Єдиний унікальний номер № 333/2845/26
Провадження № 1-кс/333/1307/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000059 від 23.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Каір, Об`єднана Арабська Республіка, громадянку України, яка має вищу освіту, заміжня, член ВЛК КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради, та лікар-психіатр КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з погодженим із заступником керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , клопотаннямпро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 займаючи посаду лікаря психіатра, яка входить до складу військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, будучи службовою особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, направлений на одержання неправомірної вигоди, з метою особистого незаконного збагачення, діючи умисно та протиправно, вимагає неправомірну вигоду у значному розмірі від ОСОБА_7 за вчинення нею в його інтересах дій спрямованих на отримання висновку ВЛК про тимчасово непридатність до проходження військової служби через хворобу під час воєнного стану на території України, за наступних обставин:

В середині січня 2026 року, більш точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлено, громадянин України, військовозобов`язаний ОСОБА_7 , внаслідок збройної агресії російської федерації почав погано себе відчувати за станом здоров`я, а саме з`явився розлад сну та відчуття безпідставної тривоги. Про це він повідомив своєму знайомому ОСОБА_8 , який в свою чергу будучи знайомим з лікарем психіатром КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР ОСОБА_5 , порекомендував йому звернутись до неї за отриманням медичної консультації та за необхідністю медичної допомоги.

05.02.2026 р. ОСОБА_7 зустрівся з лікарем психіатром ОСОБА_5 у будівлі КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 6. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , про стан свого здоров`я, який погіршився в результаті постійного стресу на фоні частих сигналів повітряних тривог на території України внаслідок військового стану, постійної небезпеки від атак безпілотних летальних апаратів, а також страху, що його зможуть призвати на військову службу за мобілізацією.

У ОСОБА_5 , яка почувши про страх ОСОБА_7 бути мобілізованим до проходження військової служби під час військового стану на території України, виник злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від останнього та з цією метою запропонувала йому допомогу у вирішенні питання, під час проходження медичного обстеження на стан здоров`я та допомоги у проходженні військово-лікарської комісії за результатом якої його буде визнано тимчасово непридатним у зв`язку з хворобою та в подальшому придатним до служби у частинах забезпечення, ТЦК, ВВНЗ, навчальних центрах. У подальшому ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 записався на прийом до лікаря психіатра КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР на 06.02.2026 р..

В подальшому 06.02.2026 р. та 09.02.2026 р. ОСОБА_7 прибував до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР на прийом до лікаря психіатра за результатами яких 18.02.2026 йому було надано відповідну медичну довідку від 11.02.2026 року № 642-дпв з діагнозом: «розлад адаптації, тривожно-депресивна реакція».

Далі, ОСОБА_7 повідомив про отриману довідку з діагнозом своєму знайому ОСОБА_8 та попрохав дізнатись про подальші його дії у ОСОБА_5

23.02.2026 р. під час зустрічі ОСОБА_7 зі своїм знайомим ОСОБА_8 дізнався від останнього, що приблизно 20.02.2026 р. він зустрівся з ОСОБА_5 в будівлі КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна 1/6, яка реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення нею дій з використанням наданого їй службового становища, повідомила, що для того щоб отримати зазначений у довідці діагноз за результатами проходження військово-лікарської комісії, який надасть можливість бути придатним до служби лише в РТЦК та СП, необхідно надати останній неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США, та повідомила, що вона є членом військово-лікарської комісії як лікар-психіатр, та їй достовірно відомо, що однієї довідки для вказаного висновку недостатньо, тому необхідно пройти стаціонарне обстеження в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, не менше 2-3 разів, при цьому кожне обстеження буде тривати 21 день та за вказану послугу потрібно надати ще 500 доларів США за кожне обстеження в якості неправомірної вигоди. Крім того ОСОБА_5 завірила ОСОБА_8 в тому, що в неї є знайомі серед медичних працівників КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, які за її проханням поставлять необхідний діагноз, відповідно до якого ОСОБА_7 отримає документи щодо тимчасової непридатності до військової служби за хворобою та в цей час знову повинен госпіталізуватись до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, при цьому запевнила ОСОБА_8 в тому, що без виконання зазначених умов ОСОБА_7 в тому числи надані ним зазначених коштів, останній буде визнаний придатним до військової служби за мобілізацією, чим вчинила вимагання в наданні неправомірної вигоди, за результатами чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до органів Національної поліції України із заявою про вчинення відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення (злочину).

Крім того, 20.02.2026 р. ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_8 у будівлі КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.Щаслива/Дудикіна 1/6, повідомила останньому про необхідність ОСОБА_7 сформувати направлення на проходження ВЛК у застосунку «Резерв+».

28.02.2026 р. ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 сформував направлення на проходження ВЛК у застосунку «Резерв+», за результатами якого місцем проведення ВЛК було визначено у КНП «Міська лікарня № 8» ЗМР та направлення було отримано останнім 01.03.2026 р..

