Справа №127/9842/26
Провадження №1-кс/127/3951/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП у Вінницький області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000889 від 18.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом заволодіння бюджетними коштами, виділеними на реалізацію програми зайнятості населення та професійного навчання, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду справи, з матеріалів клопотання встановлено, що до організації схеми заволодіння бюджетними коштами, виділеними з державного бюджету через Фонд загальнообов`язкового державного страхування на випадок безробіття обґрунтовано причетні службові особи Вінницького обласного центру зайнятості (далі по тексту ВОЦЗ), підпорядкованих йому структурних підрозділів Вінницької, Гайсинської, Жмеринської, Тульчинської філій, Шаргородського управління Жмеринської філії, Томашпільського та Крижопільського управлінь Тульчинської філії та посадові особи ТОВ «Віртуал».

Встановлено, що протягом 2024-2025 років службові особи Вінницького обласного центру зайнятості та його структурних підрозділів організували підбір осіб та оформлення на них близько 650 ваучерів для перепідготовки за робітничими професіями та підвищення кваліфікації за спеціальностями.

З метою реалізації механізму заволодіння коштами державного бюджету службові особи ВОЦЗ та його структурних підрозділів сприяли укладенню фіктивних договорів про навчання з особами, на ім`я яких видано ваучери із ТОВ «Віртуал» (), вартість якого в подальшому оплачена за рахунок Держави.

В свою чергу, посадовими особами ТОВ «Віртуал» забезпечено оформлення фіктивних документів щодо проведення навчання, які в подальшому подавалися підпорядкованими підрозділами до Вінницького обласного центру зайнятості, як підстава для перерахування коштів на користь ТОВ «Віртуал».

Вжитими заходами встановлено, що послуги по навчанню осіб згідно з оформленими на них підрозділами Вінницького ОЦЗ ваучерів фактично, не проводилися.

В свою чергу, ТОВ «Віртуал» належні умови для цього не створювалися, навчання у належний спосіб не здійснювалося, відповідна матеріально-технічна база для проведення професійно-практичної підготовки учнів за робітничою професією чи підвищення кваліфікації за спеціальностями, відсутня.

Для виведення бюджетних коштів в готівку та прикриття злочинної діяльності службові особи навчального закладу залучали своїх близьких родичів.

Вжитими заходами встановлено, що службові особи Вінницького обласного центру зайнятості, підпорядкованих йому структурних підрозділів Вінницької, Гайсинської, Жмеринської, Тульчинської філій, Шаргородського управління Жмеринської філії, Томашпілького та Крижопільського управління Тульчинської філії та посадові особи ТОВ «Віртуал» можуть переховувати докази своєї злочинної діяльності за адресами місць роботи, проживання, а також на мобільних телефонах, комп`ютерній техніці, тощо.

У ході документування кримінального правопорушення, 24.03.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду у справі №127/8830/26 від 18 березня 2026 року, проведено обшук в кімнаті №107 за місцем проживання сина директора ТОВ «Віртуал» ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy S24 Ultra, IMEI: НОМЕР_1 чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №NPU 5748524.

Прокурор в клопотанні зазначив, що вищевказане майно дає можливість встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також інші обставини, що мають значення для провадження. У зв`язку з цим слідчим у кримінальному провадженні 25.03.2026 винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП у Вінницький області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000889 від 18.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000889 від 18.09.2025 року та іншими документами, доданими на обґрунтування клопотання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницького області у справі №127/8830/26 від 18.03.2026 надано дозвіл на проведену 24.03.2026 слідчу дію - обшук.

Постановою старшого слідчого від 25.03.2026 про визнання вилучених речей речовими доказами, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000889 від 18.09.2025 року.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час обшуку є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, вилучене 24.03.2026 року під час проведення обшуку в кімнаті АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , оскільки дані речі мають значення речових доказів, при цьому прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 24.03.2026 року під час проведення обшуку в кімнаті АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , шляхом заборони його використання іншими особами, окрім як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій, а саме на мобільний телефон марки Samsung Galaxy S24 Ultra, IMEI: НОМЕР_1 чорного кольору, який було поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» з №NPU 5748524.

Після проведення усіх необхідних слідчих дій (огляду та копіювання інформації), вищезазначений вилучений мобільний телефон повернути власнику на відповідальне зберігання.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя