Справа № 308/3044/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 січня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської обл., м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 січня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 січня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

З`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але не пізніше 19 січня 2026 року, на території м. Чоп, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, за грошову винагороду.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Чоп, добре розуміючи, що самому йому не під силу реалізувати свій задуманий злочинний план, і для свого страхування, щоб не бути викритим правоохоронними органами, задіяв особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , в злочинні плани якого входило: за вказівками ОСОБА_4 , у визначений ним час, зустріти особу, отримати від неї грошові кошти за її незаконний перетин державного кордону України з подальшою передачею їх ОСОБА_4 .

В подальшому, 19.02.2026, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний план, пов`язаний із отриманням прибутку і вигляді грошових коштів, знайшов особу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 , який в подальшому був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв під контролем правоохоронних органів, за наступних обставин.

Так, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», на виконання заздалегідь обдуманого злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, повідомив ОСОБА_8 , що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 4 000 доларів США, так як відносно останнього діють обмеження у виїзді за межі території України у законний спосіб. Окрім цього, на момент дзвінка, ОСОБА_4 , також повідомив, що ОСОБА_8 , повинен половину суми, а саме 2000 доларів США тримати біля себе, а іншу частину грошових коштів, передати іншій особі « ОСОБА_9 », який був ідентифікований як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , та був залучений до конфіденційного співробітництва і діяв під контролем правоохоронних органів.

Окрім цього, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_8 , та повідомив, що потрібно зачекати із незаконним його переправленням через державний кордон України, у зв`язку із побоюванням бути викритий правоохоронними органами та наказав чекати на подальші його вказівки. Далі, у вказаний день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_8 , про зустріч на парковці біля ТЦ «Дастор», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, № 89, де він йому повинен повідомити про подальші дії, пов`язані із незаконним перетином кордону. Однак, після цього, ОСОБА_4 було надано вказівки ОСОБА_8 , про те, що він викликав собі автомобіль служби «таксі» і їхав до ТЦ «Адамс», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ринкова, № 2А.

У свою чергу, ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_4 , замовив автомобіль служби «таксі», і виїхав в сторону ТЦ «Адамс». Прибувши до вказаного ТЦ близько 13:40 год, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 прослідувати за ним до торгового центру, де вони повинні купити надувний човен та весла до нього. Після купівлі надувного човна, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 сідати до нього в автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. « НОМЕР_1 », і виїхав в напрямку м. Чоп. По приїзду в м. Чоп, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_8 до невстановленого на даний час досудовим розслідуванням дачного будинку де став проводити інструктаж з приводу надування човна, зазначенням маршруту руху до кордону, і наданням детальної інформації по факту перепливання річки Тиса.

В подальшому, в той же день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_8 забрати надувний човен, і виходити до залізничного переїзду, де він його зустріне. Після зустрічі, ОСОБА_4 забрав надувний човен від ОСОБА_8 , і наказав останньому чекати на подальші вказівки, однак в подальшому повідомив, що не зможе здійснити його переправлення через державний кордон України, так як в м. Чоп, досить багато автомобілів.

У свою чергу, ОСОБА_8 знову викликав автомобіль служби «таксі» і повернувся до м. Ужгород, де чекав на подальші вказівки.

Далі, 25.02.2026, близько 11:00 год. ОСОБА_10 , за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_8 і вони зустрілись на парковці ТЦ «Дастор», де вже також перебував і ОСОБА_7 . В той момент ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які останній обміняв в обмінному пункті, після чого виїхали в сторону ТЦ «Адамс», де ОСОБА_4 придбав за обміняні грошові кошти надувний човен із веслами. Після покупки ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 виїхали в сторону м. Чоп, де приїхали до місця проживання ОСОБА_4

