1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1921/26 1-кс/335/1461/2026
27 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- мобільний телефон Nokia g20, IMEI: НОМЕР_1 із сім картками Водафон НОМЕР_2 та Київстар НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон «Моторола» g50 без сім карт IMEI: НОМЕР_4 ;
- дві банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ;
- сертифікат аналізу та висновок про якість лікарського засобу на 2 арк;
- упаковки медичного препарату з маркуванням 5 frotu 1000 mg/20 ml «Velovir» у кількості 15 упаковок.
Досудовим розслідуванням встановлено, що лікар-онколог КНП «Запорізькій регіональний протипухлинний центр» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 отримувала від представника ТОВ «Здорове майбутнє» ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, які надходили на картковий рахунок ОСОБА_5 окремими платежами в розмірі від 1 до 3 тисяч гривень, за реалізацію лікарських засобів особам, яких скеровувала ОСОБА_5 до аптечного пункту ТОВ «Здорове майбутнє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 144 ОСОБА_5 після особистого прийому хворих та призначення їм для лікування вказаних лікарських засобів.
Лікарські засоби, за реалізацію яких лікар-онколог ОСОБА_5 отримувала від представника ТОВ «Здорове майбутнє» ОСОБА_6 неправомірну вигоду, не зареєстровані МОЗ України та не внесені до Державного реєстру лікарських засобів - інформаційно-комунікаційної системи, що містить відомості про зареєстровані лікарські засоби, у зв`язку із чим застосування таких лікарських засобів на території України заборонено. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ввезення таких лікарських препаратів відбуваєтся поза державним митним контролем.
З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також відшукання незареєстрованих МОЗ України лікарських засобів, 21.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлено та вилучено:
- мобільний телефон Nokia g20, IMEI: НОМЕР_1 із сім картками Водафон НОМЕР_2 та Київстар НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон «Моторола» g50 без сім карт IMEI: НОМЕР_4 ;
- дві банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ;
- сертифікат аналізу та висновок про якість лікарського засобу на 2 арк;
- упаковки медичного препарату з маркуванням 5 frotu 1000 mg/20 ml «Velovir» у кількості 15 упаковок.
Слідчий вказує, що вилучені документи та електронні прилади можуть містити інформацію, необхідну для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування по якому здійснюється, а тому з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування та знищення вказаних речей та документів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно, у зв`язку із чим звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд клопотання проводити без її участі, на задоволенні клопотання наполягала.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд клопотання здійснювати без участі власника майна та його представника, проти задоволення клопотання слідчого заперечував.
Крім того, до вказаної заяви представник власника майна, долучив письмові заперечення щодо клопотання слідчого про накладення арешту на майно. В обґрунтування заперечень зазначено, що вилучений в ході обшуку ноутбук «Аsus» належить доньці ОСОБА_6 , а банківські картки «Приватбанк» - його колишній дружині. Окрім цього, в ході проведення обшуку, ОСОБА_6 у добровільному порядку надав для огляду два мобільні телефони та ноутбук, також був наданий безперешкодний доступ до їх змісту. Враховуючи, що слідчим належним чином не обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, представник власника майна вважає, що накладення арешту на вказане майно є недоцільним та просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Неприбуття в судове засідання слідчого та представника власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання, перевіривши надані в його обґрунтування докази, дослідивши заперечення надані представником власника майна, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
В рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування, в тому числі, встановлюються обставини протиправної діяльності, яка полягає в отриманні працівником медичного закладу м. Запоріжжя, який не є службовою особою, неправомірної вигоди від суб`єктів господарської діяльності у сфері фармацевтичних послуг, за призначення пацієнтам закладу ряду медичних препаратів, яких пацієнт не потребує і які не зареєстровані МОЗ, а також схилення та направлення їх до представників фармацевтичних підприємств.
21.04.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 14.04.2026, надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, по якому здійснюється досудове розслідування, а також відшукання незареєстрованих МОЗ України лікарських засобів.
21.04.2026, на підставі вказаної ухвали слідчого судді, слідчим проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон Nokia g20, IMEI: НОМЕР_1 із сім картками Водафон НОМЕР_2 та Київстар НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон «Моторола» g50 без сім карт IMEI: НОМЕР_4 ;
- дві банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 ;
- сертифікат аналізу та висновок про якість лікарського засобу на 2 арк;
- упаковки медичного препарату з маркуванням 5 frotu 1000 mg/20 ml «Velovir» у кількості 15 упаковок.
Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення та вимог чинного законодавства, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання та необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 21.04.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на даний час є підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема, що вилучені ноутбук та мобільні телефони можуть містити інформацію та відомості, які можуть бути використані для встановлення обставин кримінального правопорушення, по якому здійснюється досудове розслідування і потребують детального огляду, а вилучені лікарські засоби лікарські засоби є безпосередніми предметами кримінального правопорушення, можуть містити відомості, щодо їх ввезення на територію України та реєстрацію у МОЗ України.
Метою такого арешту є забезпечення збереження речей та інформації, запобігання можливості її приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, та на даній стадії такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відповідає завданням кримінального провадження.
Посилання представника власника майна на те, що вилучений ноутбук не належить ОСОБА_6 не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, крім того, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_6 не користувався вказаним ноутбуком.
У своїх запереченнях, представник власника майна, як на одну з підстав недоцільності накладення арешту на майно зазначав, що під час проведення обшуку, слідчим був наданий повний доступ до вказаних у клопотанні речей, а тому накладення арешту на вказане майно не відповідає цілям та меті такого арешту. Разом з тим, слідчий суддя вважає таке посилання представника власника майна передчасним, оскільки органу досудового розслідування необхідно провести повний комплекс заходів, в разі необхідності за участю спеціаліста, спрямованих на отримання інформації та відомостей, які можуть міститись на вилучених електронних засобах та можуть бути використані для встановлення обставин кримінального правопорушення, по якому здійснюється досудове розслідування.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що після проведення усіх необхідних заходів, спрямованих на отримання інформації та відомостей, що можуть міститися на вилучених електронних засобах, власник майна може звернутися до слідчого судді із клопотання про скасування арешту з майна, обґрунтовуючи його тим, що відпала потреба в арешті.
Що стосується вимоги про накладення арешту на дві банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , то слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки слідчим не надано належних та допустимих доказів того, що вказані банківські картки, відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, по якому на даний час здійснюється досудове розслідування.
Вилучені у ході обшуку банківські карти є платіжним інструментом у вигляді пластикової картки, що використовуються для здійснення платіжних операцій з рахунку, а відтак самі по собі банківські карти не є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в них наявний лише номер банківської карти, а не інформація про перераховані на них кошти, як про це зазначає слідчий, а тому клопотання слідчого в частині накладення арешту на банківські картки, задоволенню не підлягає.
До того ж, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, що прямо передбачено ч. 4 ст. 173 КПК України.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, -
Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме на:
- мобільний телефон Nokia g20, IMEI: НОМЕР_1 із сім картками Водафон НОМЕР_2 та Київстар НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон «Моторола» g50 без сім карт IMEI: НОМЕР_4 ;
- сертифікат аналізу та висновок про якість лікарського засобу на 2 арк;
- упаковки медичного препарату з маркуванням 5 frotu 1000 mg/20 ml «Velovir» у кількості 15 упаковок.
Клопотання слідчого в частині накладення арешту на дві банківські карти АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , залишити без задоволення.
Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1