Справа №:755/2476/26
Провадження №: 1-кс/755/603/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2026 р. м. Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на приміщення у кримінальному провадженні № 0000361 від 11.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження № 0000361 від 11.02.2026 року з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000361 від 11.02.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2026 року до ЧЧ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт співробітника о/у Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, про те, що ним в ході виконання покладених на нього функцій встановлено, що за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 1, невідомими особами в супереч ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні» облаштовано заклад для надання послуг з грального бізнесу. У вказаних діях невідомих осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2. 11.02.2026 року слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було проведено невідкладний обшук в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України нежитлової будівлі (літ. А): АДРЕСА_1 , на праві власності належить: ФОП « ОСОБА_4 » (ІПН НОМЕР_1 ).

У ході обшуку було виявлено та вилучено: системні блоки загальна кількість 7 одиниць, опечатані наліпками з NPU1424828 по NPU1424834; монітори загальна кількість 16 одиниць, опечатані наліпками з NPU1424835 по NPU1424850; клавіатури 13 одиниць, опечатані наліпками NPU1424853; комп`ютерні (оптичні) миші 14 одиниць, поміщені до пакету та опечатані наліпкою NPU1424853; дерев`яні (комп`ютерні) столи 12 одиниць, опечатані наліпками з NPU1424816 по NPU1424827; офісні стільці 15 одиниць, опечатані наліпками з NPU1424801 по NPU1424815; телевізор Mystery 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424861; кава машина Saeco 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424854; термопрінтер (чековий апарат) Posvector 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424851; оптичні дроти, подовжувані, wi-fi адаптери, поміщені до пакету та опечатані наліпкою NPU1424852; інвертор CHARGER 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424856; акумуляторні батареї для живлення електроенергії 2 одиниці опечатано наліпкою NPU1424857, NPU1424858; пилосос Carcher 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424859; тепловінтелятор Delfa 1 одиниця, опечатано наліпкою NPU1424860; газові балони Sigma 3 одиниці, опечатано наліпкою NPU1424862- NPU1424864; обігрівач Neo 1 одиниця, NPU1424865;

12.02.2026 року вилучені предмети було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також під час проведення моніторингу сайту «Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей» https://www.gc.gov.ua/ua/Reiestry.html встановлено відсутність адреси розташування підпільного грального закладу, а саме: АДРЕСА_1 , в офіційних реєстрах, щодо наявності у суб`єктів господарювання права на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова будівля (літ. А), загальною площею 254.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить: ФОП « ОСОБА_4 » (ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідно до постанови від 12.02.2026 року нежитлова будівля (літ. А), загальною площею 254.5 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 1, визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначені обставини, встановлені під час досудового розслідування, зважаючи на те, що в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, під час проведення обшуку було виявлено та вилучено, зокрема, комп`ютерну техніку, яка використовувалась під час гри в азартні ігри, як доказ фактів проведення в зазначеному приміщенні азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, зазначене приміщення продовжують протиправно використовувати невстановлені особи для проведення в ньому азартних ігор.

Зважаючи на вищевикладене, приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме: є знаряддям вчинення кримінального правопорушення за допомогою якого системно організовуються та проводяться азартні ігри без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності. Крім того, наявні підстави вважати, що права на вказане приміщення набуті кримінально протиправним шляхом та отримані особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з організацією та проведенням азартних ігор.

Прокурор у клопотанні зазначив, що з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, для досягнення дієвості цього кримінального провадження, з метою забезпечення уникнення ризиків подальшого використання вказаного майна у злочинних цілях, недопущення його відчуження, збереження речового доказу, необхідно, застосувати захід забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 170 КПК України, тобто накладення арешту на нежитлове приміщення (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, із забороною користування та відчуження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Зазначив, що нежитлове приміщення на яке просить накласти арешт є знаряддям вчинення злочину.

У судовому засіданні власник майна заперечував проти задоволення клопотання, оскільки у нежитловому приміщенні, яке належить йому гральних закладів не було, приміщення зачинене півтора року, будь-яких обшуків у нежитловому приміщенні не проводилось.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

З матеріалів клопотання про арешт майна вбачається, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000361 від 11.02.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58). Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про арешт майна не довів необхідності такого арешту та наявності ризиків, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання немає.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.02.2026 року було відмовлено у наданні дозволу на проведення обушку нежитлової будівлі (літ. А) за адресою: м. Київ, вул. Пластова, 1. На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на приміщені у кримінальному провадженні № 0000361 від 11.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1