25.02.2026 до 15:00 год., ОСОБА_8 перебував в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 де очікував на вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Через деякий час, до гаражного приміщення приїхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», д.н.з. « НОМЕР_2 », і наказав ОСОБА_8 сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_4 вирушив сторону державного кордону України, де між 348 та 349 прикордонним знаком залишив ОСОБА_8 , який мав виконати наперед зазначені ОСОБА_4 дії, а сам виїхав в сторону м. Чоп. Окрім цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 , коли він перепливе річку, то хай зателефонує до ОСОБА_7 , який має передати грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 отримавши інформацію, що ОСОБА_8 перетнув кордон, виїхав в с. Холмок, Ужгородського району, де вже в той час на нього очікував ОСОБА_7 разом із заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, якому повинен був передати за попередньою домовленістю, однак, після передачі грошових коштів останній був викритий правоохоронними органами та затриманий.

Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

25 лютого 2026 року ОСОБА_4 затримано в поряду ст. 208 КПК України та 26 лютого 2026 року, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий зазначає, що підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Закарпатської області, м. Ужгород, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, раніше не судимий.

У клопотанні вказано на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: інформацією про виявлення кримінального правопорушення від 21.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2026 та додатковим допитом від 25.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.02.2026 та 25.02.2026; протоколом затримання особи ОСОБА_4 від 25.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.02.2026; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 26.02.2026; протоколами впізнання особи ОСОБА_4 та транспортних засобів проведеними за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; довідками по руху ТЗ від 26.02.2026.

У клопотанні вказано на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема зазначено, що:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. При цьому, аналіз обставин кримінального правопорушення свідчить про байдуже ставлення підозрюваного до законних вимог працівників правоохоронних органів. Враховуючи викладене, на думку сторони обвинувачення наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужим до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_4 офіційно проживає у прикордонному районі, обізнаний у методах організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, змінює своє постійне місце проживання, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім цього, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань на його користь, оскільки підозрюваному добре відомо їхні контактні мобільні телефони та будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також інших свідків, які на даний час не встановлені, однак здійснюються всі необхідні заходи з метою їх встановлення, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі.

Крім цього, на думку сторони обвинувачення наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Зокрема 20.11.2025, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні за № 0000623, із можливістю внесення застави в розмірі 302 800 гривень, яку останній сплатив. Перебуваючи на волі, Чорба на шлях виправлення не став і продовжив вчиняти аналогічний злочин, передбачений ст. 332 КК України. Окрім цього, ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, зокрема у 2014, 2022. Одночасно він чинив злочин у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

При цьому у клопотанні зазначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

При цьому слідчий зазначає, що ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері недоторканності державних кордонів, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий просить також прошу врахувати, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який триває і на даний час, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

При цьому як зауважує слідчий, що вік, стан, здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджає утриманню під вартою.

Так, на переконання сторони обвинувачення, зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.

При цьому у клопотанні вказано на те, що з врахуванням викладеного, в сторони обвинувачення є достатні підстави ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КІІК України, слідчий просить: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської обл., м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, просила відмовити в такому. Вказуючи про можливу провокацію злочину, та неврахування стороною обвинувачення майнового та сімейного стану.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 січня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно матеріалів клопотання органом досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний час але не пізніше 19 січня 2026 року, на території м. Чоп, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, за грошову винагороду.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Чоп, добре розуміючи, що самому йому не під силу реалізувати свій задуманий злочинний план, і для свого страхування, щоб не бути викритим правоохоронними органами, задіяв особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , в злочинні плани якого входило: за вказівками ОСОБА_4 , у визначений ним час, зустріти особу, отримати від неї грошові кошти за її незаконний перетин державного кордону України з подальшою передачею їх ОСОБА_4 .

В подальшому, 19.02.2026, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний план, пов`язаний із отриманням прибутку і вигляді грошових коштів, знайшов особу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_3 , який в подальшому був залучений до конфіденційного співробітництва та діяв під контролем правоохоронних органів, за наступних обставин.

