Справа № 304/2370/25 Провадження № 1-кп/304/166/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

її захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000145 від 21 липня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючої, неодруженої, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

двадцятого липня 2025 року о 14.00 год обвинувачена ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda Fabia», р/н НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою національного значення Н13 сполученням Львів Самбір Ужгород у напрямку села Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області, навпроти будинку № 91 по вулиці Ужгородській у населеному пункті Перечин Ужгородського району Закарпатської область, проявила неуважність до дорожньої обстановки та, у порушення вимог п. 10.1, 14.2. «б» Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку для інших учасників руху, та перед початком обгону не переконалася в тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду по тій самій смузі подав сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч, через що допустила виїзд свого автомобіля на ліве узбіччя з подальшим зіткненням з каркасом автобусної зупинки, де у той час перебувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого кураєвого перелому переднього краю кульшової западини справа з незначним зміщенням уламків, закритого перелому правої латеральної крижової маси із незначним зміщенням уламків, субкапітального перелому ІІ-ІІІ плюснових кісток правої стопи з незначним зміщенням, множинних саден передньої черевної стінки, обох нижніх кінцівок, які згідно з висновком судово-медичної експертизи кваліфіковані як тілесні ушкодження середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, щиро розкаялася та показала, що 20 липня минулого року рухалася на власному транспортному засобі у напрямку міста Ужгорода. У населеному пункті Перечин, транспортний засіб, який рухався попереду неї, ввімкнув правий покажчик повороту, а вона, ввімкнувши лівий, розпочала маневр його обгону. Однак, вже перебуваючи на зустрічній смузі, вона побачила, що автомобіль, що рухався попереду неї, також ввімкнув лівий покажчик повороту та розпочав рух. Тоді вона, задля уникнення зіткнення, вирішила заїхати у вуличку, що розташована за автобусною зупинкою, однак зачепила балку автобусної зупинки, на якій очікувала потерпіла, від чого потерпіла отримала тілесні ушкодження. Зазначила, що відразу вжила всіх необхідних заходів для надання потерпілій допомоги та наразі повністю відшкодувала спричинену шкоду.

До початку судового засідання захисник ОСОБА_6 подав суду клопотання про звільнення його підзахисної від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винної з потерпілою. Вказує, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є необережним нетяжким злочином, вона раніше не судима та вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім цього його підзахисна у вчиненому злочині щиро кається, з потерпілою примирилася і вона не має до неї будь-яких претензій ні морального, ні матеріального характеру, завдані збитки потерпілій відшкодовані, про що свідчить заява ОСОБА_4 від 26.10.2025.

У судовому засіданні захисник та обвинувачена вказане клопотання підтримали та просили задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття провадження у справі не заперечила, підтвердила обставини, викладені захисником у клопотанні щодо примирення з ОСОБА_5 та повного відшкодування їй шкоди.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника не заперечив.

Враховуючи, що наведені вище фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачена правильно зрозуміла зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності її позиції немає, роз`яснивши їй, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченої, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому злочині і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про заявлене стороною захисту клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, суд, враховуючи позицію потерпілої та прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно із ст. 12 цього Кодексу відноситься до нетяжкого злочину.

Також встановлено, що таке є необережним злочином, обвинувачена вказане кримінальне правопорушення вчинила вперше, щиро покаялася, засудила свою злочинну поведінку, примирилася з потерпілою, яка не має до неї претензій ні морального, ні матеріального характеру, відшкодувала потерпілій заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинувачену ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, закривши провадження у справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та розгляду справи судом не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання щодо процесуальних витрат з урахуванням позиції Верховного Суду (постанови від 29 вересня 2021 року у справі № 342/1560/20 (провадження № 51-2331км21), від 02 грудня 2021 року у справі № 449/1689/19, від 01 лютого 2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23)), за якою закриття кримінального провадження щодо особи на нереабілітуючих підставах і застосування до особи більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз та витрати на надання потерпілому правової допомоги, слід вирішити у порядку ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази вирішуватиметься в порядку статті 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винної з потерпілою, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази, а саме транспортний засіб марки «Skoda Fabia», р/н НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого згідно із Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 такій повернути.

Процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/107-25/9456-ІТ від 21 серпня 2025 року у розмірі 4 011 (чотири тисячі одинадцять) грн 30 коп., стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 7, 8 ст. 376 КПК України.

Головуючий:ОСОБА_1