Справа № 303/8261/25
Провадження № 1-кп/303/656/25
УХВАЛА

29 жовтня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 22.07.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 162, ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст.291 КПК України. Підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , не заперечили проти призначення судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

З врахуванням думки учасників, суд вважає можливим судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні. Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що до обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 30 жовтня 2025 року. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене, ризики, які служили підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Пояснив, що на утриманні в нього малолітня дитина, дружина ніде не працює. Він не ухилявся від органу досудового розслідування і не буде ухилятися від суду, чинити тиск ні на кого не збирається. На даний час він фактично проживає в будинку матері, тому просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Одночасно пояснила, що всі докази по кримінальному провадженні вже зібрані, чинити тиск її підзахисний не буде. Ризики, на які вказує прокурор необґрунтовані.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд констатує наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 30.10.2025 року. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушеннях, в тому числі правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину. Суд враховує тяжкість покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованих йому кримінальнихправопорушеннях.

Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.

Крім того, суд вважає, що не втратив актуальності ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Даний ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченому, та суворості покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, а тому, на думку суду є велика вірогідність того, що під важкістю відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на даний час повністю своєї актуальності не втратили.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок про необхідність продовження до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст.315 КПК України, вирішені, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч.1 ст.316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 314-316, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 162, ст. 126-1 КК України, призначити до судового розгляду в залі судових засідань Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області на 10 год. 30 хв. 06 листопада 2025 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілих.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб - по 27 грудня 2025 року, без визначення розміру застави.

На ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_10