Справа № 159/6135/24 Провадження №11-кп/802/402/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000722 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ковеля Волинської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, не непрацюючий, не судимий,

засуджений за ст.336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання на виконання даного вироку.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) як військовозобов`язаний, за результатами медичного огляду, проведеного 21.05.2024 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнаний придатним до військової служби.

На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ, Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 272/2024 від 06.05.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 3685-ІХ, ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_8 21.05.2024 о 15 год 40 хв вручено повістку про необхідність прибуття 22.05.2024 о 18 годині в ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

Однак, він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, за відсутності передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, не прибув на вказаний час та дату відповідно відмовився від відправки у складі команди для проходження військової служби у військовій частині, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду необґрунтованим, оскільки місцевим судом порушено вимоги кримінального процесуального закону, а також у зв`язку з неповнотою судового розгляду. Посилається на те, що вирок базується на припущеннях та недопустимих доказах. Просить вирок суду скасувати, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували і просили скасувати вирок суду і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, думку прокурора, яка подану апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно правил ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції були дотримані.

Приписами статті 392 КПК України регламентовано, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження і які досліджені місцевим судом відповідно до ст.94 КПК України.

Тому твердження апелянта про те, що стороною обвинувачення не надано беззаперечних і достатніх доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими і спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Як убачається з оскаржуваного вироку, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, за відсутності передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, не прибув на вказаний час та дату відповідно відмовився від відправки у складі команди для проходження військової служби у військовій частині, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством встановлено ряд поважних причин, за яких громадяни України можуть не з`явитися до РТЦК, за наявності підтверджуючих документів, а саме: смерть близького родича, хвороба або необхідність догляду за хворими близькими родичами, здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття, потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову і стала перешкодою своєчасному прибуттю.

Разом з тим, даних про такі обставини обвинуваченим та його захисником не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Так, в суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що у травні 2024 року пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої визнаний придатним до військової служби. У той же день, після проходження військово-лікарської комісії, у ІНФОРМАЦІЯ_5 в присутності двох працівників ТЦК відмовився отримувати «бойову» повістку, вийшов з приміщення ТЦК та більше там не з`являвся. Встановлених законом підстав для відстрочки від призову на військову службу в нього не було. Від отримання «бойової» повістки відмовився, оскільки держава не повертає належне йому майно, вилучене в нього у кримінальному провадженні щодо нього та ще трьох осіб, яке вже тривалий час перебуває на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області. Повідомив, що свій обов`язок перед державою служби у ЗСУ він виконає після виконання державою свого обов`язку по поверненню його майна. З цієї ж причини не визнає себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.336 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 не заперечував і не заперечує той факт, що будь-яких документів про те, що він не є придатним чи обмежено придатним до військової служби не має.

Будучи допитаним місцевим судом свідок ОСОБА_9 суду показав, що працює лікарем-терапевтом Ковельського міжрайонного територіального медичного об`єднання та у травні 2024 року очолював військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Очолюваною ним військово-лікарською комісією ОСОБА_8 21.05.2024 визнаний придатним до військової служби, про що оформлено відповідну довідку. Довідку про придатність військовозобов`язаного до військової служби комісія передала до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даних про оскарження цього рішення ОСОБА_8 у нього немає.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює на посаді старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 . У травні 2024 року ОСОБА_8 військово-лікарською комісією був визнаний придатним до військової служби у зв`язку з чим 21.05.2024 о 15 год. 40 хв. в приміщенні ТЦК він вручив йому повістку про явку до ТЦК о 18.00 годині 22.05.2024 для відправки у військову частину. Отримати вказану повістку ОСОБА_8 відмовився, про що він та ще двоє працівників ТЦК склали комісійний акт. При цьому, він уточнив у ОСОБА_8 , що підстав для відстрочки у нього немає та попередив його про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Ні о 18.00 годині 22.05.2024, ні пізніше ОСОБА_8 за викликом не з`явився, тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, свідок ОСОБА_10 підтвердив, що ОСОБА_8 відмовився від отримання повістки про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації, про що працівниками ТЦК було складено відповідний комісійний акт.

Крім того, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, згідно з довідки від 21.05.2024 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії та картки обстеження та медичного огляду Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , останній 21.05.2024 визнаний придатним до військової служби (а.к.п.52).

Відповідно до списку від 22.05.2024 військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 , і підлягають відправці 22.05.2024 у складі команди НОМЕР_1 , під номером 3 значиться рядовий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.к.п.51).

Згідно повістки ІНФОРМАЦІЯ_4 про виклик ОСОБА_8 , він повідомляється про призов на військову службу у Збройних Силах України по мобілізації і у зв`язку з цим йому наказано прибути о 18.00 годині 22.05.2024 за адресою: АДРЕСА_2 . Повістка містить відмітку про відмову ОСОБА_8 21.05.2024 о 15 год. 40 хв. від підпису про її отримання (а.к.п.54).

Також відповідно до рапорту офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого лейтенанта ОСОБА_11 , будучи оповіщеним належним чином о 15 год. 40 хв. 21.05.2024 про необхідність прибуття на 18.00 годину 22.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військової служби згідно Указу Президента «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_8 від даної бойової повістки відмовився, про що свідчить акт про відмову від отримання повістки, яка була зачитана в усній формі для відома та виконання (а.к.п.50).

Також місцевим судом досліджено акт про відмову отримувати повістку на військову службу згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 21.05.2024, згідно якого комісією у складі старшого лейтенанта ОСОБА_10 , старшого сержанта ОСОБА_12 , головного спеціаліста ОСОБА_13 зафіксовано відмову 21.05.2024 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_8 від отримання повістки, яка була йому зачитана в усній формі для відома та виконання (а.к.п.56).

Згідно аркушу доведення ОСОБА_8 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 про кримінальну відповідальність за ст.336 КК України щодо ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, міститься відмітка про відмову 21.05.2024 ОСОБА_8 від підпису (а.к.п.55).

Також апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_8 не заперечує, що відмовлявся від підпису на зазначених вище документах.

Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у апеляційного суду сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції показання свідків, документів, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому місцевий суд обґрунтовано прийняв їх до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив істотних процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Підстав для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ч.1 ст.415 КПК України апелянтом не наведено в своїй апеляційній скарзі, так само не наведено таких підстав і під час апеляційного розгляду. Тому вимоги апеляційної скарги про скасування оскаржуваного вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції до задоволення не підлягають, оскільки вони не ґрунтуються на приписах ч.1 ст.415 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ст.336 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також місцевим судом враховано конкретні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання, водночас висловив бажання бути у подальшому призваним на військову службу.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ст.336 КК України, яке слід відбувати реально.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування вироку суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: