ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/145/25
Номер провадження №1-кп-678-27/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів обвинувальний акт, який складений старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 і затверджений 17 січня 2025 року прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 06 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рихта Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, пенсіонера, інвалідність відсутня, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_12 ,

представники потерпілої (цивільного позивача)

ОСОБА_12 - адвокати ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_15 ,

представник потерпілої (цивільного позивача)

ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_16 ,

обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_6 ,

його захисники - адвокати: ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ, СТАТТЯ ЗАКОНУ УКРАЇНИ ПРО КРИМІНАЛЬНУ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ, ЩО ПЕРЕДБАЧАЄ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА КРИМІНАЛЬНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ВИННИМ У ВЧИНЕННІ ЯКОГО ВИЗНАЄТЬСЯ ОБВИНУВАЧЕНИЙ

1. ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 11 год. 39 хв. в світлу пору доби, без опадів, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б, д), 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - Правила), рухався в напрямку до м. Хмельницький на автомобілі Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ділянці 297 км + 900 м автодороги М-30 сполученням Стрий-Ізварине, що поблизу селища Меджибіж Меджибізької територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, поза межами населеного пункту, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, ОСОБА_6 не помітив попереджувальний дорожній знак 1.37 «Дорожні роботи» і дорожній знак, що обмежував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів на вказаній ділянці дороги 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», та рухався на зазначеному автомобілі зі швидкістю 70 км/год.

Крім цього, ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. 1.10 термін «узбіччя», 10.1, 11.1 Правил перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, ігноруючи визначені дорожньою розміткою 1.2 «широка суцільна лінія» та 1.5 «вузька переривчаста лінія» смуги руху, призначені для руху в напрямку до м. Хмельницький, виїхав на автомобілі Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на асфальтобетонне узбіччя, яке прилягає до правого краю проїзної частини, яке відмежоване від проїзної частини дорожньою розміткою 1.2 «широка суцільна лінія», яке не призначене для руху транспортних засобів та продовжив свій рух узбіччям.

Також, ОСОБА_6 проявив неуважність, яка виразилась у несвоєчасному виявленні тимчасових дорожніх знаків 1.37 «Дорожні роботи», 4.8 «Об`їзд перешкоди з лівого боку», які були встановлені на правому узбіччі по якому він здійснював рух, а також працівника ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» - пішохода ОСОБА_19 , який стояв поруч вказаних знаків на узбіччі та виконував регулювання руху на вказаній ділянці автодороги, продовжив прямолінійний рух зі сталою швидкістю по вказаному узбіччю, внаслідок чого передньою лівою частиною керованого ним автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_19 .

Внаслідок наїзду ОСОБА_19 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті:

саден: лобна ділянка справа - 5, лобна ділянка по центру - 1, лобна ділянка зліва - 1, спинка носа - 1, щока зліва - 1, щока справа - 1, в ділянці підборіддя по центру - 1, задньої поверхні грудної клітини справа в проекції верхнього краю правої лопатки - 1, задньої поверхні грудної клітини зліва в проекції верхнього краю лівої лопатки - 1, по задній поверхні грудної клітини в проекції 1-2-го грудних хребців - 1, в проекції тіла лівої лопатки - 1, нижнього краю лівої лопатки - 1, в проекції 9-10-го грудних хребців - 1, в ділянці 8-9-го міжребер`я по правій лопатковій лінії - 3, поперекової ділянки справа із переходом на верхній квадрант правої сідниці - 1, задньої поверхні лівого ліктьового суглоба - 1, задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя - 12, тильної поверхні правої кисті - 8, задньої поверхні у верхній третині правої гомілки - 1, задньої поверхні в середній третині правої гомілки - 1;

крововиливів: правої та лівої навколоочних ділянок, м`яких тканин в проекції ран потиличної ділянки голови та задньої поверхні середньої третини лівого стегна;

ран: потиличної ділянки голови - 1, задньої поверхні в нижній третині лівого плеча - 1, нижньої третини правого передпліччя по задній поверхні - 1, по задній поверхні в середній третині лівого стегна - 1;

переломів: ребер зліва: 2-5-го по середньо-ключичній лінії, 2-10-го по передньо-аксілярній лінії, 2-11-го по біляхребтовій лінії; справа: 3-5-го по середньо-ключичній лінії, 2-7-го по передньо-аксілярній лінії, 2-10-го по біляхребтовій лінії, розривів міжхребцевого з`єднання між 2-3-тім хребцями шийного відділу хребта і між 9-10-тим хребцями грудного відділу хребта із крововиливами в м`які тканини навколо, діафізу лівої плечової кістки;

тотального крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку.

ОСОБА_19 загинув на місці пригоди.

Причиною смерті ОСОБА_19 є поєднана травма голови (тотальний крововилив під м`які мозкові оболонки) та грудної клітини (чисельні переломи ребер).

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.10 термін «узбіччя», 2.3 (б, д), 10.1, 11.1, 12.9 (б) Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.10. терміни, що наведенні у цих правилах мають таке значення:

узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні, та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них) гужових возів (саней);

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.1. Кількість смуг па проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;

п. 12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення ОСОБА_6 вимог п.п. 10.1, 11.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті потерпілого ОСОБА_19 .

2. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 .

ІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ

3. Прокурор ОСОБА_10 у судових дебатах зазначила, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є доведеною сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів, тому просить призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк екстрадиційного арешту і строк тримання під вартою, стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експертів, питання про речові докази вирішити згідно ст. 100 КПК України, до набрання вироком суду законної сили залишити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, цивільний позов потерпілих вважає обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню у розмірі, визначеному судом.

4. Представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_14 , представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_16 під час судових дебатів просили ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, й, з урахуванням позиції потерпілих, яку вони висловили під час допиту, призначити максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, задовольнити заявлені цивільні позови.

Вказали, що позиція ОСОБА_6 протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду свідчить саме про повне не визнання ним своєї вини, заперечення фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої загинув ОСОБА_19 , небажанні розкаятись і попросити пробачення у потерпілих, відшкодувати завдану їм матеріальну і моральну шкоду.

5. Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив про часткове визнання своєї вини, щире каяття, факт дорожньо-транспортної пригоди і її наслідок - смерть ОСОБА_19 визнає повністю, однак заперечує, що він їхав по узбіччю, наїзд на пішохода відбувся на проїзній частині, його не бачив.

У зв`язку з тим, що перебуває під вартою, не мав змоги відшкодувати потерпілим завдану матеріальну і моральну шкоду, однак планує після рішення суду у розмірі, визначеному судом, таку повністю відшкодувати потерпілим.

Враховуючи вік і стан здоров`я, просить суд його суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

6. Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_18 під час судових дебатів вказав, що зібрані докази, які не є належними і допустимими, поза розумним сумнівом не доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тому просить суд його виправдати.

Водночас, за умови, якщо суд прийде до висновку про винуватість ОСОБА_6 , просить його суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_12 щодо відшкодування моральної шкоди вважає таким, що підлягає задоволенню частково - розмір моральної шкоди є явно завищеним.

Цивільний позов ОСОБА_15 просить відхилити в зв`язку з відсутністю на це підстав.

