ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24692/21

Провадження № 11-сс/820/73/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів с/з ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дунаєцького районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення. Скарга від 04.10.2021 мотивована тим, що скаржник отримав лист слідчого від 23.08.2021 про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15.05.2025 справу направлено для розгляду до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.

Ухвалою слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2025 року вищевказана скарга залишена без розгляду.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 неодноразово в судові засідання не з`являвся, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом вручення під розписку повісток про виклик до суду, на зв`язок у режимі відеоконференції для участі у судових засіданнях не виходив. При цьому, представники Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» в режимі відеоконференції повідомляли, що причинами неявки скаржника у судові засідання була відмова ОСОБА_5 вийти на відеоконференцзв`язок.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати її.

Свої вимоги аргументує тим, що ухвала не відповідає вимогам закону, постановлена з порушенням норм процесуального закону, оскільки слідчим суддею розгляд справи проведено без участі ОСОБА_5 та його адвоката, крім того, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Звертає увагу, що слідчим суддею проігноровані чисельні клопотання ОСОБА_5 про призначення останньому безкоштовного адвоката, чим порушено його право на правову допомогу.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, вважає, що пропустив його з поважних причин, оскільки копію ухвали отримав 21 січня 2026 року.

ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 422 КПК України був належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду його апеляційної скарги через ДУ «Винницька установа виконання покарань №1», однак під час судового засідання на виклик суду для участі у судовому розгляді в режимі відеоконференції відмовився вийти.

Представник установи повідомив, що ОСОБА_5 обґрунтував свою відмову виходу в судове засідання в режимі відеоконференції через релігійний обряд посту під час Рамадану та свою втому.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 у даному провадженні перебуває у статусі заявника, тому відповідно до вимог КПК України та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суд не наділений повноваженнями призначати адвоката, який надає безкоштовну правову допомогу для забезпечення представництв та інтересів заявника.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405, ст. 422 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість провести апеляційний розгляд у відсутність ОСОБА_5 , його неявка за наведених обставин не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Надаючи оцінку доводам апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 2, частини 3 статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів судової справи вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена 06 листопада 2025 року без участі ОСОБА_5 , який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим, у цьому випадку, строк на апеляційне оскарження судового рішення слід обчислювати з моменту отримання копії ухвали слідчого судді заявником.

У скарзі ОСОБА_5 зазначає, що отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді 21 січня 2026 року, при цьому суд звертає увагу, що розписка про отримання копії цієї ухвали у матеріалах справи відсутня, апеляційна скарга датована 22 січня 2026 року.

Тому, оскільки апеляційна скарга подана заявником 22 січня 2026 року, тоді як копію оскаржуваної ухвали він отримав 21 січня 2026 року, згідно його апеляції, необхідність у поновленні строку відсутня.

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Відповідно до КПК окремою формою судової діяльності є судовий контроль за додержанням законів органами дізнання, досудового слідства та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер такої діяльності щодо судового контролю в рамках кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження. При цьому в нормах КПК простежується оперативний характер здійснення слідчим суддею повноважень з приводу судового контролю та невідкладність у вирішенні питань про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово в судові засідання не з`являвся, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом вручення під розписку повісток про виклик до суду, на зв`язок у режимі відеоконференції для участі у судових засіданнях 04.08.2025, 28.08.2025, 06.11.2025 не виходив.

При цьому, представники Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1» в режимі відеоконференції повідомили, що причинами неявки скаржника у судове засідання 28.08.2025 та 06.11.2025 була відмова ОСОБА_5 вийти на відеоконференцзв`язок, а тому слідчий суддя позбавлений можливості ухвалити будь-яке інше законне рішення за відсутності скаржника, що прямо заборонено законом, тому подана на адресу слідчого судді скарга має бути залишена без розгляду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком слідчого судді.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно вимог ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

Частиною 1 статті 136 КПК України передбачено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15.05.2025 справу направлено для розгляду до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.

Скарга призначалась до розгляду на 23.05.2025, 12.06.2025, 30.06.2025, 04.08.2025, 28.08.2025, 06.10.2025, 06.11.2025.

У судове засідання, призначене на 06.11.2025, ОСОБА_5 також не з`явився, був повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки про виклик через адміністрацію місця ув`язнення, у порядку, передбаченому ч.3 ст.135 КПК України, повістка про виклик отримана скаржником 23.10.2025 (а/с 240).

Отже, як слідує із положень ч.3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя не в праві проводити розгляд скарги за відсутності скаржника за будь-яких умов.

Кримінальним процесуальним законом не передбачено яким саме чином повинен діяти слідчий суддя та яке саме процесуальне рішення він повинен приймати у випадку неявки без поважних причин особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, участь яких є обов`язковою, на підставі вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, яким у даному випадку є скаржник ОСОБА_5 .

В узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17, п.21 висновків зазначено що у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду.

З огляду на викладене, а також те, що ОСОБА_5 в судові засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, неодноразово не з`являвся, слідчий суддя обґрунтовано залишив подану скаргу без розгляду, що не позбавляє заявника можливості повторного звернення до слідчого судді, в порядку, передбаченому КПК України.

Таке рішення слідчого судді, на переконання колегії суддів, не суперечить вимогам законодавства.

Посилання апелянта щодо незаконних дій слідчого судді, які полягали у залишенні його скарги без розгляду, апеляційний суд вважає неспроможним, з урахуванням вищенаведеного.

Крім того, апеляційні доводи ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя проігнорував його заяви про призначення адвоката до уваги колегією суддів не беруться, оскільки ОСОБА_5 у даному провадженні перебуває у статусі заявника, тому відповідно до вимог КПК України та Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суд не наділений повноваженнями призначати адвоката, який надає безкоштовну правову допомогу для забезпечення представництв та інтересів заявника, тоді як заявник ОСОБА_5 має право самостійно звернутися в Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області для надання йому юридичної допомоги, в тому числі, представництва його інтересів у суді на підставі вимог Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Колегія суддів звертає увагу заявника, що в ухвалі слідчий суддя роз`яснив, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді у порядку, передбаченому КПК України.

Колегія суддів також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати свої правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Релевантними з цього приводу є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, аналізуючи викладене, судова колегія вважає, що слідчий суддя прийняв законне, вмотивоване і обґрунтоване рішення, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для його скасування, колегією суддів не встановлено, тому апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2025 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3