Справа № 183/5694/26
№ 1-кс/183/632/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000658 за 11 травня 2026 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайський Харківської області, громадянин України, неодружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей 2022 та 2023 років народження, маючий середню спеціальну освіту, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який проходить службу у резервному батальйоні військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

У провадження слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вказане клопотання.

В суді прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, зазначених у його мотивувальній частині.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання, просив суд за можливості застосувати до нього домашній арешт.

Захисник в суді не заперечив проти задоволення клопотання, просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено таке.

Слідчим відділом Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2026 року за № 0000658 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється прокурорами Самарівського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 травня 2026 року приблизно о 18 годині 00 хвилин військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходилися в приміщенні на території розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_4 запідозрив ОСОБА_7 у вживанні наркотичних речовин, та у нього виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження останньому.

Реалізуючи вказаний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її у резервному батальйоні військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимогам ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28, 29, 31, 32, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09 травня 2026 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, перебуваючи у приміщенні на території розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , діючи умисно, на ґрунті виниклої підозри вживання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 наркотичних засобів, наблизився до нього та завдав 1 удар правою рукою в область тулуба спереду, від чого ОСОБА_7 впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс йому 2 удари кулаком правої руки у праву частину тулубу, 2 удари кулаком правої руки в передню частину тулубу, 2 удари кулаком правої руки в ліву частину тулубу, а також 1 удар правою ногою в область спини, та в подальшому на наступний день 10 травня 2026 року наніс ще 1 удар кулаком правої руки в ділянку живота ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у виді садна невизначеної форми розміром 2х1 см на передній поверхні грудної клітини зліва, що призвело до внутрішньої кровотечі, гострої крововтрати та травми селезінки, внаслідок чого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер на території військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

11травня2026 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11травня2026 року кримінальне провадження № 0000658 перекваліфіковано на склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

11травня2026 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208, 615 КПК України.

12травня2026 року військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Викладені обставини дають підстави обґрунтовано підозрювати військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, виходжу з такого.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час судового засідання, перед слідчим суддею доведено, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненнітяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає лише позбавлення волі строком від семи до десяти років, тому останній розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення його буде засуджено судом до позбавлення волі, тому існує ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем Збройних сил України, у разі вільного пересування матиме можливість за для уникнення реального покарання за вчинення тяжкого злочину як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків за провадженням, оскільки останні проходять військову службу в одному підрозділі з підозрюваним, та інших свідків за провадженням. При цьому, враховуючи, що наразі під час здійснення досудового розслідування не допитані та не встановлені інші особи, тобто свідки, яким можуть бути відомі обставини та відомості вчинення ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_4 може впливати на даних осіб для зміни їх показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка систематично здійснює виїзди в зони ведення активних бойових дій, тому останній матиме можливість не прибувати, або не своєчасно прибувати за викликом слідчого або прокурора для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, у зв`язку з чим підозрюваний може перешкоджати проведенню досудового розслідування у розумні строки.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,свідчить те, що підозрюваному ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальний ризик і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану або дезертирство, тобто злочини, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 4 ст. 408 КК України.

Застосування до ОСОБА_4 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Крім того, інший запобіжний захід обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 неможливо, оскільки особисте зобов`язання, особиста порука або застава виключає той фактор щодо обізнаності органом досудового розслідування про постійне місця знаходження ОСОБА_9 ,враховуючи його місце реєстрації та можлива зміна місця розташування військового підрозділу, а тому останній користуючись даними факторами, може вчинити дії, які передбачені п.п. 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та тим самим зашкодити проведенню досудового розслідування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, він відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України.

Так, ОСОБА_4 зобов`язаний, в службовий час, та понад встановлений службовий час в період військових навчань, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, за наказом на бойовому завданні військової частини НОМЕР_1 під час військового стану, та виконувати свої службові обов`язки за посадою, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України. У зв`язку із викладеним, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечить виконання останнім службових обов`язків.

На підставі викладеного вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявному ризику більш м`якими запобіжними заходами.

Отже, встановлені щодо підозрюваного ризики є вагомими і на даному етапі кримінального провадження не можуть бути усунуті в менш обтяжливий спосіб, тому суд відхиляє аргументи сторони захисту направлені на обґрунтування клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу на домашній арешт.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 10 липня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1