Справа №463/417/26
Провадження №1-кс/463/2856/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

17 березня 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Городок Львівської обл., українцю, громадянину України, із вищою освітою, одруженому, не судимому, колишньому військовослужбовцю за контрактом 7 прикордонного загону ДПСУ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,

в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 31 жовтня 2025 року за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 як сторона кримінального провадження за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городок, Львівської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, одруженого на ОСОБА_7 , не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, колишнього військовослужбовця за контрактом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із поміщенням до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19». Просить відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України визначити розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та у разі внесення застави покласти на підозрюваного ряд обов`язків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26 серпня 2020 року, тобто до дії воєнного стану, ОСОБА_5 уклав контракт про проходження військової служби з Державною прикордонною службою України, строк дії якого не закінчився станом на 24 лютого 2022 року. У подальшому, під час дії воєнного стану, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 23 вересня 2025 року №1326-ОС, головного сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії водія групи моніторингу обстановки відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону. Головний сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців. Однак, головний сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем державної прикордонної служби, діючи з прямим умислом, будучи обізнаним про те, що його знайома громадянка ОСОБА_7 має інвалідність 3 групи, маючи на меті ухилитися від проходження військової служби, у невстановлений час, але не пізніше 30 липня 2025 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та з єдиним злочинним умислом, направленим на створення фіктивних фактів і підстав для звільнення з військової служби, вступив з ОСОБА_7 у фіктивний шлюб (тобто без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя), а лише по причині укладення шлюбу з особою, яка відповідно до лікарських документів, а саме індивідуальної програми реабілітації інваліда №759 від 3 липня 2019 року має обмеження життєдіяльності до самообслуговування і пересування та відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №314156 від 3 липня 2019 року є інвалідом дитинства третьої групи, з метою звільнення з військової служби і отримання відстрочки від мобілізації, використовуючи її стан здоров`я, на що ОСОБА_7 надала свою згоду і сприяла своїми активними діями. 30 липня 2025 під актовим записом №8514 Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , про що було видано свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії № НОМЕР_2 від 30 липня 2025 року. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом обману (попередньо уклавши фіктивний шлюб з ОСОБА_7 ), 4 серпня 2025 року у денний час, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_5 , знаходячись у м. Львові (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), подав на адресу начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », рапорт про звільнення, у якому вказав, що є військовослужбовцем, який на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має право на звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що його дружина ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 3 групи, долучивши копії документів щодо укладення шлюбу з ОСОБА_7 та щодо стану здоров`я останньої, які вона надала ОСОБА_5 для їх використання як підставу для звільнення з військової служби. Встановлено, що у громадянки ОСОБА_7 відсутній парний орган, а саме наявний протез лівого ока. Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 20 вересня 2025 року №1319-ОС, на підставі підпункту «г», п. 3, ч. 5 ст. 26 та абз. 12, п. 3, ч. 12, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби головного сержанта ОСОБА_5 . Тобто, ОСОБА_5 звільнено з військової служби на підставі фіктивного укладеного шлюбу та медичних документів, які надала ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та придатним до військової служби в Державній прикордонній службі України, скориставшись фізичним станом ОСОБА_7 за її згодою і її пособництва в укладенні фіктивного шлюбу, 20 вересня 2025 року звільнився з військової служби та отримав відстрочку від проходження військової служби, чим ухилився від несення обов`язків військової служби шляхом обману в умовах воєнного стану.

Таким чином слідчий вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні підстави для обґрунтованої підозри у вчинені останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК України, у зв`язку з чим 17 березня 2026 року йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні такого та того ж дня його було затримано в порядку ст. 615 КПК України.

