Справа №127/4592/26
Провадження №1-кс/127/1872/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення 09.10.2025 санкціонованого обшуку, за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000143 від 08.08.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_7 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , у період з серпня по вересень 2025 року, тобто в період воєнного стану, займаючи посаду доцента кафедри фундаментальних дисциплін приватного вищого навчального закладу «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємництва» (ідентифікаційний ) (далі - ПВНЗ ВІКОП), будучи обізнаним про те, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як в Україні, так і в м. Вінниці та області, по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс у суспільстві, в тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу та з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині можливості надання відстрочки від мобілізації здобувачам професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», розуміючи вказані вище положення чинного законодавства України, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив вчинити дії за попередньою змовою групою осіб, спрямовані на створення реальних перешкод законній діяльності Збройним Силам України, в частині їх обов`язку з підтримання належної мобілізаційної готовності, а саме сприяння особі призовного віку в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, шляхом забезпечення формального влаштування такої особи до навчального закладу та отримання нею внаслідок таких дій відповідних документів, що надають право на відстрочку від мобілізації.

Розуміючи протиправність власних дій, ОСОБА_8 , в кінці серпня 2025 року, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, а також з корисливих мотивів, узгодив можливість організації фіктивного вступу до одного із приватних навчальних закладів м. Вінниці громадянина України ОСОБА_9 з метою отримання ним відстрочки від призову на військову службу на період навчання та подальшого ухилення від виконання військового обов`язку в умовах дії правового режиму воєнного стану.

У свою чергу, 01.09.2025 громадянин України ОСОБА_9 повідомив службових осіб УСБУ у Вінницькій області про вказану протиправну діяльність ОСОБА_8 , звернувся із заявою про надання допомоги правоохоронному органу у розкритті і припиненні виявленої протиправної діяльності зазначеної особи та почав діяти під контролем правоохоронного органу.

ОСОБА_8 , використовуючи свої зв`язки серед працівників ПВНЗ ВІКОП, вирішив залучити до вищезазначеної злочинної діяльності адміністратора програмних засобів ЄДЕБО в ПВНЗ ВІКОП та структурному підрозділі «Фаховий коледж конструювання одягу» ПВНЗ ВІКОП ОСОБА_6 , який в свою чергу, будучи обізнаним зі злочинним умислом ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 09.09.2025 вступив з останнім в злочинну змову шляхом надання допомоги у процесі формального зарахування ОСОБА_9 на денну форму навчання до ПВНЗ ВІКОП з метою безпідставного отримання ним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, чим погодився на виконання ролі пособника у вчиненні даного кримінального правопорушення.

За результатами вчинених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 протиправних дій, інформація про здобуття освіти ОСОБА_9 внесена до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та останній, оновивши дані у мобільному застосунку «Резерв+», отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, за невстановлених слідством час та інших обставин, але не раніше 10.09.2025, ОСОБА_6 отримав в якості грошової винагороди за виконання ним свого обсягу злочинних дій частину грошових коштів у розмірі 100 доларів США із загальної суми грошових коштів у розмірі 600 доларів США, які були попередньо надані ОСОБА_9 в якості повної оплати ОСОБА_8 за організацію його формального зарахування на денну форму навчання до ПВНЗ ВІКОП, без наміру навчання та здобуття освіти, з метою безпідставного отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

08 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме пособництво у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Так, в ході проведення 09.10.2025 санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- грошові кошти в сумі 176 800 (сто сімдесят шість вісімсот) українських гривень,

- грошові кошти 77601 (сімдесят сім тисяч шістсот один) долар США, купюр різних номіналів, з якої виявлено одну купюру номіналом 100 (сто) доларів США, QD45849295A, яка була заздалегідь ідентифікованим засобом - грошовими коштами у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2025.

- грошові кошти в сумі 100 (сто) Євро.

Постановою слідчого від 09.10.2025, вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2025.

Так, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2025 (у справі № 127/32157/25) накладено арешт на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/34527/25) від 13.11.2025 постановлено передати в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () - (далі- АРМА) речові докази у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2025, на які накладено арешт, а саме зазначені вище грошові кошти, що вилучені у ОСОБА_6 та які 18.12.2025 були передані в управління АРМА.

Надалі, ухвалою слідчого суді Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/1652/26) від 22.01.2026 скасовано арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2025 (у справі № 127/32157/25) в рамках кримінального провадження №? 0000143 внесеного до ЄРДР 08.08.2025, в частині вилучених у ОСОБА_6 , грошових коштів та зобов`язано АРМА повернути їх власнику.

Основною метою накладення арешту на майно у кримінальному провадженні є забезпечення невідворотності настання негативних наслідків для особи за вчинення кримінальних правопорушень через позбавлення особи економічних переваг, одержаних внаслідок її протиправної поведінки, а також унеможливлення одержання такою особою будь-яких вигод внаслідок вчинення кримінального правопорушення, зокрема, доходів від нього.

Так, під час проведення огляду предметів та документів виявлених та вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 встановлено, що його діяльність щодо сприяння особам призовного віку в ухиленні від призову на військову службу, на особливий період, шляхом забезпечення їх формального влаштування до навчальних закладів та отримання ними внаслідок таких дій відповідних документів, що надають право на відстрочку від мобілізації мала плановий та системний характер, та передбачала отримання незаконного прибутку протиправним шляхом впродовж 2024-2025 років.

З огляду на вимоги ст. 98 КПК України, є достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені в ході обшуку вищевказані грошові кошти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні та набуті кримінально протиправним шляхом підозрюваним, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав.

Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, також адвокатом ОСОБА_4 подано письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію адвокатів.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000143 від 08.08.2025, за підозрою ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В межах даного провадження 09 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме пособництво у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як зазналось вище, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, матеріалами клопотання не доведено існування правових підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що досудове розслідування проводиться за ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якої не передбачає конфіскацію майна як виду покарання.

Також в матеріалах клопотання відсутні відомості про пред`явлення цивільного позову в рамках вказаного провадження.

Прокурором в судовому засіданні зазначено, що грошові кошти, вилучені під час обшуку у ОСОБА_6 визнані речовими доказами, у зв`язку з чим підлягають арешту.

Однак, на переконання слідчого судді, сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом вказаних коштів не може виступати метою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Також в клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно, тобто не дотримується мета накладення арешту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що грошові кошти були вилучені 09.10.2025, в подальшому ухвалою суду було накладено арешт на вказане майно.

Разом з тим, за час досудового розслідування, тобто фактично за 4 місяці, стороною обвинувачення не доведено, що вказані кошти були отримані незаконним шляхом, що стало підставою для винесення ухвали від 22.01.2026 про скасування арешту на вказане майно.

Таким чином, слідчий просить накласти арешт на майно повторно, з тих самих підстав, які вже були предметом судового розгляду та за результатами якого прийнято рішення про відсутність законних підстав для подальшого утримання майна, тобто клопотання подане з порушенням вимог КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги те, що слідчим подано клопотання повторно щодо майна, яке вже було предметом розгляду, без нових обставин або обґрунтувань, за час досудового розслідування слідством не підтверджено факту незаконного походження коштів, а також, що у своєму клопотанні слідчий належним чином не обґрунтував доцільність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення 09.10.2025 санкціонованого обшуку, за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000143 від 08.08.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України відмовити.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя