Справа №: 630/6/26 Провадження №: 1-кс/630/110/26
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2026 року м. Люботин

Слідчий суддя Люботинського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області клопотання прокурора начальника Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 20 лютого 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 вересня 2025 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в:

24 лютого 2026 року поштою до суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно: вилучене в ході обшуку 19 лютого 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон ТМ «Apple» « Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 , належний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони використання, володіння та відчуження вказаного майна

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Відділенням поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 вересня 2025 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України, за фактом оформлення невстановленими особами фіктивного пакету документів для догляду та опікунства шляхом оформлення медичних довідок для подальшого отримання відстрочки від мобілізації.

Органом досудового розслідування 19 лютого 2026 року проведено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якого у співмешканки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 виявлено та вилучено: мобільний телефон ТМ «Apple» «Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 .

Оглядом вилученого телефону встановлено, що він зберін на собі сліди вчиненого злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі є об`єктом кримінально протиправних дій.

Вилучений мобільний телефон ТМ «Apple» «Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 визнаний у кримінальному провадженні № 0000447 речовим доказом і має істотне значення для досудового розслідування, оскільки могли зберегти на собі сліди злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні. Тому для уникнення загрози приховування, пошкодження, знищення чи відчуження речей, які є речовими доказами, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, яке може бути використане для проведення судових експертиз.

Прокурор начальник Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але подав заяву про підтримання клопотання, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Повідомити третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 про день, час і місце розгляду клопотання прокурора не представилось можливим через відсутність в матеріалах клопотання відомостей про засоби зв`язку з нею.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку із викладеним, згідно положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, подані прокурором на обґрунтування клопотання, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З представленого прокурором витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 вересня 2025 року вбачається, що до реєстру були внесені відомості про те, що на адресу Харківської окружної прокуратури надійшла заява гр. ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності гр. ОСОБА_8 , який вимагає у нього неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо видачі документів, що попередньо було кваліфіковано за ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України; та про встановлення факту оформлення невстановленими особами фіктивного пакету документів для догляду та опікунства шляхом оформлення медичних довідок для подальшого отримання відстрочки від мобілізації, що попередньо було кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України.

Органом досудового розслідування є відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 19 січня 2026 року був наданий у кримінальному провадженні № 0000447 дозвіл на проведення обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , та в якій мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання документів виданих підприємствами, установами, організаціями, медичними установами на ім`я ОСОБА_5 або його близьких родичів, які стали підставою для отримання відстрочки від мобілізації, печаток медичних закладів або РТЦК та СП, бланків документів або довідок медичних закладів, РТЦК та СП або Управління соціального захисту населення на ім`я ОСОБА_5 або його близьких родичів, чорнових записів, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, технічних носії інформації (флеш карти, диски та ін.) на яких мається інформація з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення, а також інших матеріальних об`єктів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення обшуку слугувати обґрунтовані припущення про те, що в приміщенні квартири, в якій проживає ОСОБА_5 , можуть бути виявленні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у вимаганні неправомірної вигоди за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, на прийняття рішення про надання відстрочки від мобілізації, а також у підроблені офіційного документу та використанні такого документу отримувачем такого документу.

19 лютого 2026 року в період часу з 08-28 год. до 09-46 год. слідчим був проведений обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний протокол. Під час проведення обшуку в присутності ОСОБА_4 слідчим було виявлено та вилучено мобільний телефон ТМ «Apple» «Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 06 лютого 2026 року вилучений у ОСОБА_4 за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон ТМ «Apple» «Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 вересня 2025 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Положення ч. 5 ст. 171 КПК України передбачає, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання про арешт майна було подано прокурором з дотриманням визначеного законом строку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя, суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучені під час обшуків речі та предмети являються речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки могли бути предметом вчинення злочину і могли зберегти на собі сліди злочину або можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вилучене майно можливо було набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладення арешту на вказане вище майно, яке являється речовими доказами по кримінальному провадженню, дозволить стороні обвинувачення здійснити повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування з метою встановлення об`єктивної істини по суті, тому задля його збереження необхідно накласти на нього арешт для проведення подальших процесуальних та слідчих дій.

Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту не виключена можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Застосування арешту до майна за вимогою прокурора на підставі відповідного клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовує втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Частиною 2 статті 168 КПК України передбачено, що у разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Кримінальним процесуальним законом не визначається конкретного строку дії ухвали про накладення арешту на майно, однак арешт майна має тимчасовий характер, та враховуючи строки досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування має можливість в межах досудового розслідування у найкоротші строки провести необхідні процесуальні і слідчі дії, необхідні для огляду і зняття інформації з мобільного телефону і виготовлення її копії в обсязі, який буде достатнім для досягнення мети кримінального провадження, з передачею у подальшому на відповідальне зберігання мобільного телефону власнику, що буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власника майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст. 2 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора начальника Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 від 20 лютого 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 вересня 2025 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 19 лютого 2026 року в період часу з 08-28 год. до 09-46 год. під час обшуку квартири місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: мобільний телефон ТМ «Apple» «Iphone 6» із IMEI: НОМЕР_1 із сім-карткою з номером НОМЕР_2 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном в межах досудового розслідування на строк, необхідних для огляду і зняття інформації з мобільного телефону і виготовлення її копії в обсязі, який буде достатнім для досягнення мети кримінального провадження.

Після вчинення органом досудового розслідування необхідних процесуальних і слідчих дій мобільний телефон передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , яку попередити про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України уразі вчинення незаконних дій щодо арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при проголошенні ухвали, в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1