Справа № 301/310/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2026 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000017 від 12 січня 2026 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Довге. Хустського району, Закарпатської області, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, фельдшера КНП «ЗЦЕМД МК ЗОР», з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У період з 22 квітня 2025 року по 11 січня 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, систематично, усвідомлюючи протиправність та караність своїх діянь, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її фізичних та психологічних страждань.

Зокрема, 22 квітня 2025 року близько 21:00 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дії психологічного насильства, а саме: погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою, та виганяв її з будинку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 психологічні страждання.

За вищевказаним фактом постановою Іршавського районного суду від 01 травня 2025 року у справі 301/1064/25 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 3 КУпАП (рішення суду набрало законної сили 13 травня 2025 року).

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 23 квітня 2025 року о 13:15 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дії психологічного насильства, а саме: в стані алкогольного сп`яніння ображав нецензурними словами чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 психологічні страждання.

За вищевказаним фактом постановою Іршавського районного суду від 21 травня 2025 року у справі 301/1081/25 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 3 КУпАП (рішення суду набрало законної сили 03 червня 2025 року).

Не припиняючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11 січня 2026 року, близько 21:30 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, вчинив дії фізичного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ОСОБА_5 своєю правою взутою ногою спричинив один удар у ділянку спини, а саме поперековий відділ ОСОБА_4 в результаті чого ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження у вигляді забій (припухлість) м`яких тканин у проекції 3-5 поперекових хребців, які згідно висновку експерта №05-і від 16.01.2026 року слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, та спричинив психологічне насильства, а саме: словесно ображав свою дружину ОСОБА_6 нецензурними словами, чим спричинив потерпілій психологічні страждання.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_5 , які виразились у домашньому насильстві фізичного характеру та систематичному психологічному насильстві стосовно ОСОБА_4 у період часу з 22 квітня 2025 року по 11 січня 2026 року вчинені по місцю свого проживання ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України.

За таких обставин, встановлено наявність достатніх доказів для обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України- домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства, щодо подружжя, що призвело до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 24 лютого 2026 року укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди від 24 лютого 2026 року потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ст.ст.468,469,471,473КПК України дійшли згоди про примирення, виклавши вугоді формулюванняобвинувачення ОСОБА_5 та його правової кваліфікації за ст. 126-1 КК України, зазначивши, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 126-1 КК України у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_4 укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення просила затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що вину та фактичні обставини викладені в обвинувальному акті визнає повністю, 24.02.2026 між ним та потерпілою досягнуто примирення, про що свідчить укладена між ним та потерпілою угода про примирення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, і просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , зазначивши, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, просила угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст обвинувального акта та угоду про примирення, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до абзацу другого ч.1 та ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено,що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства, щодо подружжя, що призвело до фізичних, психологічних страждань, розладів здоров`я, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкції ст. 126-1 Кримінального кодексу України.

При цьому судом з`ясовано, що зміст дослідженої угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а саме в угоді про примирення зазначені їх сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка передбачена в ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 373, 376, 394, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24 лютого 2026 року між потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000017 від 12 січня 2026 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 03.02.2026 року, залишити в силі до набуття даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог статей 394, 474 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1