Номер провадження 1-кс/754/705/26
Справа № 754/4751/26
У Х В А Л А

Іменем України

26 березня 2026 року Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання особи, -

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва 25.03.2026 в порядку ст. 206 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого заявниця оскаржує дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 , які, на переконання заявниці, незаконно утримують ОСОБА_4 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 повністю підтримала доводи скарги та просила її задовольнити.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя доходить таких висновків.

Згідно з правилами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, що становить зміст одного із засадничих принципів кримінального провадження.

Стаття 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Відповідно до постанови від 27.05.2019 в справі № 766/22242/17 Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначено, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Тобто, ОП ККС вказує про дії слідчого судді у межах кримінального провадження.

Відповідно, предметом регулювання ст. 206 КПК України є правовідносини, щодо дотримання прав і свобод особи у межах досудового розслідування кримінального провадження.

Положеннями п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - це, зокрема, досудове розслідування, котре, згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК, є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги, кримінальне провадження по даному факту не здійснюється, ОСОБА_4 не утримується саме під вартою в рамках певного кримінального провадження та не є затриманою особою у розумінні кримінально-процесуального закону, а тому зазначена скарга не може бути предметом розгляду слідчим суддею, відповідно до наданих йому повноважень, в порядку судового контролю визначеного КПК України.

Таким чином, фактично до слідчого судді оскаржено дії (бездіяльність) державної установи (її посадових осіб) у сфері мобілізації під час воєнного стану, дана установа не є суб`єктом кримінально-правової діяльності, та є поза межами кримінального провадження.

Можливість оскарження до слідчого судді дій (бездіяльності) співробітників ТЦК та СП при здійсненні ними мобілізаційних заходів не передбачена нормами чинного КПК України. Посилання скаржника при цьому на ст. 206 КПК України є безпідставним, оскільки вона регулює правовідносини із здійснення судового контролю за дотриманням прав і свобод людини виключно у межах чи у зв`язку із кримінальним провадженням (п. 18 ст. 3 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 26, 309, 369 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України на незаконне затримання особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1