Справа № 703/870/26
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2026 року місто Сміла

Cлідча суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000110 від 14.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановила:

Слідчий СВ ВП №2 Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 вніс погоджене з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на:

- розливну машину для наповнення та закупорки скляної тари торгівельної марки «Higee», модель НА У 18-8, заводський номер: HG-F 20190917-8, 2019 року випуску, яка складається з системи Укупорки та систему фінішної фільтрації горілки електромотор «gebiao» вольтажем 380-415Vроку випуску;

- установку плівкозварювальну з термоусаджувальною камерою тунельного типу, яка складається з машини термопакувальної МТУ-15Т (ТУ У.002-2000) заводський номер №3518, 2021 року випуску;

- напівавтомат плівкозварювальний 15Т-ПА заводський №3513 (Termo), 2021 року випуску: етикетировочний автомат «SIMAC», можель «WILSON», type: 540/6Т/1S-SU, 2021 року випуску, серійний номер S299;

- ополіскувач (система фільтрації та рекуперації) SIMAC моделі «Simac 12» (система фільтрації та рекуперації), type: SCIAQCUATRICE, serial № S300, 2021 року випуску, які виявлено у причепі д.н.з. НОМЕР_1 та які вилучені 19.02.2026 під час проведення обшуку, із забороною користування ними, розпорядження та відчуження.

Вивчивши матеріали клопотання про арешт майна, слідча суддя дійшла висновку, що воно підлягає поверненню з таких підстав.

СВ ВП №2 Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000110 від 14.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Розглядаючи питання про можливість розгляду клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Частиною 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положеньстатті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проаналізувавши вказані норми закону на предмет відповідності їм поданого клопотання, слідча суддя дійшла висновку, що додані до клопотання матеріали належним чином не підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а також конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання додано копію постанови про оголошення майна в розшук від 24.04.2025 та постанову про визнання юридичної особи потерпілою від 31.08.2022 в кримінальному провадженні №0000275, проте подальша його доля невідома, а самі по собі вказані процесуальні документи не можуть достеменно вказувати на правову належність цього майна конкретній особі.

Щодо кримінального провадження №0000110, то в доданих до клопотання документах відсутнє підтвердження надання статусу потерпілої особи заявнику внаслідок встановлення обставин щодо належності йому викраденого майна, що позбавляє слідчу суддю можливості з`ясування процесуального статусу цієї особи та в подальшому застосування належних норм та процедури, що має суттєве значення задля виключення ризиків перешкоджанню господарській діяльності.

Також слід зауважити, що звернення особи з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення щодо нього у формі викрадення майна має бути підкріплено в першу чергу підтвердженням належності йому цього майна з метою визначення статусу потерпілої особи саме в цьому кримінальному провадженні. Доказів про вчинення таких процесуальних дій слідчій судді не надано.

Саме по собі визнання речовим доказом певного майна не вказує на його належність тій чи іншій особі.

Крім цього, за змістом клопотання вказане майно вилучене під час проведення обшуку на підставі слідчої судді, проте серед доданих документів така ухвала відсутня, що позбавляє можливості встановити, щодо вилучення якого саме майна надавався дозвіл на проведення обшуку.

Матеріали клопотання не містять передбачених п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, які нададуть змогу суду виконати вимоги КПК України щодо забезпечення прав таких осіб.

Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 172 КПК України).

Зазначене свідчить, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України та підлягає поверненню прокурору на підставі положень ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення виявлених недоліків протягом семидесяти двох годин.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 172 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000110 від 14.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча cуддя ОСОБА_1