ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває об`єднане кримінальне провадження №0001332 від 02.12.2020 року, №0009192 від 09.11.2014 року, №0002668 від 08.05.2018 року, №0002612 від 04.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.ч. 2, 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 2, 3 ст. 187 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_11 судом в силу ч. 3 ст. 479-2 КПК України було роз`яснено можливість закриття кримінального провадження в частині обвинувачення останніх у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 23.08.2019 року на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Також, судом в силу положень ч. 2 ст.285 КПК України було роз`яснено обвинуваченим: ОСОБА_12 можливість звільнення від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки від 26.12.2019 року; ОСОБА_11 можливість звільнення від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжок від 19.10.2019 року, 01.11.2019 року, 07.11,2019 року, 23.12.2019 року, 26.12.2019 року; ОСОБА_13 можливість звільнення від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 01.11.2019 року, 23.12.2019 року, 30.11.2019 року, 07.12. 2019 року, 26.12.2019 року, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в частині вказаного обвинувачення відносно них.

В судовому засіданні обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_11 надали згоду на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення останніх у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 23.08.2019 року, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, заявивши, що вину у вчиненні крадіжки визнають. Також, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 надали суду згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, на підставі ст. 49 КК України та на закриття кримінального провадження відносно них.

Захисники не заперечували проти закриття кримінального провадження в цій частині.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні висловив думку про можливість звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині, що також було підтримано прокурором ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та надані документи, дійшов наступних висновків.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 23.08.2019 року на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого за наступних обставин.

23.08.2019 року близько 01:30 год., при виході з торгівельних рядів ярмарку по вул. Дерибасівській в напрямку вул. Катериненська, в процесі обіймання потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_14 , викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4», чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 1605, 09 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб; ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Водночас, 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, яким підвищено суму для визнання крадіжки кримінально караним діянням, зокрема якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу, податкова соціальна пільга (для кваліфікації правопорушення), дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 складає 1921 грн 00 коп., а отже, сума соціальної пільги у 2019 році становить 960 грн 50 коп. (1921 грн : 50% = 960 грн 50 коп.).

Це вказує, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2019 року становить 960 грн 50 коп. Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2019 складає 1921 грн 00 коп.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналізуючи наведені положення законів, слід дійти висновку, що відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Бо наразі не є кримінально карним діянням викрадення чужого майна, вартість якого становить до 1921 грн 00 коп. у 2019 році (часткова декриміналізація).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_13 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій за попередньою змовою групою осіб на загальну суму 1605,09 гривень.

З огляду на вищевикладене у всій сукупності, а також враховуючи те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яким роз`яснено наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та які добровільно надали свою згоду на закриття кримінального провадження, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_11 за епізодом вчинення крадіжки від 23.08.2019 року підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 на підставі ст. 49 КК України та закриття в частині кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину за наступних обставин.

В нічний час, 26.12.2019 року ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , спільно із ОСОБА_13 за попередньою змовою між собою, маючи прямий, єдиний корисливий умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у ресторані караоке «VANITY», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 23, заволоділи мобільним телефоном «Huawey P smart» належним ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток у розмірі 3499,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів за наступних обставин.

19.10.2019 року у нічний час, перебуваючи по вул. Катериненській кут вул. Грецької, в процесі обіймання потерпілого ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_16 викрав мобільний телефон «Apple iPhone X» вартістю 12800,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Окрім того, в нічний час 01.11.2019 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи за попередньою домовленістю і згодою з ОСОБА_13 , маючи єдиний злочинний корисливий умисел, а також усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, підготував раніше придбаний та завчасно заготовлений лікарський препарат «азалептин (азалептол, клозапин, ленпонекс)». Так, дочекавшись слушного моменту, ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, ленпонекс)» на організм ОСОБА_17 приховано та цілеспрямовано підсипав останній вказаний лікарський препарат до стакану із напоями, які вживала потерпіла. Через декілька хвилин, на ґрунті потрапляння в організм ОСОБА_17 лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)» їй стало погано та вона втратила свідомість. Скориставшись втратою свідомості ОСОБА_17 . ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Lenovo» вартістю 2333,33 гривень, грошові кошти в сумі 300 доларів США, що в еквіваленті НБУ становить 8022 грн., золоті сережки з ювелірного сплаву на основі золота, вартістю 1936,62 грн. Після чого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , залишили місце події, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 12291,95 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньо змовою групою осіб.