03.03.2026 року приблизно о 10 годині 10 хвилині ОСОБА_7 виконуючи вказівки ОСОБА_5 , прибув для проходження ВЛК до КНП «Міська лікарня №9» ЗМР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна 1/6. У подальшому ОСОБА_7 отримав картку обстеження та медичного огляду за вказівкою ОСОБА_5 , яка будучи обізнаною про проходження (згідно направлення) ВЛК у КНП «Міська лікарня № 8» ЗМР, повідомила ОСОБА_7 про необхідність проходження ВЛК саме у неї.

За результатами проходження лікарем хірургом було зроблено висновок про придатність ОСОБА_7 зі статусом «придатний до служби у частинах забезпечення, ТЦК, ВВНЗ, навчальних центрах», з діагнозом 57б.

Після цього ОСОБА_7 передав картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_5 , яка з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди з метою власного збагачення, повідомила, що він ( ОСОБА_7 ) має діагноз за яким є придатним до проходження військової служби, та для того, щоб надати йому висновок про тимчасову непридатність до військової служби за хворобою, йому необхідно пройти стаціонарне обстеження за її направленням у КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, яке буде коштувати приблизно 1000 доларів США, та зателефонувала невстановленій в ході досудового розслідування особі з числа медичних працівників КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР та попрохала допомогти ОСОБА_7 у проходження стаціонарного лікування. Після закінчення розмови з невстановленою в ході досудового розслідування особою, ОСОБА_5 видала ОСОБА_7 направлення на стаціонарне лікування до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР та повідомила, що йому необхідно там з`явитись саме 09.03.2026 р. після 16:00 годин. При цьому, ОСОБА_5 надала роз`яснення ОСОБА_7 про те, як треба поводитись та на що саме скаржитись лікарю з метою отримання необхідного медичного висновку, тобто розповіла відповідні характерні симптоми для певного діагнозу.

У подальшому, виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 09.03.2026 р. прибув до КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР за адресою: м. Запоріжжя, вул.Оріхівське Шосе 10, де був оформлений на стаціонарне лікування, за результатами якого 20.03.2026 отримав виписний епікриз КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР згідно якого має діагноз: розлад адаптації, короткочасна депресивна реакція (код по МКХ-10 F43.2).

Крім того, 13.03.2026 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в кабінеті ОСОБА_5 , розташованому у приміщенні КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна 1/6, в дізнався від останньої про необхідність надання їй неправомірної вигоди у розмірі від 6000 до 8000 доларів США за отримання від неї, як члена військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, висновку про тимчасову непридатність за хворобою після закінчення стаціонарного лікування у КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР.

24.03.2026 р. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю прибув до кабінету № 12 КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна 1/6 в якому здійснює свою службову діяльність лікар-психіатр та член військово-лікарської комісії КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР ОСОБА_5 та перебуваючи там, приблизно о 11:41 годині, передав останній неправомірну вигоду у розмірі 6000 доларів США за отримання висновку військово-лікарської комісії щодо тимчасової непридатності до проходження військової служби за хворобою.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі, а так само прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням.

24.03.2026 року о 11:50 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо на місці вчинення злочину, а саме в службовому кабінеті № 12 КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива/Дудикіна 1/6 як особу, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

25.03.2026 р. ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі, а так само прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків; протоколом допиту потерпілого; протоколом ідентифікації та видачі заздалегідь виготовлених грошових коштів від 24.03.2026; протоколом огляду матеріального носія інформації за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій від 23.03.2026; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відео контроль особи; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину; протоколом обшуку кабінету № 12 КНП «Міська лікарня №9» ЗМР від 24.03.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності підтверджують існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, що в свою чергу, відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, є підставою для застосування запобіжного заходу.

Згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжкими і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Розуміючи тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення та невідворотність майбутнього покарання, ОСОБА_5 з метою ухилення від нього, може безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначений ризик підтверджується тим, що остання є особою жіночої статі та під час дії військового стану має можливість вільно покинути територію України, з метою переховування від органу досудового розслідування, прокуратури, та суду.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останньої винною у злочині, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останньої від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Також встановлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та намагатись тиснути погрозами чи вмовлянням на них. На теперішній час продовжується встановлення всього кола осіб, які причетні до скоєння вказаного кримінального правопорушення, а також інших можливих свідків, які володіють інформацією, що підтвердять вину останньої, тому перебування ОСОБА_5 на волі надає останній можливість впливати на свідків з метою зміни їх показів у вигідному для себе світлі.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинила корисливий злочин, який має системний характер, тож перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити свою діяльність, спрямовану на отримання незаконної вигоди, оскільки матиме можливість вільно пересуватися в межах міста, продовжувати свою професійну діяльність та далі вимагати в наданні їй неправомірної вигоди за встановлення заздалегідь недостовірних діагнозів під час проходження особами чоловічої статі військово-лікарської комісії, відповідно до яких останні будуть уникати мобілізацію.

Також, сторона обвинувачення вважає, що застосувати щодо ОСОБА_5 більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, а саме особисте зобов`язання не можливо, так як вона не зможе виконувати покладені на неї обов`язки у зв`язку із вчиненням тяжкого злочину, особисту поруку також неможливо застосувати з зв`язку з відсутністю осіб, яких слідство вважає такими, що заслуговують довіру, і які б могли поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, і зобов`язатися за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, домашній арешт, оскільки її перебування за межами слідчого ізолятору суттєво впливатиме на об`єктивність і терміни проведення досудового розслідування. Заставу, як окремий вид запобіжного заходу, також неможливо застосувати, так як жоден із обраних розмірів застави не дасть змоги забезпечити останньою виконання покладених на неї обов`язків.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання у повному обсязі і послався на обставини, які у ньому були викладені. В разі визначення застави, просив визначити її розмір більше ніж 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як виключний випадок відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України. Оскільки відповідно до поданих ОСОБА_5 декларацій про майновий стан за 2024 рік та 2025 рік, було встановлено, що вона має грошові активи у розмірі 1 мільйон 500 тисяч гривень, та її чоловік ОСОБА_9 , має грошові активи у розмірі 2 мільйона 315 тисяч 800 гривень, походження яких не встановлено, отже ця сума не є непомірною для них.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, акцентував увагу на протоколі негласних слідчих розшукових дій та послався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та захисник заперечували проти застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наполягаючи на тому, що підозра є необґрунтованою, з формулюванням обвинувачення не згодні, прокурор не довів наявність ризиків, про які зазначив в клопотанні, підозрювана не збирається переховуватися від слідства чи суду, впливати на свідків та інших осіб чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, а тому для забезпечення їх виконання не має потреби обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, заявили клопотання про нічний домашній арешт для можливості продовжити працювати. Також захисником були долучені до матеріалів справи характеризуючі матеріали.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000059 від 23.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколами допиту свідків; протоколом допиту потерпілого; протоколом ідентифікації та видачі заздалегідь виготовлених грошових коштів від 24.03.2026; протоколом огляду матеріального носія інформації за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій від 23.03.2026; протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відео контроль особи; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину; протоколом обшуку кабінету № 12 КНП «Міська лікарня №9» ЗМР від 24.03.2026; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор.

Розуміючи тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення та невідворотність майбутнього покарання, ОСОБА_5 з метою ухилення від нього, може безперешкодно переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначений ризик підтверджується тим, що остання є особою жіночої статі та під час дії військового стану має можливість вільно покинути територію України, з метою переховування від органу досудового розслідування, прокуратури, та суду.

Також встановлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та намагатись тиснути погрозами чи вмовлянням на них. На теперішній час продовжується встановлення всього кола осіб, які причетні до скоєння вказаного кримінального правопорушення, а також інших можливих свідків, які володіють інформацією, що підтвердять вину останньої, тому перебування ОСОБА_5 на волі надає останній можливість впливати на свідків з метою зміни їх показів у вигідному для себе світлі.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України підтверджується тим, що ОСОБА_5 вчинила корисливий злочин, який має системний характер, тож перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити свою діяльність, спрямовану на отримання незаконної вигоди, оскільки матиме можливість вільно пересуватися в межах міста, продовжувати свою професійну діяльність та далі вимагати в наданні їй неправомірної вигоди за встановлення заздалегідь недостовірних діагнозів під час проходження особами чоловічої статі військово-лікарської комісії, відповідно до яких останні будуть уникати мобілізацію.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_5 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного буде саме тримання під вартою.

Слідчим суддею відхиляються доводи захисника щодо необґрунтованості підозри, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Документи додані до клопотання про застосування запобіжного заходу, у своїй сукупності свідчать про достатність підстав на даному етапі кримінального провадження вважати висунуту ОСОБА_5 підозру обґрунтованою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі ухвалення вироку, підвищену суспільну небезпечність злочину та особи, яка його скоїла, слідчий суддя вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки особисте зобов`язання та домашній арешт розраховані в першу чергу на сумлінне дотримання підозрюваним їх умов, в той же час характер і тяжкість злочину у вчинені якого його підозрюють, та наступного покарання, вказує на неможливість застосування вказаних запобіжних заходів. Відсутність осіб, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, унеможливлює застосування відносно ОСОБА_5 а запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя також вважає за необхідне, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваного, позитивної характеристики за місцем його роботи і проживання, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 196, 205 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислюється з 11 години 50 хвилин 24 березня 2026 року.

Ухвала діє 60 (шістдесят) днів до 11 годин 50 хвилин 22 травня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 332 800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок місцевих загальних судів (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA5001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; не залишати місце проживання; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений та оголошений о 11 год. 30 хв. 30 березня 2026 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1