Справа № 644/2937/16-к
Провадження № 1-о/645/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Харкова клопотання засудженого ОСОБА_7 про зупинення виконання вироку суду під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року, -

встановила:

У провадженні Немишлянського районного суду міста Харкова перебуває на розгляді заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року.

В судовому засіданні засудженим ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зупинення виконання вироку суду до закінчення його перегляду за нововиявленими обставинами. В обґрунтування клопотання зазначив, що в даній справі неоправданно довго розглядається справа про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яким йому була визначена міра покарання. Вважає, що в даному випадку адекватною мірою могло би бути призупинення судом виконання судового рішення, в порядку передбаченому ч.3 ст.466 КПК України на період розгляду справи. За період розгляду заяви справа тричі була на розгляді суду касаційної інстанції і тричі направлялась до суду першої інстанції на новий розгляд. Двічі справа перебувала на розгляді суду апеляційної інстанціїі, двічі направлялась до суду першої інстанції на новий розгляд. Неодноразово розгляд справи переносився з різних причин (відмінність захисника, прокурора, зайнятості суддів в інших провадженнях і та.п.). На сьогоднішній день справа знаходиться на розгляді суду першої інстанції. Що в свою чергу свідчить про порушення державою в моєму відношенні гарантії статті 6 § 1 та статті 13 Європейської конвенції з прав людини щодо надмірної тривалості кримінального провадження. Таким чином, на протязі значного періоду часу, в саме з 04.11.2014 року, під час розгляду кримінального провадження по справі № 643/2937/16 він позбавлений правової визначеності. Так як держава, в особі судової влади, ніяк не може розглянути по суті та винести законне та обгрунтоване судове рішення по результатам розгляду його заяви.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що клопотання не обґрунтоване.

Захисник обвинуваченого підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши думку учасників розгляду заяви, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що основними засадами судочинства є: 9) обов`язковість судового рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 21 КПК України передбачено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 15, п.п. 1,7 ч.2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі; за п.7 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Цивільний позов був задоволений у повному обсязі та вирішено питання про судові витрати і речові докази по справі.

Згідно ухвали Верховного суду України від 22 червня 2004 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задоволені частково. Вирок судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року у відношенні ОСОБА_7 в частині розміру цивільного позову змінено: зменшено суму стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 до 50 000 грн. В іншій частині зазначений вирок залишено без змін.

Згідно матеріалів кримінальної справи вирок Апеляційного суду Харківської області виконується, засуджений відбуває покарання в ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», для речових доказів вирішена знищено та передано власникам.

Відповідно до ч. 3 ст. 466 КПК України суд своєю ухвалою має право зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, до закінчення перегляду.

Як вбачається з норм КПК Українизупинення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Колегією суддів встановлено, що засудженим ОСОБА_7 у судовому засіданні 04.11.2025 було заявлено клопотання про зупинення виконання вироку суду до закінчення його перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою колегії суддів від 04.11.2025 клопотання засудженого було розглянуто та у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зупинення виконання вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року було відмовлено.

В клопотанні засудженого ОСОБА_7 , яке надійшло до суду 20.02.2026, ніяких нових даних про зміну обставин щодо зупинення виконання вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року засудженим не надано.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на тривалість розгляду кримінального провадження при перегляді за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року, не може слугувати підставою для зупинення виконання вироку.

Так, вислухавши засудженого, колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки заява засудженого про зупинення провадження по справі не є обґрунтованою, та не наведені причини, які б вимагали необхідність зупинення виконання судових рішень, а розгляду заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку, автоматично не тягне за собою зупинення виконання судових рішень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення виконання вироку суду до закінчення його перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки засудженим не надано переконливих обґрунтувань.

На підставі викладеного та керуючись ст. 466 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зупинення виконання вироку апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3