Справа № 287/1063/25
провадження 1-кп/287/10/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000155 від 17.03.2015 за ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 17.03.2015 за ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні слідчого відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за фактом викрадення 17.03.2025 приблизно о 12 годині автомобіля марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 .

За вказаним фактом, 17.03.2015 внесено відомості до ЄРДР за №0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Проведеними слідчими (розшуковими) діями в ході досудового розслідування, не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та жодній особі не повідомлено про підозру.

Вирішуючи клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст. 25 КПК, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

До обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Судом встановлено, що 17.03.2015 внесено відомості до ЄРДР за №0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час досудового розслідування не забезпечено повноти та всебічності дослідження обставин кримінального провадження. Із матеріалів убачається, що викрадений автомобіль був знайдений та повернутий потерпілому. У ході розслідування встановлено свідків, які конкретно вказують на осіб, які причетні до вчиненого злочину, які не допитані.

Відтак, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усього комплексу необхідних слідчих дій з метою встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, а тому досудове розслідування проведено поверхово, не у повному обсязі.

Таким чином, твердження прокурора, що органом досудового розслідування вжито усіх відповідних заходів, а також проведено усі слідчі та розшукові дії, за результатами яких не встановлена особа, яка вчинила кримінальне правопорушення по кримінальному провадженню, не відповідає фактичним обставинам справи та є передчасним.

Враховуючи те, що органом досудового розслідування не вжито слідчих (процесуальних) дій, для встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення та з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а тому у закритті кримінального провадження №0000155 на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, необхідно відмовити.

Керуючись статтями 2, 9, 25, 91, 284, 288, 314-316, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000155 від 17.03.2015 за ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000155 від 17.03.2015 повернути прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 для організації здійснення подальшого досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1