Провадження №1-кс/522/5445/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з керівником Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000094 від 11.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11.06.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 2019 року по квітень 2025 року, більш точно дата та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи за місцем тимчасового проживання в будинку за АДРЕСА_3 та в подальшому за місцем тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_4 , де також проживала та перебувала його малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематично вчиняв відносно останньої насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло, що виражалось в наступному.

Зловживаючи наданим йому статусом та обов`язками батька щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , використовуючи свій авторитет та фактичний вплив на останню, а також достовірно знаючи про її малолітній вік, ОСОБА_5 , користуючись відсутністю інших членів сім`ї, задовольняв свою статеву пристрасть шляхом вчинення умисних дій сексуального характеру по відношенні до особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, не пов`язаних із проникненням в її тіло.

Так, ОСОБА_5 переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на здійснення сексуального насильства відносно своєї малолітньої доньки, діючи протиправно, з мотивів сексуального характеру та з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у вигляді порушення права особи на волю, честь та гідність, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітньої потерпілої на статеву свободу та статеву недоторканість, використовуючи свою значну фізичну перевагу, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, а саме користуючись відсутністю інших членів сім`ї кликав малолітню ОСОБА_5 до своєї кімнати та залишаючись із останньою наодинці реалізуючи свої навмисні дії та користуючись тим, що ОСОБА_5 з врахуванням її віку та індивідуально-психологічних особливостей не була здатна правильно розуміти характер та значення скоєних з нею дій та здійснювати опір в силу свого малолітнього віку, роздягав її, приспускаючи штани та спідню білизну та торкався своїми руками її статевих органів, сідниць та грудей без проникнення оголюючи свої генеталії, змушуючи торкатися її своїми руками його статевих органів, що викликало у малолітньої потерпілої гостру стресову реакцію (негативну) на його дії, однак ОСОБА_5 не реагував на реакцію ОСОБА_5 та припиняв вчиняти вказані дії задовольнивши свою статеву пристрасть, після чого відпускав потерпілу, тим самим вчиняв насильниці дії сексуального характеру відносно малолітньої, пов`язані із домашнім насильством.

25.09.2025 року, о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

ОСОБА_5 25.09.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України за кваліфікуючими ознаками - вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинене щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років не залежно від її добровільної згоди.

Слідчим зазначено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; висновком експерта за результатами проведення судової-психологічної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 зазначеного запобіжного заходу орган досудового розслідування вважає наявність передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при необранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, яке обумовлено тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тому, побоюючись покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, ( п.1 ч.1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, знищити, сховати або спотворити інформацію, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що докази винуватості ОСОБА_5 досудовим розслідування ще встановлюються, тому у разі застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, підозрюваний матиме можливість знищити або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та даний ризик полягає у тому, що ОСОБА_5 є батьком потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спільно проживав із нею, тому перебуваючи на свободі, матиме змогу незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_5 відповідно до ст. 221 КПК України має право ознайомитись із матеріалами кримінального провадження, а отже: доказами, здобутими в ході досудового розслідування, знатиме ПІП свідків, потерпілого та їх місце мешкання, які допитані у кримінальному провадженні, та яких не допитано в суді, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може вплинути на них з метою примушування до зміни показів у суді або уникати від прибуття до суду для дачі показів, які викривають останнього у вчиненні злочину, (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме ОСОБА_5 може здійснити заходи по знищенню доказів що викривають його у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, впливати на осіб, які ще не допитані в якості свідків у вказаному кримінальному провадженні чим може перешкодити проведенню повного та всебічного досудового розслідування, (п.4 ч.1 ст. 177 КПК України);

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що на думку підтверджується мотивом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та тим самим може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Як зазначає слідчий, за погодженням з прокурором, зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України є підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необгрунтованість.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Так, з наданих до суду матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Викладені обставини, а також тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 свідчать про те, що підозрюваний, у випадку не застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду в силу тяжкості вчиненого злочину; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Також, слідчий суддя враховує що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, та не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Крім того, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з керівником Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.11.2025 року, після чого, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 25.09.2025 року з моменту фактичного затримання особи та припиняє свою дію 23.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: