04.03.2026 Єдиний унікальний № 371/1921/23
провадження № 1-кс/371/61/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка згідно протоколу автоматичного розподілу заяву про відвід судді ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2026 року в провадження судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшов протокол автоматизованого розподілу з назвою суттю судової справи та категорією справи про відвід судді та протоколом судового засідання, в рамках клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого судді ОСОБА_5 перебуває клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР, №0000388 від 21.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4 .

Судом було направлено запит до слідчого судді ОСОБА_5 з наданням матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000388 від 21.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4 .

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повідомив про особисту зацікавленість слідчого судді ОСОБА_5 , оскільки як він вважає, він неодноразово брав участь у судових засіданнях під її головуванням і вона відмовляла йому по справам КУпАП як фахівцю у галузі права, те що вона є одним цілим зі стороною обвинувачення, вона є на відео, яке він виклав в мережу «Youtube», що суддя палила біля будівлі суду, також зазначав, що взагалі суддя поводиться до нього агресивно.

Письмових заяв про відвід слідчого судді ОСОБА_5 до суду не надходило.

Відповідно до положень ч.1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 75 КПК України обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні включають в себе в тому числі й наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В силу змісту статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими Резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку визнається як основоположний принцип надання в рівній мірі кожній особі права на розгляд її справи, що пов`язана зі встановленням її прав та обов`язків, а також з питанням її винуватості у скоєнні кримінального злочину, незалежним судом, на засадах справедливості та безсторонності, на відкритому судовому засіданні у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, нижченаведені принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони адресовані суддям для використання як інструкції, а також судовим органам для використання як базових принципів регламентації поведінки суддів. Крім того, вони покликані сприяти кращому розумінню та підтримці здійснення правосуддя з боку представників виконавчої та законодавчої влади, адвокатів та суспільства в цілому.

Згідно п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Суд вважає, що зазначені сумніви підозрюваного у безсторонності слідчого судді ОСОБА_5 жодним чином не пов`язані з порушенням кримінально-процесуального законодавства, Європейської конвенції з прав людини та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а тому не може викликати сумнів в неупередженості слідчого судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_5 .

Правом на оскарження постанов КУпАП до апеляційного суду, в яких йому як стороні відмовляла суддя ОСОБА_5 прямо передбачено ст.ст. 7, 287 КУпАП, чим Заявник мав можливість скористатись під час розгляду певних матеріалів під головуванням судді ОСОБА_5 , будучи фахівцем у галузі права.

На думку заявника суддя ОСОБА_5 проявляла до нього агресивну поведінку, що відображалося в тому числі й на її обличчі.

У кодексі суддівської етики не визначено, що саме охоплюється змістом поняття «етичні стандарти судді», а лише зазначено, що положення Кодексу спрямовані на встановлення етичних стандартів, пов`язаних зі статусом судді. Тому, відповідаючи на запитання, що належить до етичних стандартів судді, доцільно звернутися до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у відповідних постановах. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 травня 2022 року (провадження № 11-59сап20) зазначила, що згідно зі статтею 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ чергового з`їзду суддів України, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

В судому засіданні підозрюваний продемонстрував вирази обличчя які робила суддя, коли він заявляв їй клопотання.

Прокурором, який повністю заперечував всі доводи підозрюваного, були поставлені питання щодо вмінь підозрюваного розрізняти певні вербальні фактори агресивної поведінки. Доводів на які суду було необхідно звернути увагу від підозрюваного не надійшло.

Також підозрюваним було заявлено клопотання про виклик до суду свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Відповідно до ст. 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 65 КПК України не можуть бути допитані як свідки судді та присяжні - про обставини обговорення в нарадчій кімнаті питань, що виникли під час ухвалення судового рішення, за винятком випадків кримінального провадження щодо прийняття суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, ухвали.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено ім`я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса.

Так в усному клопотанні підозрюваного ставилося питання про виклик свідків, зокрема 3 суддів Миронівського районного суду, двох потерпілих по даному кримінальному провадженню, секретарів судових засідань та інших осіб які на думку підозрюваного можуть підтвердити підстави відводу.

