ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/527/26 Номер провадження 11-сс/814/233/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 12 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою повернуто скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про звільнення незаконно затриманої особи.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням прав та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронним органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту. Оскільки до скарги не надано доказів реєстрації в ЄРДР заяви про злочин, слідчий суддя не може здійснювати свої повноваження, передбачені ст. 206 КПК України. Таким чином подана скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не може розглядатися слідчим суддею за умови незареєстрованого в ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення і відсутності відповідного кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою скаргу, подану в інтересах ОСОБА_7 про звільнення незаконно затриманої особи задовольнити, зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_7 ..

Наголошує, що хвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що поза увагою слідчого судді залишились додані до скарги протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та письмові пояснення дружини затриманого ОСОБА_8 , а також те, що затримання відбулось саме працівниками поліції.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду справи до апеляційного суду не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши адвоката ОСОБА_6 в підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як визначено у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Частина 1 ст. 206 КПК України передбачає, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання, як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, згідно з положеннями ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави зі скаргою із змісту якої вбачається, що 09.01.2026 року ОСОБА_7 затримано працівниками поліції та працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було незаконно затримано без жодного судового рішення та доставлено до приміщення ТЦК та СП, за адресою: АДРЕСА_1 .

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя перевіряє наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

В свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності іншого органу, пов`язаного із утриманням особи поза межами кримінального провадження.

Зі змісту скарги не вбачається, що відносно ОСОБА_7 здійснюється кримінальне провадження чи особа є затриманою у розумінні кримінального процесуального законодавства, а тому вимоги скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , виходять за межі повноважень слідчого судді, які визначені положеннями кримінального процесуального закону, а саме ст. 206 КПК України.

При цьому апеляційний суд зауважує, що заявник у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними з мобілізацією, для судового захисту вправі звернутись з адміністративним позовом до адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, висновки слідчого судді про відсутність у нього повноважень, визначених КПК України, для з`ясування підстав затримання особи в інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст.206 КПК України є правильними.

За наведеного, рішення слідчого судді про повернення скарги є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 12 січня 2026 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4