Так, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», на виконання заздалегідь обдуманого злочинного плану, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, повідомив ОСОБА_8 , що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 4 000 доларів США, так як відносно останнього діють обмеження у виїзді за межі території України у законний спосіб. Окрім цього, на момент дзвінка, ОСОБА_4 , також повідомив, що ОСОБА_8 , повинен половину суми, а саме 2000 доларів США тримати біля себе, а іншу частину грошових коштів, передати іншій особі « ОСОБА_9 », який був ідентифікований як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_2 , та був залучений до конфіденційного співробітництва і діяв під контролем правоохоронних органів.

Окрім цього, 21.02.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, ОСОБА_4 , за допомогою мобільного додатку месенджера «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_8 , та повідомив, що потрібно зачекати із незаконним його переправленням через державний кордон України, у зв`язку із побоюванням бути викритий правоохоронними органами та наказав чекати на подальші його вказівки. Далі, у вказаний день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_8 , про зустріч на парковці біля ТЦ «Дастор», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, № 89, де він йому повинен повідомити про подальші дії, пов`язані із незаконним перетином кордону. Однак, після цього, ОСОБА_4 було надано вказівки ОСОБА_8 , про те, що він викликав собі автомобіль служби «таксі» і їхав до ТЦ «Адамс», який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ринкова, № 2А.

У свою чергу, ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_4 , замовив автомобіль служби «таксі», і виїхав в сторону ТЦ «Адамс». Прибувши до вказаного ТЦ близько 13:40 год, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 прослідувати за ним до торгового центру, де вони повинні купити надувний човен та весла до нього. Після купівлі надувного човна, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 сідати до нього в автомобіль марки «Skoda» моделі «Octavia», д.н.з. « НОМЕР_1 », і виїхав в напрямку м. Чоп. По приїзду в м. Чоп, ОСОБА_4 привіз ОСОБА_8 до невстановленого на даний час досудовим розслідуванням дачного будинку де став проводити інструктаж з приводу надування човна, зазначенням маршруту руху до кордону, і наданням детальної інформації по факту перепливання річки Тиса.

В подальшому, в той же день, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_8 забрати надувний човен, і виходити до залізничного переїзду, де він його зустріне. Після зустрічі, ОСОБА_4 забрав надувний човен від ОСОБА_8 , і наказав останньому чекати на подальші вказівки, однак в подальшому повідомив, що не зможе здійснити його переправлення через державний кордон України, так як в м. Чоп, досить багато автомобілів.

У свою чергу, ОСОБА_8 знову викликав автомобіль служби «таксі» і повернувся до м. Ужгород, де чекав на подальші вказівки.

Далі, 25.02.2026, близько 11:00 год. ОСОБА_10 , за допомогою мобільного додатку «WhatsApp», зв`язався із ОСОБА_8 і вони зустрілись на парковці ТЦ «Дастор», де вже також перебував і ОСОБА_7 . В той момент ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які останній обміняв в обмінному пункті, після чого виїхали в сторону ТЦ «Адамс», де ОСОБА_4 придбав за обміняні грошові кошти надувний човен із веслами. Після покупки ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 виїхали в сторону м. Чоп, де приїхали до місця проживання ОСОБА_4

25.02.2026 до 15:00 год., ОСОБА_8 перебував в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_4 де очікував на вказівки з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України.

Через деякий час, до гаражного приміщення приїхав ОСОБА_4 на автомобілі марки «Opel» моделі «Vectra», д.н.з. « НОМЕР_2 », і наказав ОСОБА_8 сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_4 вирушив сторону державного кордону України, де між 348 та 349 прикордонним знаком залишив ОСОБА_8 , який мав виконати наперед зазначені ОСОБА_4 дії, а сам виїхав в сторону м. Чоп. Окрім цього ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 , коли він перепливе річку, то хай зателефонує до ОСОБА_7 , який має передати грошові кошти в сумі 3500 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 отримавши інформацію, що ОСОБА_8 перетнув кордон, виїхав в с. Холмок, Ужгородського району, де вже в той час на нього очікував ОСОБА_7 разом із заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами у розмірі 3 500 доларів США, якому повинен був передати за попередньою домовленістю, однак, після передачі грошових коштів останній був викритий правоохоронними органами та затриманий.