В той же час підозрюваним жодних адрес перебування осіб та мету виклику вказано суду не було та жодним чином не обґрунтовано підстави виклику останніх.

Неспроможність доводів про виклик свідків в рамках розгляду заяви про відвід обумовлена ще й тим, що особа може бути викликана судом, як свідок тільки в суворому дотриманні норм КПК України та лише щодо обставин, що підлягають доказуванню в порядку ст. 91 КПК України.

Судом не розглядається клопотання про продовження тримання під вартою по суті, а лише відвід судді. Суд розглянув відвід невідкладно, оскільки в іншому випадку це могло б спричинити необґрунтоване затягування судового розгляду по суті через невирішене питання про відвід судді.

Крім того підозрюваний ОСОБА_4 просив ухвалою суду витребувати у ВРП відеодокази, які на його думку можуть підтверджувати упередженість судді ОСОБА_5 з матерілів, які перебувають на розгляді Вищої ради правосуддя. Щодо цього клопотання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про вищу раду правосуддя» вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Вища рада правосуддя покликана забезпечити умови функціонування судової системи таким чином, щоб захистити суддів від втручання у здійснення ними правосуддя та убезпечити їх від можливих подальших переслідувань, чи погроз таких переслідувань, надавши суддям змогу виносити законні, справедливі та неупереджені рішення.

Витребування інформації (документів, речей, відомостей) у кримінальному провадженні (КПК) є способом збирання доказів, що здійснюється стороною обвинувачення або захисту шляхом направлення запитів до органів влади, підприємств чи фізичних осіб. Це право регламентовано ст. 93 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження повинно відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже суд самостійно не збирає докази по справі, а лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав у вигляді судового контролю в особі слідчого судді. Доказів самостійного звернення підозрюваного до конституційного органу, номера конкретного дисциплінарного провадження, сторін провадження, де саме можуть зберігатися певні відомі йому відеодокази, а також осіб відповідальних за їх облік та зберігання суду надано не було. Тому суд відмовив і зазначеному клопотанні.

Незгода із рішеннями слідчого судді можуть бути оскарженими до апеляційної інстанції, або ж під час підготовчого провадження у суді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що клопотання про продовження строків тримання під вартою по суті на стадії досудового розслідування суддею ОСОБА_1 не розглядається, а здійснюється лише перевірка підстав, що виключають можливість розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 15.01.2026 року в заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_5 було відмовлено.

Здебільшого аналогічні питання порушені у усній заяві про відвід від 04.03.2026 року вже були предметом розгляду суду 15.01.2026 року.

Відповідно до ч.4 ст.81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Заявлячи відвід судді Миронівського районного суду ОСОБА_1 після відмови у виклику списку свідків та витребування доказів у ВРП, який вже розглядає заяву про відвід, суд розцінив, як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та залишив таку усну, нічим не мотивовану заяву підозрюваного ОСОБА_4 без розгляду.

Крім того, ЄСПЛ вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (справа Проніна проти України, № 63566/00 § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Дослідивши матеріали справи суд вважає встановленим, що доводи відводу слідчому судді ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_4 , висловлені ним під час судового засідання є необґрунтованими, безпідставними в контексті ст. 75 КПК України, рішень ЄСПЛ та Конвенції, а тому відвід слідчому судді таким, що не підлягає задоволенню.

Оцінка певних процесуальних дій та рішень головуючого судді може бути надана виключно у встановленому процесуальному порядку судами вищих інстанцій, а заявлення підозрюваним відводу судді, який вже розглядає відвід, клопотання допиту 18 свідків та витребування доказів від ВРП ухвалою суду є очевидним зловживанням процесуальними правами та затягуванням розгляду провадження про продовження строку тримання під вартою, яке має кінчений термін.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, п.1.1 Бангалорських принципів, статтею 55 Конституції України, статтею 15 Кодексу суддівської етики, статтями 34, 54, 75, 78, 80, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні відводу слідчого судді Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_5 - відмовити.

Матеріали справи 371/1921/23 повернути слідчому судді ОСОБА_5 .

Продовжити розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР, №0000388 від 21.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383, ч.1 ст.190, ч.2 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_4 слідчим суддею Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_5 .

Повний текст ухвали оголосити 09 березня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1