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

7. Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що займався перевезеннями людей за кордон і ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 05 год. 15 хв. він на автомобілі Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав з м. Кам`янець-Подільський та близько 07 год. приїхав у м. Бердичів, звідки забрав сім`ю - жінку з дитиною, яких мав завезти у Польщу.

Близько 11 год. 30 хв. цього ж дня він вже рухався по автодорозі Стрий-Ізварине в напрямку м. Хмельницький, на цій ділянці - по 2 смуги руху в кожному напрямку, їх розділяє відбійник, видимість була добра, сонячно, але сонце не засліплювало, у автомобілі працював кондиціонер, почував себе добре, не був втомленим.

На дорозі був великий рух, їхало багато вантажних автомобілів, які за 1,5-2 км до місця пригоди пригальмовували, однак попереджувальних знаків про дорожні роботи не бачив.

Його швидкість складала близько 70 км/год., він їхав у правій смузі за високим тентованим мікроавтобусом, а ліва смуга - була вільна від транспортних засобів, дистанція між ними складала близько 10-20 м., однак передній автомобіль без покажчика повороту раптово зробив маневр вліво, а він, не встигнувши зреагувати, поїхав своєю смугою руху прямо і в`їхав у два знаки, які стояли посеред дороги і які він лише тоді побачив перед собою - близько за 15 м. до удару, не гальмував, хотів об`їхати їх з права, змістившись трохи вправо, але вже не зумів, конструкція знаків закривала оглядовість, не зрозумів, що сталось, адже відбувся одномоментний удар і від удару у нього посипалось переднє скло, після цього він проїхав вантажний автомобіль та екскаватор, які стояли за дорожніми знаками справа на узбіччі і зупинився за ними, через короткий проміжок часу приїхала поліції і швидка, від них не тікав і не ховався.

Він не зрозумів, що збив людину - її не бачив у момент дорожньо-транспортної пригоди, напевно людина знаходилась за знаком, удар відбувся на проїзній частині, а не на узбіччі, адже на узбіччя він не виїжджав, саме тому вину визнає частково.

8. Свідок ОСОБА_20 показав, що літом у 2023 році до обіду у сонячний день працював, як різноробочий компанії ОНУР, на дорозі Стрий-Ізварине, де робили тротуарну доріжку, їх було кілька людей, усі були у спецодязі, вони працювали поза межами проїзної частини і почули звук удару - він побачив, що дорожні знаки розлетілись в різні сторони, тіло ОСОБА_19 відкинуло близько за 40 м. біля відбійника, він ознак життя після цього не подавав, момент удару - не бачив, але загиблий постійно перебував у полі його зору, вони викликали швидку і поліцію.

Вантажний автомобіль та екскаватор постійно їхали уперед по узбіччю, а вони виконували дорожні роботи близько за 15 м. в долину, за цими транспортними засобами знаходився загиблий ОСОБА_19 , який через постійне проведення дорожніх робіт і рух механізмів уперед, підтягував дорожні знаки, які вказували на проведення ремонту дороги, про об`їзд, про обмеження швидкості до 50 км/год., вказані дорожні знаки знаходились на узбіччі, а ОСОБА_19 - був поруч з ними, близько за 1 м. від них, загиблий за необхідності регулював дорожній рух.

Автомобіль Volkswagen Transporter, який здійснив наїзд на загиблого, рухався із дуже великою швидкістю - приблизно 140 км/год., слідів гальмування транспортного засобу не бачив.

Йому відомо, що заздалегідь перед місцем проведення ними дорожніх робіт також були розміщені відповідні дорожні знаки про проведення ремонтних робіт для інформування водіїв.

9. Свідок ОСОБА_21 показав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 до обіду на дорозі між населеними пунктами Голосків - Меджибіж Хмельницької області працював на дорожніх роботах, був у кабіні вантажного автомобіля, позаду знаходився екскаватор, а за екскаватором - ОСОБА_19 , який постійно підтягував дорожні знаки про проведення ремонтних робіт, об`їзд, необхідність зниження швидкості руху, дорожні знаки знаходились на узбіччі, загиблий був за 12-15 м. від нього на узбіччі.

Він почув удар від якого розлетілись дорожні знаки, а тіло ОСОБА_19 впало на значну відстань від них, водій Volkswagen Transporter рухався зі швидкістю приблизно 100 км/год.

Про проведення дорожніх робіт у місці дорожньо-транспортної пригоди заздалегідь були розміщені інші дорожні знаки.

10. Свідок ОСОБА_22 показав, що близько 11 год. 30 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 на дорозі між населеними пунктами Голосків - Меджибіж Хмельницької області працював на дорожніх роботах, вантажний автомобіль і екскаватор знаходились майже на узбіччі, а перед ними за 12-15 м на узбіччі стояв ОСОБА_19 , який мав обов`язком переносити дорожні знаки про проведення ремонтних робіт, об`їзд перешкоди, зниження швидкості руху, усі працівники були у спецодязі.

Він почув глухий звук і побачив, що дорожні знаки покотились й вдарились у дорожнє покриття, а тіло потерпілого ОСОБА_19 відкинуло під відбійник, ознак життя не подавав.

Попереджувальні стаціонарні знаки про проведення ремонтних робіт були розташовані заздалегідь до місця, де вони працювали, щоб водіям було про це відомо завчасно.

11. Свідок ОСОБА_23 показала, що разом із ОСОБА_6 їхала з м. Бердичів до Польщі, він перевозив її з дитиною, це було близько 10-11 год. в липні-серпні 2023 року, їхали по дорозі в сторону м. Хмельницький, оглядовість була хороша, було сонячно, перешкод перед ними не було, водій керував впевнено, їхали спокійно, перешкод перед ними не було, їхали в правій смузі.

Момент удару не бачила, адже була з малолітньою дитиною і поправляла їй ґудзик, лише побачила тінь, яка раптово наблизилась до їх автомобіля зі сторони трактора, що робить дорогу і розбилось лобове скло їх автомобіля.

Перед місцем ДТП та на місці події дорожніх знаків не бачила.

Людина вибігла раптово на їх смугу руху, від удару загиблого відкинуло на значну відстань.

12. Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується письмовими доказами:

1) рапортом працівника поліції від ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому зафіксовано обставини повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими - близько 11 год. 35 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 на автодорозі М-30 Стрий-Ізварине на 297 км. водій автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , рухаючись з м. Вінниця в напрямку м. Хмельницький, допустив наїзд на працівника фірми «Онур» ОСОБА_19 , який виконував дорожні роботи. В результаті ДТП ОСОБА_19 від отриманих травм загинув на місці події (а.с. 2 т. 24);

2) протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 травня 2024 року з план схемою, фототаблицею, який складено у період з 13 год. 50 хв. по 15 год. 12 хв. на ділянці автодороги А-30 сполученням Стрий-Ізварино, 297 км + 900 м., за змістом якого огляд проводився зі сторони м. Вінниця у напрямку м. Хмельницький при погодних умовах - ясно, сонячно, без опадів, покриття - асфальтобетонне, сухе, зафіксовано дорожню розмітку, ширину смуг, те, що рух призначено у двох напрямках - по 2 смуги для руху у кожному напрямку, наявні дорожні знаки - 1.37 (дорожні роботи), 3.25 (обгін заборонено), 3.29 (обмеження максимальної швидкості 50 км/год), зафіксовано положення транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на місці пригоди і локалізацію пошкоджень на ньому - пошкодження лівої передньої частини у вигляді деформації переднього бампера, розбиття скла передньої лівої фари, деформація капоту із лівої сторони у вигляді вм`ятин та розбиття вітрового скла у лівій частині, відсутня емблема автомобіля, пошкоджена решітка радіатора з лівої сторони, відображено слідову інформацію (п. 20-23) - подряпина асфальтобетонного покриття, слід потертості, що схожий на потертість від взуття, сліди осипу дрібних уламків скла від автомобіля, уламки пластмаси автомобіля та емблема, дорожні знаки, світлоповертальний жезл, металева підставка, металева частина від кріплення дорожнього знаку, плями, схожі на кров - зазначено їх розташування, вказано дані про труп ОСОБА_19 - про тілесні ушкодження, одяг (а.с. 9-36 т. 4);

3) висновком експерта №433 (експертиза проводилась з 07 липня 2023 року по 15 серпня 2023 року) у якому вказані виявлені тілесні ушкодження у трупа ОСОБА_19 , які наведені у формулюванні обвинувачення (експертом проаналізовані й інші висновки судово-медичних експертів, які наявні у матеріалах справи) (а.с. 50-52, 53, 54, 55 т. 4);

4) протоколом проведення слідчого експерименту від 20 липня 2023 року, який проведено у період з 16 год. 36 хв. по 17 год. 04 хв., за змістом якого свідок ОСОБА_20 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 був задіяний як різноробочий для проведення благоустрою велосипедної доріжки, що знаходиться поблизу автодороги А-30 сполученням Стрий-Ізварино на 297 км.

В ході робіт по благоустрою на правому асфальтобетонному узбіччі автодороги у напрямку м. Хмельницький знаходився екскаватор, який ковшем здійснював вигрузку ґрунту із причепа вантажного автомобіля, який знаходився перед екскаватором, ґрунт скидав на узбіччя, де ОСОБА_20 разом із ОСОБА_22 та ОСОБА_24 за допомогою лопат розгортали ґрунт.

Позаду екскаватора на відстані близько 30 м. був розміщений дорожній знак 1.37 (дорожні роботи) та дорожній знак 4.8 (об`їзд перешкоди із лівого боку), які були розміщені на лівому краю асфальтобетонного узбіччя. Поряд вказаних знаків, позаду них, на відстані близько 1 м. від них, стояв ОСОБА_19 , який був одягнений у світлоповертальну жилетку зеленого кольору та у руках у нього знаходився світлоповертальний жезл за допомогою якого він здійснював регулювання дорожнього руху.

Близько 11 год. 30 хв. свідок почув гучний удар, який лунав зі сторони автодороги, та в цей момент, повернувши голову на дорогу, він побачив, як дорожні знаки, поряд яких стояв ОСОБА_19 , підлетіли догори та почали летіти прямо. Він також побачив автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , який частково знаходився на узбіччі та почав змінювати напрямок руху ліворуч, проїхавши поряд екскаватора, ОСОБА_19 впав на асфальтобетонне покриття за близько 40 м в лівій смузі руху поряд відбійника, вказаний автомобіль продовжив рух по дузі та за 100 м. зупинився на правому узбіччі, ОСОБА_19 ознак життя не подавав.

Свідок ОСОБА_20 продемонстрував місце розміщення на проїзній частині дороги дорожніх знаків 1.37 (дорожні роботи) та 4.8 (об`їзд перешкоди із лівого боку), вказав місцезнаходження потерпілого ОСОБА_19 на проїзній частині дороги до наїзду, зазначив, що автомобіль після наїзду на ОСОБА_19 був розташований на проїзній частині автодороги в межах частково на узбіччі та частково у правій смузі руху.

Згідно схеми до протоколу слідчого експерименту, фотозображень свідок ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_19 знаходився на узбіччі, а автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , - частково на проїзній частині автодороги у правій смузі руху та частково на узбіччі (а.с. 146-153 т. 4);

5) листом КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради від 18 липня 2023 року про те, що виклик на лінію 103 надійшов ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 год. 43 хв. 48 с., по приїзду медиків на місце події зафіксована смерть ОСОБА_25 (а.с. 160 т. 4);

6) листом Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 24 липня 2023 року про те, що згідно даних ІПНП «Цунамі» повідомлення про ДТП з потерпілими, яке мало місце ІНФОРМАЦІЯ_2 на автодорозі М-30 поблизу смт Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області, на спецлінію служби 102 надійшло в 11 год. 39 хв. (а.с. 158 т. 4);

7) висновком експерта №СЕ-19/123-23/7308-ІТ від 26 липня 2023 року згідно з яким на момент огляду робоча гальмова система автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , перебувала в несправному стані. Однак, проведеним дослідженням встановлено, що за наявності виявленої в процесі дослідження несправності, робоча гальмова система зберігала значення вихідних параметрів, а саме сповільнення, в межах, заданих нормативно-технічною документацією. Ознак, які б свідчили про непрацездатність робочої гальмової системи вказаного транспортного засобу до моменту ДТП не встановлено. Рульове керування автомобіля на момент огляду перебувало в працездатному стані та виконувало свої конструктивні функції. Ознак, які б свідчили про непрацездатність рульового керування вказаного транспортного засобу до моменту ДТП застосованими методами дослідження не встановлено (п. 1) (а.с. 89-95 т. 4);

8) висновком експерта №СЕ-19/123-23/7305-ІТ від 16 серпня 2023 року згідно з яким наїзд автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на ОСОБА_19 відбувся на правому асфальтобетонному узбіччі в місці зафіксованого сліду потертості чорного кольору довжиною 30 * 10 см, схожого на потертість, залишену від взуття (позначеному на план-схемі огляду місця ДТП від 06 липня 2023 року під №2) (а.с. 100-104 т. 4);

9) висновком експерта №72 (експертиза проводилась з 11 серпня 2023 року по 18 вересня 2023 року) за змістом якого характер та локалізація пошкоджень верху, кругового ранту склеювання і підошви наданої на експертизу пари кросівок ОСОБА_19 дає підстави говорити про те, що виявлені на взутті загиблого пошкодження, з більшою вірогідністю, могли утворитись одномоментно (окремо відносно кожної кросівки під час наїзду на пішохода транспортного засобу, коли ходова поверхня монолітної пласкої підошви обох кросівок ОСОБА_19 була щільно фіксована до негладкої площини дорожнього покриття, а сам він при цьому мав би перебувати у вертикальному чи близькому до нього положенні з опорою як на ліву, та і на праву ногу (вірогідно стояв) (п. 1) (а.с. 109-118 т. 4);

10) викопіюванням з Схеми організації дорожнього руху ділянки автомобільної дороги державного значення М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине км 296+000 - км 299+000, де зазначено розміщення дорожніх знаків та влаштування дорожньої розмітки (а.с. 162-166 т. 4);

11) висновком експерта №СЕ-19/102-23/18601-ІТ від 27 жовтня 2023 року за змістом якого:

в заданій дорожній обстановці, при умові, що наїзд на ОСОБА_19 відбувся в межах правого узбіччя, дії водія автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 11.1 Правил дорожнього руху та дорожнім знаком 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» (п. 1);

в ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, та при умові, що наїзд на ОСОБА_19 відбувся в межах правого узбіччя, попередження виникнення даної ДТП з боку водія автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п.п. 10.1, 11.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру (п. 2);

в заданій дорожній обстановці, при технічних параметрах, які вказані в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження, та при умові, що наїзд на ОСОБА_19 відбувся в межах правого узбіччя, невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам п.п. 10.1, 11.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору могло призвести до виникнення події даної ДТП (п. 3) (а.с. 106-111 т. 5);

12) висновком експерта №СЕ-19/123-25/18421-ІТ від 13 березня 2026 року за змістом якого:

слідова інформація зафіксована слідчим в протоколі огляду місця події від 06 липня 2023 року та план схемі до нього на лівій смузі руху могла утворитись за умови, що наїзд на тимчасові дорожні знаки та ОСОБА_19 відбувся в місці знаходження сліду №1 та №2, під час руху автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , в межах правого асфальтобетонного узбіччя (п. 2);

утворення осипу уламків (№3 на схемі) від наїзду автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на тимчасові дорожні знаки, які були розташовані в правій смузі руху, під час зміщення автомобіля праворуч за обставин, на які вказує водій ОСОБА_6 , малоймовірне (п. 3);

відповідно до розташування осипу дрібних уламків скла від автомобіля та за відсутності будь-якої іншої слідової інформації на правій смузі руху автодороги А-30 у напрямку м. Хмельницький, наїзд автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на перешкоду, внаслідок якого пошкодилось лобове скло, найвірогідніше відбувся на правому узбіччі (по напрямку руху автомобіля), на відстані не меншій ніж 9,6 … 11,6 м. від ближньої межі осипу дрібних часток скла та деталей, що позначений на схемі під №3 (п. 4) (а.с. 50-66 т. 6).

13. Аргументи захисника обвинуваченого про те, що зібрані органом досудового розслідування докази є не належними і недопустимими, суд відхиляє, виходячи із наступного.

14. Дійсно, суд частково погоджується із доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_18 у тому, що допитані у суді свідки вказали, що безпосередній момент наїзду на ОСОБА_19 не бачили, адже в день дорожньо-транспортної пригоди вони працювали, відповідно кожен з них виконував свою роботу і не слідкував постійно за загиблим.

Однак, свідки під час допиту зазначили, що безпосередньо перед наїздом на ОСОБА_19 вони з ним спілкувались, під час роботи він знаходився саме на узбіччі, був в спецодязі, переносив дорожні знаки по мірі руху вантажного автомобіля та екскаватора, а місце їх роботи і місцезнаходження загиблого проглядалося, він від них знаходився на незначній відстані.

Свідки також вказали, що з ними був тоді й представник компанії ОНУР, який судом не допитувався, однак саме вказаний працівник іноземної компанії контролював і координував їх роботу, щоб була забезпечена належна якість дорожніх робіт і безпека на робочому місці.

Крім того, свідки були допитані судом у 2025 році, тоді як подія ДТП відбулась у 2023 році.

На це звернули увагу допитані свідки, в тому числі, свідок ОСОБА_20 , який під час допиту надав показання суду та підтвердив, що з ним проводився слідчий експеримент і він тоді пам`ятав обставини дорожньо-транспортної пригоди краще, й слідчому надав вірні та достовірні свідчення.

Судом в силу вимог процесуального закону (ч. 1 ст. 23 КПК України) показання свідків сприймаються усно і протоколи допиту свідків судом не досліджувались і не оголошувались.

Проте, з довідки слідчого про докази вини підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яка надавалась компетентному органу Республіки Польща в порядку реалізації процедури екстрадиції, випливає, що свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , які в силу вимог процесуального закону під час допиту слідчим попереджаються про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384. 385 КК України, були очевидцями керування в 11 год. 39 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на 297 км + 900 м автодороги М-30 сполученням Стрий-Ізварине, поблизу селища Меджибіж Хмельницького району Хмельницької області та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 (а.с. 181 т. 5).

Отже, допитавши цих свідків під час досудового розслідування, слідчий мав вагомі підстави для твердження, що свідки дійсно були саме очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_19 і порушення ОСОБА_6 . Правил дорожнього руху.

15. Місце наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на ОСОБА_19 підтверджено й наведеними письмовими доказами, в тому числі, рядом висновків експертиз, які проведені як під час досудового розслідування, так і за клопотанням сторони захисту - на стадії судового розгляду.

Судом з метою усунення будь-яких суперечностей в зібранні і фіксуванні слідової інформації безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди було допитано слідчого ОСОБА_27 , який підтвердив, що протокол огляду місця ДТП ІНФОРМАЦІЯ_2 ним дійсно складався, у ньому детально зафіксована вся наявна на місці події слідова інформація - місцезнаходження транспортного засобу, тіла загиблого, дорожніх знаків, взуття, слідів на асфальті, уламків скла, тощо, в подальшому була призначена відповідна експертиза.

Судом проведено й допит експерта ОСОБА_28 , який підтвердив висновок від 16 серпня 2023 року про те, що наїзд на ОСОБА_19 відбувся на правому асфальтобетонному узбіччі, адже надані на експертизу докази давали підстави зробити саме такий висновок.

Суд погоджується із стороною захисту у тому, що після призначення судом експертизи було отримано повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 25 вересня 2025 року (а.с. 137-139 т. 3), адже мала місце неналежна фіксація сліду під час проведення огляду місця події ІНФОРМАЦІЯ_2, однак дана обставина не дає суду беззаперечних правових підстав для того, щоб усі докази у зв`язку із цим визнати не достатніми і не допустимими, адже 13 березня 2026 року експертним шляхом фактично підтверджено, що наїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на ОСОБА_19 відбувся найвірогідніше саме на правому узбіччі, що узгоджується із сукупністю усіх інших досліджених доказів - показань свідків, письмових доказів.

16. Те, що у протоколі проведення слідчого експерименту від 20 липня 2023 року в місці про роз`яснення свідкові ОСОБА_29 його прав і обов`язків, відсутній його підпис дійсно має місце, але це не дає суду правових підстав визнати даний письмовий доказ не допустимим, адже такий слідчий експеримент зі свідком дійсно проведено, що останній підтвердив під час допиту у суді, у всіх інших відповідних графах вказаного протоколу його підпис наявний.

17. Захисник звертає увагу й на те, що фотографії протоколу огляду місця події від 06 липня 2023 року не належної якості, однак такі аргументи спростовуються висновками експертів, яким такі видались достатніми для проведення експертизи і надання експертних висновків.

Відомості про зникнення із матеріалів справи будь-яких доказів ( оригіналів фотознімків), як про це стверджує захисник, не підтверджено будь-якими даними.

