Справа № 456/834/26
Провадження № 1-кс/456/207/2026
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

13 лютого 2026 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчої Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000893 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дзержинськ Донецької області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, неодруженому, колишньому солдату резерву 55 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимому, ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.11.2024 звільненому від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 звернулася з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000893 від 17.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» 14.07.2023 ОСОБА_6 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

13 листопада 2024 року солдат ОСОБА_6 прибув після самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

14 листопада 2024 року згідно з ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, в порядку ч. 5 ст. 401 КК України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 323 від 22.11.2024 солдат ОСОБА_6 вважається таким, що прибув після самовільного залишення військової частини для подальшого проходження військової служби, та останній призначений на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 325 від 24.11.2024 солдат ОСОБА_6 призначений на посаду солдата резерву 55 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , останній вважається таким, що справи і посаду здав та вибув до нового місця служби.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Разом з тим, 24.11.2024 солдат ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, без поважних причин не прибув до нового місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), обов`язки військової служби не виконував, а, отже, у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності, а службовий час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту затримання 11.02.2026 в порядку статті 615 КПК України.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 24.11.2024, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин не прибув до нового місця несення служби - військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та обов`язки військової служби не виконував, а службовий час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 11.02.2026, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, у діях ОСОБА_6 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

11.02.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

11.02.2026 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 615 КПК України з метою унеможливлення ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність клопотати перед судом про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, залишаючись на волі, ОСОБА_6 зможе ухилятися від органу досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та навів обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив його задовольнити та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407КК України, наявними є ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 має намір повернутися до лав ЗСУ для продовження проходження військової служби.

Заслухавши прокурора, який вважає за необхідне обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного, його захисника, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000893 від 17.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України/.

Слідчим суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 № 5562/15 від 22.05.2025 про те, що 24.11.2024 військовослужбовець, солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований (проживає) за адресою: АДРЕСА_1 , призваний на військову службу 14.07.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та відсутні на військовій службі по теперішній час, в умовах воєнного стану /а.с. 9-10/.

При розгляді клопотання встановлено, що 11.02.2026 о 15 год. 52 хв. ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 36, 40, 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного /а.с. 29-33/.

Також встановлено, що 11.02.2026 о 17 год. 40 хв. відповідно до вимог ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213, 615 КПК України складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та 11.02.2026 о 15 год. 56 хв. затримано ОСОБА_6 /а.с. 34-38/.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України/, про що свідчать, зокрема: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 2034 від 31.03.2025 «Про призначення службового розслідування /а.с. 17/; наказ командира військової частини НОМЕР_2 №2195 від 12.04.2025 «Про результати службового розслідування» щодо неприбуття до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 /а.с. 11-12/; акт службового розслідування /а.с. 13-16, 18-20/.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід вважати те, що: 1) підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про те, що підозрюваний має можливості для переховування від органу досудового розслідування, до чого його може спонукати, зокрема, встановлена кримінальним законом відповідальність за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину. Такий висновок слідчого судді узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду»; 3) слідчий суддя також дійшов висновку і про існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до норм кримінального процесуального права суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом узгодження показань; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки підозрюваний може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, для продовження проходження військової служби, однак до військової частини НОМЕР_1 не прибув.

Тому слідчий суддя доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та виконання ним обов`язків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не бере до уваги доводи захисника ОСОБА_4 про те, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року. Тобто, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

А тому слідчий суддя не відхиляє доводів на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу в справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя виходить з вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 420-405, 407-408, 429, 437-442 КК України.

Зазначене, а також інші відомості, здобуті в судовому засіданні, вказують на вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Окрім цього, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочині, передбачених статтями 402-405, 407,408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відтак, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 176-179, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» шістдесят днів до 11 квітня 2026 року.

Строк тримання під вартою рахувати з 15:56 11 лютого 2026 року.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , підозрюваному ОСОБА_6 та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1