25 лютого 2026 року ОСОБА_4 затримано в поряду ст. 208 КПК України та 26 лютого 2026 року, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

26.02.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю Закарпатської області, м. Ужгород, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, із середньою освітою, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні, кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: інформацією про виявлення кримінального правопорушення від 21.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2026 та додатковим допитом від 25.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.02.2026 та 25.02.2026; протоколом затримання особи ОСОБА_4 від 25.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.02.2026; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 26.02.2026; протоколами впізнання особи ОСОБА_4 та транспортних засобів проведеними за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ; довідками по руху ТЗ від 26.02.2026.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчий суддя врахує, що злочин, який інкримінується останньому є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на викладене, підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тобто підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик можливого впливу підозрюваного на осіб, які тим чи іншим чином брали участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, а також ризик можливої координації своїх дій із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, як спосіб перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким що недоведений прокурором в судовому засіданні матеріалами доданими до поданого клопотання.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає, що доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ст.177 КПК України). Так, слідчий суддя враховує, те що 20.11.2025, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні за № 0000623, із можливістю внесення застави в розмірі 302 800 гривень, яку останній сплатив. Перебуваючи на волі, Чорба на шлях виправлення не став і підозрюється у вчиненні аналогічного злочину, передбаченого ст. 332 КК України. Окрім цього, слідчий суддя враховує, те що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, зокрема у 2014, 2022, 2024 роках. Одночасно він підозрюється у вчиненні злочину у сфері недоторканності державних кордонів, отже є підстави вважати, що в підозрюваного ОСОБА_4 є достатньо рішучості для вчинення й інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у його вчиненні (тяжкий злочин), за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що йому 26.02.2026 повідомлено про підозру (та фактично затримано 25.02.2022), тобто є підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваного зокрема те, що підозрюваний, молодого віку, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Разом з тим, слідчий суддя зауважує на тому, що з урахуванням обставин та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, стадії досудового розслідування, того факту, що підтверджуються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, вказані обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Щодо обставин, зазначених захисником про наявність провокації злочину та численних процесуальних порушень при зібранні доказів органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що оцінку доказів, зібраних на стадії досудового розслідування, на предмет їх належності та допустимості слідчий суддя не проводить, натомість така здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваного, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, враховуючи обставини кримінального правопорушення, характер кримінальних правопорушень підозру у яких оголосили ОСОБА_4 ,, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваної особи.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, …у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, підозрюваний, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідчий суддя переконаний, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя переконаний, що застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, та згідно досліджених показів свідка, він за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США, організував особі незаконний перетин кордон.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає, що за обставин цього клопотання має місце виключний випадок, коли заставу слід визначити понад 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, з огляду на те, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, останній раз був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.07.2024 за ч. 3 ст. 332 КК України, 20.11.2025, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні за № 0000623, із можливістю внесення застави в розмірі 302 800 гривень, яку останній сплатив.

Поряд з цим, відповідно до п. 11 ст. 178 КПК України при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний також врахувати розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При визначенні розміру застави слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та спричинену ним шкоду, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже зазначалось у цій ухвалі.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя переконаний, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ч. 5 ст. 182 КПК України, яка може бути встановлена особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків. А тому заставу належить призначити у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, майновий стан підозрюваного, у сукупності з обставинами ймовірного вчинення кримінального правопорушення, даними про його особу, встановленими ризиками, переконують слідчого суддю у тому, що обґрунтованим розміром застави є 150 розмірів прожиткових мінімумів, що становить 499 200 гривень.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000051, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 січня 2026 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,- задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської обл., м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 10.04.2026 включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 499200 (чотиристо дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному,що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний,обвинувачений,будучи належним чином повідомлений,не з`явився за викликом до слідчого, прокурора,слідчого судді,суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом заклопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного,обвинуваченого, заставодавця,в порядку,передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1