18. ОСОБА_6 зазначив, що з ним не проведено слідчий експеримент щодо обставин даної дорожньо-транспортної пригоди і таким чином було порушено його право на захист.

Однак, такі його твердження суд відхиляє, адже на той час підозрюваний ОСОБА_6 через декілька днів після обрання йому запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, перетнув державний кордон України і з середини липня 2023 року по січень 2025 року перебував за межами України, при завершенні досудового розслідування будь-яких клопотань слідчому не заявляв, в тому числі, про слідчий експеримент.

Водночас, саме судом були забезпечені умови фактично для перевірки доводів ОСОБА_6 , що наїзд під час керування ним автомобілем на ОСОБА_19 відбувся на смузі руху транспортного засобу, а не на правому асфальтобетонному узбіччі, й згідно висновку експерта від 13 березня 2026 року такі доводи ОСОБА_6 були визнані малоймовірними, при цьому, експерт проаналізував його показання як слідчому, так і суду.

Тобто, право на захист ОСОБА_6 було всебічно забезпечене й дотримане слідчим і судом.

19. На аргументи сторони захисту про те, що висновки експертиз не містять чіткої і однозначної відповіді щодо місця наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на ОСОБА_19 , а мають твердження у формі припущення, суд зауважує, що протокол огляду місця події від 06 липня 2023 року, як і план схема до нього, складений слідчим за участю понятих, які зауважень до викладеної слідової інформації і замірів не висловили, тому базуючись саме на первинному документі й були складені відповідні експертні висновки.

Ні суд, ні учасники справи, крім обвинуваченого ОСОБА_6 і потерпілої ОСОБА_15 , не були ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події.

Зважаючи на зазначене, аргументацію висновків експертів, які наявні у матеріалах справи, відсутність з їх сторони на стадії досудового розслідування повідомлень слідчому про неможливість проведення експертизи у зв`язку з відсутністю необхідних відомостей, у суду відсутні правові підстави стверджувати про те, що такі висновки є недопустимими доказами.

20. Твердження сторони захисту, що ІНФОРМАЦІЯ_2 дорожні знаки на місці дорожньо-транспортної пригоди були встановлені не у відповідності до вимог ДСТУ, не підтверджено належними доказами, при цьому, допитані свідки повідомили суду, що не лише на місці дорожньо-транспортної пригоди, але й завчасно, на ділянці дороги, яка передувала маршруту руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 , на автомобільній дорозі знаходились теж тимчасові знаки, які повідомляли водіїв про те, що попереду їх руху проводяться ремонтні роботи.

21. Суд також зауважує на показання ОСОБА_6 , який зазначив, що попереду рухався автомобіль і дистанція до нього складала 15-20 м, однак під час різкого маневру вліво вказаного автомобіля, він не встиг зреагувати і в`їхав прямо у дорожні знаки, які були на проїзній частині.

Із цього випливає, що ОСОБА_6 вже не дотримався Правил дорожнього руху, адже він зобов`язаний був стежити за дорожньою обстановкою, відповідно, вибрати таку дистанцію і швидкість руху свого автомобіля, які б дозволяли йому безпечно керувати транспортним засобом і своєчасно мати можливість зупинитись, застосувавши екстрене гальмування.

22. Суд відхиляє й твердження сторони захисту, що орган досудового розслідування намагається перекласти всю провину на ОСОБА_6 щодо виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і смерті ОСОБА_19 , адже суд згідно ч. 1 ст. 337 КПК України розглядає справу лише щодо обвинуваченого і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта - до суду надійшов обвинувальний акт виключно щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, інші особи, які мають статус обвинуваченого, не вказані, тому твердження, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на ділянці дороги, де відбулось дорожньо-транспортна пригода, дорожні роботи проводились за відсутності дозвільних документів і без дотримання правил техніки безпеки, мають ознаки припущення і не підтверджено доказами.

23. Враховуючи сукупність досліджених доказів, які суд вважає належними і допустимими, достатніми для ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані саме за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_19 .

Тобто, винуватість ОСОБА_6 є доведеною поза розумним сумнівом належними і допустимими доказами, які зібрані у визначений кримінальним процесуальним законом спосіб.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

24. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

25. У абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

26. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.

Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.

З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

27. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

28. Законодавець у санкції ч. 2 ст. 286 КК України визначив покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Отже, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

29. У судовому засіданні ОСОБА_6 вказав про часткове визнання вини і своє щире каяття.

Разом з тим, представники потерпілих зазначили, що ОСОБА_6 щиро не покаявся.

Про щире каяття не зазначено прокурором й у обвинувальному актів у графі щодо обставин, які пом`якшують покарання, а також у промові в судових дебатах.

Із цим погоджується і суд, адже щирого каяття у ОСОБА_6 немає, він хоча визнав факт дорожньо-транспортної пригоди, однак заперечив фактичні обставини за яких загинув ОСОБА_19 - наполягає, що наїзд автомобілем, яким він керував, на загиблого відбувся не на узбіччі, а саме на смузі руху, хоча його версія й спростована висновком експерта.

Проте, суд приймає до уваги, що вибачення у потерпілих / їх представників ОСОБА_6 все ж попросив та дійсно шкодує з приводу того, що сталась дорожньо-транспортна пригода й наслідків, які настали - смерті ОСОБА_19 .

30. ОСОБА_6 розлучений, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, є пенсіонером, не працює, інвалідність відсутня, має ряд захворювань, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не перебуває на диспансерному обліку в лікарів психіатра і нарколога, під час дорожньо-транспортної пригоди був тверезий, згідно досудової доповіді - за місцем проживання скарг на нього не надходило, компрометуючих даних на нього немає, визнає вину, тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.с. 29, 66-69, 71, 137-141, 193-198, 199-202, 227-228 т. 1; а.с. 19-23, 47 т. 2; а.с. 56, 57, 59, 154-155, 156, 168, 176-178 т. 4; а.с. 10, 11, 13, 191, 193, 195 т. 5; а.с. 95-136, 137, 170-191 т. 6).

31. У даній справі ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, які пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_6 .

32. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке є тяжким, вищезазначені дані про особу ОСОБА_6 , відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, ступінь вини обвинуваченого, який вчинив злочин з необережності, його негативне ставлення до вчиненого і до наслідків, які настали - смерть людини, те, що все ж попросив у потерпілих / їх представників вибачення, а також позицію двох потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання в максимальному розмірі, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування - його тривале перебування за межами України і переховування від органів досудового розслідування та необхідність вжиття Україною заходів щодо його міжнародного розшуку та подальшої екстрадиції, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі, однак ближче від середньої межі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України.

33. Суд не приймає до уваги твердження досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації щодо можливості призначення ОСОБА_6 покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, адже обвинувачений ОСОБА_6 уповноваженому органу з питань пробації висловив позицію, що повністю визнає вину, проте фактичного визнання вини у нього у судовому засіданні не було, адже, як вже зазначалось, фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, які вказані в обвинувальному акті, він заперечив, не визнає їх.