Слідчий клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років та розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи право на виїзд за межі України, враховуючи його укладений фіктивний шлюб з ОСОБА_7 , яка має інвалідність, як вчинила ОСОБА_7 раніше за результатами укладення попереднього шлюбу. Так, у 2023 році, ОСОБА_7 використовуючи свій стан здоров`я організувала виїзд за кордон попереднього свого чоловіка ОСОБА_8 , з яким уклала шлюб та після звільнення останнього з військової служби на підставі наявності дружини з інвалідністю, ОСОБА_7 «у супроводі свого чоловіка» ОСОБА_8 виїхала з ним за кордон України 23 лютого 2023 року. У подальшому, ОСОБА_7 повернулась на територію України та 12 жовтня 2023 року Городоцьким районним судом Львівської області розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Тому, на даний час є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 аналогічним чином, використовуючи стан здоров`я ОСОБА_7 , може виїхати за кордон. Окрім того продовжуючи перебувати на волі останній може впливати на свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання правдивих свідчень у суді, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При цьому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 , маючи певні навички використання зброї як військовослужбовець, перебуваючи на волі може умисно вчинити неправомірні дії відносно свідків, своїх командирів, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Крім того, підозрюваний, що вчинив ухилення від несення військової служби в умовах воєнного стану, враховуючи його особу як недисциплінованого військовослужбовця, з великою вірогідністю існує ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, а саме надалі відмовитись від несення обов`язків військової служби, а також вчинити інші тяжкі та особливо тяжкі військові злочини. Відтак вказує, що сторона обвинувачення вважає, що у даному випадку застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід неможливо, оскільки такий не забезпечить виконання ОСОБА_5 обов`язків підозрюваного щодо явки до слідчого, не здійснення ним впливу на свідків, і не забезпечить не вчинення ним нового злочину і порушення військової дисципліни.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, пояснення надав аналогічні викладеним в такому, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначити такому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На запитання слідчого судді відповів, що визначаючи розмір застави сторона обвинувачення виходила з тяжкості вчинення інкримінованого злочину.

Захисник, який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, відносно задоволення клопотання заперечив і пояснив, що подане клопотання вважає необґрунтованим, на його думку відсутні ризики для застосування найтяжчого запобіжного заходу, а тому просив застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, або у виді застави.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив не брати під варту. На запитання слідчого судді щодо дати народження дружини, вказав неправильну дати. Відсутність спільних фотографій з дружиною на своєму телефоні пояснив тим, що таких з нею не робив. Щодо розміру застави, то вказав, що спроможній сплатити таку в розмірі ста тисяч гривень.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000368 від 31 жовтня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

17 березня 2026 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК України.

При цьому з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17 березня 2026 року вбачається, що ОСОБА_5 було затримано 17 березня 2026 року о 8 год. 40 хв.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 409 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: копії актових записів про шлюб, відомостями про перетин ОСОБА_7 державного кордону України, протокол допиту у якості свідка ОСОБА_9 від 12 березня 2026 року, протокол огляду від 2 лютого 2026 року, протокол огляду від 3 лютого 2026 року, протокол про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії «зняття інформації з електронних комунікаційних мереж» від 20 лютого 2026 року.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, відтак перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі виїхати за межі території України, незаконно впливати на свідків обвинувачення, продовжувати вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від несення обов`язків військової служби, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.

Наведені дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не гарантують запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчим суддею на даному етапі не встановлено.

При цьому доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не спростовують вищенаведених висновків, а сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення свідчать про наявність в його діях інкримінованого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України, а тому запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 (шістдесяти) днів з часу фактичного затримання, тобто з 17 березня 2026 року до 15 травня 2026 року включно.

Крім того, частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

Так відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на викладене, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, із врахуванням характеризуючих даних особи підозрюваного, беручи до уваги, що сторона обвинувачення не надала жодних відомостей про майновий стан підозрюваного, обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, приходжу до висновку, що слід визначити йому заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становитиме 99840 гривень. Визначаючи вказаний розмір застави слідчий суддя вважає, що такий буде достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам описаним вище та може належним чином забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного (сукупності наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок на підозрюваного слід покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження; не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру. При цьому слідчий суддя не може покласти на підозрюваного обов`язок утримуватись від спілкування із необмеженим колом осіб та щодо невизначених обставин.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання 17 березня 2026 року.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів), тобто до 15 травня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

У випадку внесення застави на відповідний рахунок покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо обставин, викладених у повідомленні про підозру.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11