СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/373/26
ун. № 757/418/24-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі ВКЗ клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 11.01.2022 відносно ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_9 ,

обвинувачені - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурором ОСОБА_9 оголошено та підтримано у судовому засіданні клопотання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивоване продовженням існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_13 у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора, посилаючись на аналогічність та необґрунтованість клопотання, наявність обвинувального акта у суді першої інстанції як ризик суперечить принципу презумпції невинуватості, позитивну характеристику обвинуваченого та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просила суд визначити розмір застави, враховуючи тривалість тримання обвинуваченого під вартою або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Захисник ОСОБА_11 у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора, посилаючись на поганий стан здоров`я обвинуваченого, неможливість вступу до вищого навчального закладу, зазначила, що тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_14 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, звернув увагу на тривалість тримання обвинувачених під вартою, зазначив, що підозра необґрунтована.

Захисник ОСОБА_15 у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора, зазначила, що у даному клопотанні відсутні будь-які докази, якими підтверджуються ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Просила застосувати будь-який більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив, що дане клопотання необґрунтоване, спрямовано на автоматичне продовження строків тримання під вартою, прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_12 у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо клопотання прокурора, зазначила, що ризики, зазначені в клопотанні необґрунтовані, звернула увагу на неналежне лікування обвинуваченого. Просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні підтримали думку своїх захисників.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до п 1 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

У своєму рішенні «Хайрудінов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулося за умов, установлених у пункті 1 статті 5 Конвенції.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність ризиків, які продовжують існувати та дають достатні підстави колегії суддів вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можуть здійснити дії, передбачені ч.ч. 1-5 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів враховує ті обставини, що ризики, які стали підставою для обрання і неодноразового продовження щодо обвинувачених виняткового запобіжного заходу, перевірялись колегіями Київського апеляційного суду, ухвалами якого рішення суду стосовно запобіжних заходів, були залишені без змін.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне знову перевірити доводи прокурора та обґрунтованість клопотання в цій частині.

Згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами відповідно, за якими передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Так, усвідомлення обвинуваченими тяжкості можливого реального покарання, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, будучи мешканцями прифронтового міста Кривий Ріг, вони матимуть можливість переховуватися від суду, в тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, з метою уникнення можливого відбування покарання.

Враховуючи сталість злочинної організації та зв`язки її членів у кримінальному середовищі, в тому числі корупційних в правоохоронних органах, що вбачається з обвинувального акта, обвинувачені, перебуваючи на свободі, зможуть вжити заходів конспірації, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що продовжує існувати реальний ризик перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинувачених, який може бути виражений у неявці всіх обвинувачених одразу або по черзі до суду, в той час як судове засідання можливо проводити виключно в разі явки до суду всіх обвинувачених та їх захисників, що матиме наслідком відкладення судових засідань та порушення розумних строків судового розгляду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених для уникнення кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення можливе шляхом дослідження доказів, допитів тощо. Перебуваючи на волі обвинувачені, з метою уникнення покарання, можуть вчинити дії, направлені на примушування до зміни наданих раніше свідків, які були допитані в ході досудового розслідування, в тому числі із застосуванням фізичного насильства, оскілки останнім в ході ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, стали відомі їх місця проживання, контактні телефони. Допит свідків в судовому засіданні є важливою стадією судового розгляду, так як суд оцінює лише покази, які були сприйняті ним безпосередньо або отримані в порядку ст.225 КПК, тому необхідно забезпечити відсутність негативного впливу на цих осіб.

Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Оцінюючи реальність ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, колегія суддів бере до уваги багатоепізодність кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що, в разі доведення винуватості, свідчитиме про системність вчинення ними кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин.

Також, обвинувачені, які за версією сторони обвинувачення, вчинили правопорушення, передбачені частинами 1 та 2 ст. 255 КК України, вже перебувають під судом в інших справах: ОСОБА_7 в Тернівському районному суді Кривого Рогу за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України; ОСОБА_6 в Саксаганському районному суді Кривого Рогу, за ч. 3 ст. 307 КК України та в Святошинському районному судді міста Києва, за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 209 КК України; ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , крім ч. 3 ст. 307 КК України, обвинувачується в створенні злочинної організації.

Крім того, за матеріалами справи, з обвинувачених, лише ОСОБА_5 має офіційний дохід, розмір якого є близьким до прожиткового мінімуму. Складне фінансове становище може змусити обвинувачених вчиняти нові кримінальні правопорушення з корисливою метою.

Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спливає, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують інсувати, особи обвинувачених, кожного окремо, а також обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачені можуть ухилятись від явки до суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим шляхом, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому колегія суддів вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Вказана оцінка, як доказам, так і обставинам інкримінованих кримінальних правопорушень, кваліфікація дій обвинувачених, буде надана в нарадчій кімнаті під час прийняття судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених, не зменшились та не перестали існувати.

Окремо колегія суддів проаналізувала питання обґрунтованості підозри, і на підставі інформації, яка міститься в матеріалах, які наявні в розпорядженні суду, колегія суддів дійшла висновку, що дійсно, у стороннього спостерігача, може скластись враження скоєння обвинуваченими кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою, задля запобігання вищевказаним ризикам.

Разом з тим, підготовчому судовому засіданні не встановлено обставин щодо віку та стану здоров`я обвинувачених, які б перешкоджали їх утриманню в умовах слідчого ізолятора.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за межі розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеної процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи складність кримінального провадження.

Разом із цим, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та злочину, передбаченого статтями 255 Кримінального кодексу України, керуючись правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченим.

Керуючись ст. ст. 315, 331, 369 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.04.2026 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.04.2026 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.04.2026 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.04.2026 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала діє до 19.04.2026 року включно та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 24.02.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3