Також, 07.11.2019 року перебуваючи у номері готелю «Зірка», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 70, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, усвідомлюючи незаконність та суспільну небезпечність своїх дій, підготував раніше придбаний та завчасно заготовлений лікарський препарат «азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)». Дочекавшись слушного моменту, коли потерпіла приймала душ, ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії невідомого лікарського препарату на організм ОСОБА_18 приховано та цілеспрямовано підсипав останній вказаний лікарський препарат до стакану із напоями, які вживала потерпіла. Скориставшись втратою свідомості ОСОБА_18 , ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Redmi 5 plus» вартістю 2766,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Крім того, 23.12.2019 року у нічний час, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , повторно, перебуваючи в приміщенні ресторану «Vanity» за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 23, та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_19 , викрав мобільний телефон «Huawei Y6». В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , повторно, підійшли до ОСОБА_19 та в процесі обіймання потерпілого, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_19 , викрав мобільний телефон «Apple iPhone 7» вартістю 5633,33 гривень, який одразу же, непомітно для сторонніх осіб, передав ОСОБА_13 , який діючи одночасно за попередньою домовленістю знаходився в безпосередній близькості, за спиною потерпілого, після чого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , залишили місце події, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальний збиток в сумі 5633,33 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також, 26.12.2019 року ОСОБА_12 , ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_13 за попередньою змовою між собою, маючи прямий, єдиний корисливий умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у ресторані караоке «Vanity», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 23, заволоділи мобільним телефоном «Huawey P smart» належним ОСОБА_15 . Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток у розмірі 3499,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочинів за наступних обставин.

В нічний час 01.11.2019 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи за попередньою домовленістю і згодою ОСОБА_11 , маючи єдиний злочинний корисливий умисел, а також усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, підготував раніше придбаний та завчасно заготовлений лікарський препарат «азалептин (азалептол, клозапин, ленпонекс)». Так, дочекавшись слушного моменту, ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс) на організм ОСОБА_17 приховано та цілеспрямовано підсипав останній вказаний лікарський препарат до стакану із напоями, які вживала потерпіла. Через декілька хвилин, на ґрунті потрапляння в організм ОСОБА_17 лікарського препарату азалептин (азалептол, клозапин, лепонекс)» їй стало погано та вона втратила свідомість. Скориставшись втратою свідомості ОСОБА_17 . ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Lenovo» вартістю 2333,33 гривень, грошові кошти в сумі 300 доларів США, що в еквіваленті НБУ становить 8022 грн., золоті сережки з ювелірного сплаву на основі золота, вартістю 1936,62 грн. Після чого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , залишили місце події, спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 12291,95 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 23.12.2019 року у нічний час, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , повторно, перебуваючи в приміщенні ресторану «Vanity» за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 23, та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_19 , викрав мобільний телефон «Huawei Y6». В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , повторно, підійшли до ОСОБА_19 та в процесі обіймання потерпілого, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з кишені брюк ОСОБА_19 , викрав мобільний телефон «Apple iPhone 7» вартістю 5633,33 гривень, який одразу же, непомітно для сторонніх осіб, передав ОСОБА_13 , який діючи одночасно за попередньою домовленістю знаходився в безпосередній близькості, за спиною потерпілого, після чого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , залишили місце події, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальний збиток в сумі 5633,33 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також, 30.11.2019 року близько 00:00 год. ОСОБА_13 , діючи повторно, маючи прямий, єдиний корисливий умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у ресторані караоке «Vanity», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 23, познайомився із ОСОБА_20 . В подальшому, ОСОБА_13 , усвідомлюючи незаконність та суспільну небезпечність своїх дій, підготував раніше придбаний та завчасно заготовлений не відомий лікарський препарат.

Так, дочекавшись слушного моменту, коли пильність потерпілого була втрачена, ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії невідомого лікарського препарату на організм ОСОБА_20 , приховано та цілеспрямовано підсипав останньому вказаний лікарський препарат до стакану із напоями, які вживав потерпілий. Скориставшись втратою свідомості ОСОБА_20 , ОСОБА_13 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно потерпілого, а саме: планшет «Айпад» чорного кольору, вартістю 1775,00 гривень та грошові кошти в сумі 200 доларів США, що в еквіваленті НБУ становить 5348 гривень. Після чого, ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_20 , матеріальний збиток у розмірі 7123 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Окрім того, ОСОБА_13 діючи повторно, 07.12.2019 року у нічний час, маючи корисливий умисел на заволодіння чужим майном, прибув до ресторану «Vanity», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 23, де, знаходячись біля території розважального закладу познайомився із громадянином ОСОБА_21 . В подальшому, ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, усвідомлюючи незаконність та суспільну небезпечність своїх дій, підготував раніше придбаний та завчасно заготовлений невідомий лікарський препарат.