Отже, у суду відсутні правові підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

34. Призначення ОСОБА_6 покарання саме у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи розмір покарання, визначений ч. 2 ст. 286 КК України, ближче від середньої межі санкції, суд зважає на вказані вище відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , якому на даний час 68 років, його стан здоров`я, тому не погоджується із твердженням ні потерпілих / їх представників, ні прокурора про необхідність призначення обвинуваченому фактично максимального (ближче до максимального) покарання у виді 7 / 8 років позбавлення волі.

На переконання суду, запропонований в судових дебатах як прокурором, так і стороною потерпілих розмір покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі є надто суворим.

35. Законодавець у ч. 2 ст. 286 КК України визначив, що суд може призначити обвинуваченому й додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого.

Про це ж зазначено й у абз. 1 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року.

У справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 порушив Правила дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не своєчасно побачив попереджувальні знаки про проведення дорожніх робіт і зниження швидкості руху, виїхав на узбіччя, яке не призначене для руху, де були встановлені тимчасові дорожні знаки і знаходився пішохід ОСОБА_19 , на якого він й здійснив наїзд і який від отриманих травм загинув.

Сукупність досліджених обставин дає суду підстави для висновку, що до обвинуваченого має бути застосовано вказаний вид додаткового покарання у максимальній межі санкції статті.

При ухваленні рішення щодо додаткового покарання суд враховує й те, що на застосуванні вказаного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами наполягав прокурор, потерпілі / їх представники, фактично не заперечувала проти його застосування й сторона захисту в особі обвинуваченого і його захисника у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУВАВСЯ СУД

1) щодо речових доказів

36. Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України, зокрема:

чоловічі кросівки чорного кольору, пара чоловічих шкарпеток сірого кольору, чоловіча нижня білизна сірого кольору, чоловіча футболка марки «Maver» блакитно-білого та чорного кольорів, світловідбиваюча жилетка зеленого кольору із написом «ONUR GROUP UKRAINE», чоловічі джинси марки «CUCCI Jeans» темного кольору, ремінь коричневого кольору, чоловіча спортивна куртка марки «ADIDAS» темного кольору із вставками синьо-білого кольорів, пара робочих рукавиць червоного кольору, які за життя належали ОСОБА_19 та зберігаються в камері зберігання речових доказів ХРУП ГУНП в Хмельницькій області - необхідно повернути потерпілій ОСОБА_15 (а.с. 37-38 т. 4; а.с. 41 т. 5);

автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , який, як встановив слідчий у постанові про визнання речовим доказом від 07 липня 2023 року, на підставі іноземного документа реєстрації транспортного засобу НОМЕР_8 належить на праві власності ОСОБА_6 , переданий на майданчик для тимчасового утримання транспортного засобу по вул. Шухевича, 120Д у м. Хмельницький - необхідно повернути ОСОБА_6 (а.с. 37-38, 45, 60 т. 4).

2) щодо арешту майна

37. 10 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №686/17708/23, провадження №1-кс/686/5821/23) накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, та чоловічі кросівки чорного кольору (а.с. 43 т. 4).

29 серпня 2023 року територіальним сервісним центром №6841 РСЦ МВС в Хмельницькій області повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів Єдиної інформаційної системи МВС неможливо накласти арешт, так як транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , не зареєстрований на території України (а.с. 45 т. 4).

Враховуючи те, що слідчий у постанові про визнання речовим доказом від 07 липня 2023 року (а.с. 37-38 т. 4) встановив, що транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , на підставі іноземного документа реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_6 , хоча уповноважений орган влади України й зазначив, що транспортний засіб не зареєстрований на території України, при цьому, інші дії під час досудового розслідування щодо дійсного підтвердження компетентним органом іноземної держави належності транспортного засобу саме ОСОБА_6 не були проведені, водночас, судом вирішується питання про часткове задоволення цивільних позовів, тому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт на автомобіль не скасовується.

Із чоловічими кросівками під час досудового розслідування проведено усі слідчі дії й необхідності в подальшому арешті немає, тому арешт на це майно слід скасувати.

38. 01 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (справа №686/17708/23, провадження №1-кс/686/7485/23) накладено арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження, на належні підозрюваному ОСОБА_6 :

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0019, загальною площею 1,9188 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0020, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0021, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0022, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

домоволодіння, що по АДРЕСА_2 ;

автомобіль AUDІ Q7, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , рік випуску - 2010, коричневого кольору;

автомобіль КРАЗ 6443, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі: НОМЕР_7 , рік випуску - 1993, білого кольору (а.с. 80-81, 88, 90-93, 95 т. 5).

Враховуючи те, що судом вирішується питання про часткове задоволення цивільних позовів, тому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт на дане рухоме і нерухоме майно не скасовується.

3) щодо відшкодування процесуальних витрат

39. Суд ухвалює обвинувальний вирок, тому на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_15 підлягають стягненню всі здійснені ними процесуальні витрати, а на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта - як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду (а.с. 90, 101 т. 4, а.с. 107 т. 5, а.с. 51, 147-161 т. 6).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_18 у судових дебатах просив суд про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які понесені потерпілими ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , враховуючи вік і стан здоров`я підзахисного, його майновий стан.

Разом з тим, дане клопотання сторони захисту суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, адже подія злочину мала місце ІНФОРМАЦІЯ_2, обвинувачений з липня 2023 року по січень 2025 року перебував у міжнародному розшуку, лише у січні 2025 року розпочався судовий процес, який завершується ухваленням даного вироку суду.

Під час досудового розслідування і судового розгляду права та законні інтереси потерпілих представляли їх представники, які сумлінно виконували покладені на них обов`язки (це ж стосується і захисників обвинуваченого), заявляли клопотання слідчому і суду, приймали участь у судових засіданнях, тому справедливість оплати їх праці належним чином оцінена потерпілими.

Обставини, на які посилається сторона захисту, як підстава зменшення заявлених витрат на правову допомогу, вже враховуються судом при прийнятті рішення щодо міри покарання.

За таких обставин, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу і характеру виконаної представниками потерпілих (цивільних позивачів), як адвокатами, роботи та фактично витраченого ними часу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, суд вважає, що з обвинуваченого (цивільного відповідача) на користь потерпілих (цивільних позивачів) необхідно стягнути усю заявлену суму витрат за надання правничої допомоги, що відповідатиме принципам розумності, співмірності та справедливості.

4) щодо запобіжного заходу

40. 06 липня 2023 року слідчим складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину згідно якого о 15 год. 30 хв. 06 липня 2023 року ОСОБА_6 було затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (а.с. 63-65 т. 4).

07 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком до 01 вересня 2023 року включно запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло у період з 18 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. з покладенням ряду обов`язків, підозрюваного ОСОБА_6 звільнено з-під варти з зали суду негайно (а.с. 251-252, 253 т. 3; а.с. 85 т. 4).

27 липня 2023 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області обрано підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України (а.с. 243-244 т. 4).

09 січня 2025 року працівником поліції складено протокол затримання особи на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області згідно якого о 13 год. 44 хв. 09 січня 2025 року в міжнародному пункті пропуску автомобільного сполучення «Устилуг-Зосін» Волинської області від працівників правоохоронних органів Республіки Польща отримано ОСОБА_6 і його було затримано (а.с. 197, 198-199 т. 5).

