не може бути врахований у даному кримінальному провадженні та підлягає виконанню в окремому порядку (самостійно).

Отже, клопотання обвинуваченого належить задовольнити.

Оскільки кримінальним процесуальним законом установлено імперативну вимогу з приводу невідкладності розгляду зазначеного вище клопотання та у зв`язку із його задоволенням, що передбачає звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження щодо нього (за наявності відповідного волевиявлення обвинуваченого), то доводи апеляційної скарги захисника щодо призначення нового розгляду в першій судовій інстанції не вирішуються.

За таких обставин, апеляційну скаргу захисника, в якій, серед іншого, порушувалось питання про скасування оскаржуваного вироку, слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.309 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 03 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 виконувати самостійно.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4