Так, дочекавшись слушного моменту, коли потерпілий пішов танцювати, ОСОБА_13 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечність та побічність дії невідомого лікарського препарату на організм ОСОБА_21 , приховано та цілеспрямовано підсипав останньому вказаний лікарський препарат до стакану із напоями, які вживав потерпілий. Через декілька хвилин, на ґрунті потрапляння в організм ОСОБА_21 , невідомого лікарського препарату, йому стало погано та ОСОБА_13 вивів його на вулицю. Скориставшись втратою свідомості ОСОБА_21 , ОСОБА_13 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав майно потерпілого, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», модель SM-J600F, вартістю 2821,01 гривень. Після чого ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_21 , матеріальний збиток у розмірі 2821,01 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Також, 26.12.2019 року ОСОБА_12 , ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_13 за попередньою змовою між собою, маючи прямий, єдиний корисливий умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у ресторані караоке «Vanity», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 23, заволоділи мобільним телефоном «Huawey P smart» належним ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток у розмірі 3499,66 гривень.

Таким чином, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на трок від трьох до п`яти років або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено.

Так, згідно матеріалів справи кримінального провадження початком перебігу строку давності для обвинуваченого ОСОБА_11 19.10.2019 року; обвинуваченого ОСОБА_13 01.11.2019 року; обвинуваченого ОСОБА_12 26.12.2019 року.

Разом із цим, відповідно до ч. 3 ст. 49 КПК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто, у разі вчинення особою в межах передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України строку нового злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад два роки, термін, передбачений ч. 1 ст.49 КК України переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину.

Так, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_11 01.11.2019 року, 07.11.2019 року, 23.12.2019 року, 26.12.2019 року вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, тобто до закінчення строку давності, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 19.10.2019 року, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже, враховуючи вищезазначене, для обвинуваченого ОСОБА_11 обчислення строку давності за кримінальні правопорушення ч. 2 ст. 185 КК України починаються з дня вчинення останнього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 26.12.2019 року.

Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_13 30.11.2019 року, 23.12.2019 року, 07.12.2019 року, 26.12.2019 року вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, тобто до закінчення строку давності, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 01.11.2019 року, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже, враховуючи вищезазначене, для обвинуваченого ОСОБА_13 обчислення строку давності за кримінальні правопорушення, передабчені ч. 2 ст. 185 КК України починаються з дня вчинення останнього злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 26.12.2019 року.

При цьому, судом враховується той, факт, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні й інших кримінальних правопорушень, вчинення яких інкриміновано останнім до закінчення строку давності за вчинені ними злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.

Водночас, суд зауважує на тому, що згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тобто, до ухвалення вироку у справі, суд не може робити висновки про винуватість особи, тим більше тоді, коли строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності спливли значно раніше, ніж суд робить такий висновок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також, те, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 свою вину у вчиненні інших інкримінованих їм злочинів не визнають, строки давності за вчиненні ними кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, слід рахувати з дня вчинення останнього епізоду злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України стосовно кожного обвинуваченого окремо.

Частиною 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Будь-яких даних, які б свідчили про ухилення обвинувачених ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 від досудового розслідування чи суду, не встановлено.

Водночас, саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 8 ст.284, ч. 3 ст.288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежать як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також за частиною 6 статті 368 КПК, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 в справі №493/1843/16-к зроблено висновок про те, що матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання. Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 р. № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284, 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Крім того, із системного аналізу норм КПК та КК України випливає, що передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення зі згодою потерпілої сторони на таке звільнення. В поданому випадку застосування положень ст. 49 КК України є обов`язковим для суду, а тому позиція потерпілих у цьому кримінальному провадженні не є вирішальною.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 серед іншого обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання, в тому числі у виді позбавлення строком до п`яти років, при цьому останній інкримінований ОСОБА_11 епізод злочину мав місце 26.12.2019 року, інкримінований ОСОБА_12 злочин мав місце 26.12.2019 року та останній інкримінований ОСОБА_13 епізод злочину мав місце 26.12.2019 року, у зв`язку із чим на день вирішення питання про їх звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більше п`яти років, а також з урахуванням згоди обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , суд вважає, що на підставі імперативних положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України вони мають бути звільнені від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в цій частині має бути закрите на підставі п. 1 ч 2 ст. 284 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року в частині обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки від 23.08.2019 року, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року в частині обвинувачення ОСОБА_11 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом крадіжки від 23.08.2019 року, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 26.12.2019 року, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року в частині обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 26.12.2019 року, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 19.10.2019 року, 01.11.2019 року, 07.11.2019 року, 23.12.2019 року, 26.12.2019 року, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року в частині обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 19.10.2019 року, 01.11.2019 року, 07.11.2019 року, 23.12.2019 року, 26.12.2019 року - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 01.11.2019 року, 23.12.2019 року, 30.11.2019 року, 07.12.2019 року, 26.12.2019 року, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року в частині обвинувачення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 01.11.2019 року, 23.12.2019 року, 30.11.2019 року, 07.12.2019 року, 26.12.2019 року - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Колегія суддів

Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний номер справи: №522/10986/20

Номер провадження № 1-кп/ 522/699/26

Головуючий суддя ОСОБА_1