10 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 50-55, 63-65 т. 1; а.с. 218-220 т. 5).

29 січня 2025 року, 24 березня 2025 року, 16 травня 2025 року, 03 липня 2025 року, 20 серпня 2025 року, 15 жовтня 2025 року, 04 грудня 2025 року, 29 січня 2026 року, 24 березня 2026 року ухвалами Летичівського районного суду Хмельницької області продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів і визначено розмір застави - двісті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на день постановлення відповідних ухвал 605600,00 грн. і 665600,00 грн. відповідно, в разі внесення застави покладено на обвинуваченого виконання ряду обов`язків (а.с. 75-77, 163-165, 234-235 т. 1; а.с. 41-42, 64-67, 135-137 т. 2; а.с 19-21, 100-101, 174-176, 256-259 т. 3; а.с. 5-6, 20-22, 76-78 т. 6).

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_6 у період 06-07 липня 2023 року, з 09 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили зараховується судом у строк покарання.

41. 26 липня 2023 року постановою слідчого оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки підозрюваному 07 липня 2023 року ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, проте він ухилився від органу досудового розслідування та суду і 15 липня 2023 року о 20 год. 56 хв. здійснив перетин Державного кордону України (виїзд) через пропускний пункт Грушів до Республіки Польщі (а.с. 230-231 т. 4).

Компетентними органами Республіки Польща прийнято рішення про видачу в Україну ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України і на території Республіки Польща він утримувався під вартою з 17 год. 33 хв. 08 травня 2024 року до 14 год. 40 хв. 13 червня 2024 року, з 17 год. 35 хв. 07 січня 2025 року до 12 год. 45 хв. 09 січня 2025 року (а.с. 140-141, 167-168 т. 3, а.с. 129, 133, 138, 144-148, 153-155 т. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 577 КПК України час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме на виконання доручення України про екстрадицію ОСОБА_6 утримувався під вартою в Республіці Польща, тому цей період необхідно зарахувати йому у строк покарання згідно з ч. 1 ст. 577 КПК України.

42. На час розгляду судом даного кримінального провадження по суті обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться в умовах Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», ним не сплачено заставу і відносно нього діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначається покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили, однак вже без визначення будь-якого розміру застави.

5) щодо цивільних позовів

43. Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1). Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5).

44. В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2).

Як зазначено у ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2).

У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5).

В силу абз. 1 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

45. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як зазначено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

46. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3).

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

47. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9).

5.1) цивільний позов ОСОБА_12 .

48. 28 липня 2023 року ОСОБА_12 подано цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в результаті вчинення злочину за змістом якого через неправомірні дії ОСОБА_6 настала смерть її батька - ОСОБА_19 і цим їй спричинені непоправні моральні страждання на все життя, це призвело до негативних змін у її житті, тому просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 1500000,00 грн. (а.с. 16-31, 109-120, 240-242 т. 1).

49. 07 березня 2025 року ОСОБА_6 подано відзив на цивільний позов за змістом якого заявлений ОСОБА_12 розмір моральної шкоди є необґрунтованим і завищеним, тому визнає позовні вимоги частково - в розмірі 250000,00 грн., однак і дану суму просить зменшити на суму регламентної виплати Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) - 80400,00 грн., й стягнути з нього 139200,00 грн. (а.с. 211-217 т. 1).

50. Учасником справи було й МТСБУ, однак 24 березня 2025 року судом прийнято відмову потерпілої ОСОБА_12 від позову до МТСБУ (а.с. 145-146, 180-188 т. 1; а.с. 2-4, 15 т. 2).

51. Вирішуючи по суті цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.

52. 23 квітня 1992 року у м. Хмельницькому народилася ОСОБА_12 , її батьками є ОСОБА_19 і ОСОБА_15 .

53. Потерпіла ОСОБА_12 під час допиту повідомила, що очевидцем події дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинув її батько ОСОБА_19 , не була, всі обставини їй відомі з матеріалів кримінального провадження і наданих її представниками відомостей.

Цивільний позов підтримала в повному обсязі та вказала, що смерть батька є для неї непоправною, він її виховував, сплатив навчання, вірив у неї та її здібності, спогади про нього є для неї дуже дорогими, тому у зв`язку із його втратою вона постійно відчуває неспокій, біль, жаль, їй дуже прикро, що її маленька дочка, якій лише 4 роки, більше ніколи не побачить свого дідуся.

ОСОБА_6 до неї не звертався, вибачень не просив, будь-яку шкоду не відшкодував.

54. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що потерпілій ОСОБА_12 дійсно спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок загибелі від дорожньо-транспортної пригоди свого батька - ОСОБА_19 , ця втрата є непоправною, вона змушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя, у її житті відбулись вимушені негативні зміни, мають місце щоденні думки та спогади про наслідки події, вона відчуває негативні переживання, тривогу, порушення сну, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниження, усвідомлення, що близька людина більше не повернення додому, не буде бачити свою доньку, онуку.

55. Враховуючи аргументи позовної заяви, відповіді на відзив, показання потерпілої ОСОБА_12 під час допиту, характер, тривалість та глибину заподіяних їй моральних страждань внаслідок трагічної загибелі батька, ступінь негативних змін, що сталися в її житті, глибину й тривалість її переживань та моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 , має становити 1200000,00 грн., такий розмір в даному випадку, враховуючи реалії сьогодення, не є завищеним, буде достатнім для розумного задоволення її потреб, як потерпілої особи, не призведе до її збагачення, є раціональним та пропорційним по відношенню до вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

5.2) цивільний позов ОСОБА_15 .

56. 06 лютого 2025 року ОСОБА_15 подано цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за змістом якого з 30 грудня 1989 року по 01 вересня 2010 року вона була одружена із ОСОБА_19 і від шлюбу у них є дочка ОСОБА_12 , хоча рішенням суду їх шлюб розірвано, але вони продовжували до дня його смерті спільно проживати як сім`я та вести спільне господарство, були зареєстровані в одній квартирі.

МТСБУ відшкодувало їй витрати на поховання, однак витрати на поминальний обід страховими компаніями не відшкодовуються, а ОСОБА_6 такі витрати добровільно не бажає відшкодувати, тому просить саме з нього стягнути 30157,00 грн.

Внаслідок загибелі від дорожньо-транспортної пригоди чоловіка ОСОБА_19 , якого вона любила і поважала, який допомагав їй у всіх труднощах та повсякденному житті, їй спричинена моральна шкода, адже вона повноцінно не може працювати, стала пригніченою, погіршився стан її здоров`я, через психологічну травму стала замкнутою, не може нормально спілкуватись зі своїми рідними та близькими, виникає дратівливість, мають місце тривога, страх, тому просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 500000,00 грн. (а.с. 121-122 т. 1; а.с. 24-25 т. 2).

57. 07 березня 2025 року ОСОБА_6 подано відзив на цивільний позов за змістом якого заявлений ОСОБА_15 цивільний позов не визнає і просить відмовити в його задоволенні, адже церемонія поховання та церемонія поминання померлого є різними правовими поняттями і поминальні обіди та вечері не входять до комплексу заходів щодо поховання ОСОБА_19 .

