Справа № 641/3618/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше судимого:

1) 04.09.2015 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

2) 18.07.2018 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі,

3) 19.12.2018 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

У С Т А Н О В И В :

19 грудня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування стосовно засудженого ОСОБА_4 покарання за наявністю кількох вироків - привести вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року у відповідність до КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 19 жовтня 2015 року на виконання до Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року задоволено подання уповноваженого органу з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням іспитового строку. Разом з тим, ухвалою Харківського апеляційного суду скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року, а подання уповноваженого органу з питань пробації про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням іспитового строку залишено без розгляду. З огляду на викладене, вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року прийнято уповноваженим органом з питань пробації для подальшого виконання. 31 жовтня 2024 року до Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року, в якому зазначено, що ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року у зв`язку із закінченням іспитового строку, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року. Разом з тим, під час ухвалення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року не було враховано, що ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року було скасовано ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року. Посилаючись на ст. 71 КК України, п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України просила суд привести вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року у відповідність до КК України.

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить задовольнити подання органу пробації.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вирок набрав законної сили 06 жовтня 2015 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року задоволено подання начальника Київського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року стосовно ОСОБА_4 . Подання начальника Київського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку залишено без задоволення.

18 липня 2018 року ОСОБА_4 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

19 грудня 2018 року ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вирок набрав законної сили 01 грудня 2020 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Також у п. 25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

При цьому згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» № 11 від 21 грудня 1990 року, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які зачіпають зміст вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, зокрема призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.71 КК України не було вирішено.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, не був врахований під час ухвалення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

Як слідує зі змісту вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 липня 2018 року, ОСОБА_4 станом на день ухвалення вказаного вироку на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 вересня 2015 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Разом з тим, ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року стосовно ОСОБА_4 . Подання начальника Київського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку залишено без задоволення.

Вирішуючи питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків, суд зазначає про те, що суд не має процесуальних повноважень у порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст. 539 КПК України, вирішувати питання, які зачіпають змість вироку, змінюють його, оскільки це стосується призначення покарання в порядку призначення покарання за вимогами ст.ст. 70-71 КК України та може погіршити становище засудженого.

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за кількома вироками стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1