У зв`язку із тим, що ОСОБА_15 не є дружиною ОСОБА_19 , тому без доведення факту наявності взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, право на відшкодуванням моральної шкоди у потерпілої відсутнє, водночас, заявлений розмір моральної шкоди є надуманим і не підтверджений доказами (а.с. 218-220 т. 1).

58. Вирішуючи по суті цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.

59. 30 грудня 1989 року між ОСОБА_19 і ОСОБА_15 зареєстровано шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2010 року розірвано, від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_12 (а.с. 123-126 т. 1; а.с. 18 т. 2, а.с. 127-129 т. 4).

11 липня 2023 року Відділом реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради видана довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб згідно якої по АДРЕСА_3 зареєстровано ОСОБА_15 - з 14 квітня 2011 року і ОСОБА_19 - з 09 червня 2015 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 127 т. 1).

17 лютого 2025 року Об`єднанням співвласників «Прибужжя» видана довідка про те, що ОСОБА_15 зареєстрована по АДРЕСА_3 і є власником квартири, її чоловік ОСОБА_19 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживав разом з дружиною однією сім`єю до дня смерті, вели спільне господарство та вчасно сплачували внески на управління та утримання об`єднання співвласників «Прибужжя» (а.с. 25 т. 2).

У особовій картці працівника щодо ОСОБА_19 вказано, що він одружений, його дружиною є ОСОБА_15 , вона ж після його смерті отримала трудову книжку (а.с. 19 т. 5).

60. Потерпіла ОСОБА_15 під час допиту повідомила, що очевидцем події дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинув її чоловік ОСОБА_19 , не була, однак в той день прибула на місце події, бачила дорожню обстановку, яку через емоційний стан не запам`ятала.

Цивільний позов підтримала та вказала, що з ОСОБА_19 були одружені з 1989 по 2010 рік, від шлюбу мають дочку ОСОБА_12 , й хоча офіційно по рішенню суду були розлучені, але фактично продовжували проживати як чоловік та дружина у одній квартирі, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, він був для неї опорою в житті, піклувався про неї й забезпечував її, тому його смерть є для неї непоправною.

61. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 підтвердили, що ОСОБА_15 та ОСОБА_19 проживали разом як сім`я у одній квартирі, вели спільний побут та спільне господарство, їм донедавна навіть не було відомо, що вони були розлучені.

Потерпіла ОСОБА_12 під час допиту підтвердила, що хоча батьки й були розлучені, проте продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство і спільний побут.

62. Зважаючи на сукупність досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_15 та ОСОБА_19 хоча були з 2010 року розлучені, однак проживали за однією адресою, вели спільне господарство і мали спільний побут, мали взаємні права та обов`язки як чоловік і дружина.

Отже, потерпіла ОСОБА_15 має в силу закону право на відшкодування моральної шкоди, тому враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних їй моральних страждань внаслідок трагічної загибелі ОСОБА_19 , з яким вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, ступінь негативних змін, що сталися в її житті, глибину й тривалість її переживань та моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 , має становити 350000,00 грн., такий розмір в даному випадку, враховуючи реалії сьогодення, не є завищеним, буде достатнім для розумного задоволення її потреб, як потерпілої особи, не призведе до її збагачення, є раціональним та пропорційним по відношенню до вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

63. Витрати на поминальні обіди не відносяться до витрат, пов`язаних із похованням (постанови Верховного Суду у справі №554/1793/15-ц від 19 березня 2018 року, №496/1117/15-к від 27 березня 2018 року), адже до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

За цих обставин позиція ОСОБА_6 є обґрунтованою, тому вимоги ОСОБА_15 до ОСОБА_6 про стягнення 30157,00 грн. матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30-32, 84-86, 91-100, 107-108, 110, 128-129, 337, 368-371, 373-374, 376, 392-395, 532 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення у період з 06 по 07 липня 2023 року включно, у період з 09 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 577 КПК України зарахувати ОСОБА_6 до загального строку відбування покарання час тримання його під вартою на території запитуваної держави Республіки Польща у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну - з 08 травня 2024 року по 13 червня 2024 року включно, з 07 січня 2025 року до 09 січня 2025 року включно, з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта на загальну суму 13933,00 грн., зокрема:

судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу (висновок експерта №СЕ-19/123-23/7308-ІТ від 26 липня 2023 року) - 1912,00 грн.;

судова транспортно-трасологічна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-23/7305-ІТ від 16 серпня 2023 року) - 1912,00 грн.;

судова автотехнічна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/102-23/18601-ІТ від 27 жовтня 2023 року) - 1195,00 грн.;

комплексна судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-25/18421-ІТ від 13 березня 2026 року) - 8914,00 грн.

Стягнути витрати на професійну правничу допомогу:

з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 в розмірі 81500,00 грн.;

з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 в розмірі 20000,00 грн.

Речові докази:

чоловічі кросівки чорного кольору, пара чоловічих шкарпеток сірого кольору, чоловіча нижня білизна сірого кольору, чоловіча футболка марки «Maver» блакитно-білого та чорного кольорів, світловідбиваюча жилетка зеленого кольору із написом «ONUR GROUP UKRAINE», чоловічі джинси марки «CUCCI Jeans» темного кольору, ремінь коричневого кольору, чоловіча спортивна куртка марки «ADIDAS» темного кольору із вставками синьо-білого кольорів, пара робочих рукавиць червоного кольору, які за життя належали ОСОБА_19 та зберігаються в камері зберігання речових доказів ХРУП ГУНП в Хмельницькій області - повернути потерпілій ОСОБА_15 ;

автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , який, як встановив слідчий у постанові про визнання речовим доказом від 07 липня 2023 року, на підставі іноземного документа реєстрації транспортного засобу НОМЕР_8 належить на праві власності ОСОБА_6 , переданий на майданчик для тимчасового утримання транспортного засобу по АДРЕСА_4 - повернути ОСОБА_6 .

Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року (справа №686/17708/23, провадження №1-кс/686/5821/23) арешт:

1) на автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування - залишити до повного виконання даного вироку суду в частині цивільного позову потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_12 , ОСОБА_15 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди;

2) на чоловічі кросівки чорного кольору - скасувати.

Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року (справа №686/17708/23, провадження №1-кс/686/7485/23) арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження, на нищезазначене належне ОСОБА_6 рухоме і нерухоме майно - залишити до повного виконання даного вироку суду в частині цивільного позову потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_12 , ОСОБА_15 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а саме на:

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0019, загальною площею 1,9188 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0020, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0021, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

земельну ділянку з кадастровим номером :03:021:0022, загальною площею 1,9051 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

домоволодіння, що по АДРЕСА_2 ;

автомобіль AUDІ Q7, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 , рік випуску - 2010, коричневого кольору;

автомобіль КРАЗ 6443, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер шасі: НОМЕР_7 , рік випуску - 1993, білого кольору.

Частково задовольнити цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_12 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 1200000,00 грн.

Частково задовольнити цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_15 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 350000,00 грн.

Відмовити ОСОБА_15 у стягненні з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у вигляді витрат на поминальний обід в розмірі 30157,00 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1