Справа №766/6280/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 25.03.2024 під №0000430 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгоград рф, громадянина рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів),

передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28,

ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_7 09.03.2022 приблизно о 12:00 годині (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) військовослужбовці внг рф, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за наказом та під керівництвом Особи 1, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф, будучи озброєними, примусили діючого на той час начальника ізолятору тимчасового тримання №1 ГУНП в Херсонській області (далі ІТТ №1) ОСОБА_8 віддати ключі від всіх приміщень ізолятору, тобто фактично захопили та встановили свій контроль над ITT №1, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено виключно з метою нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування до цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не раніше 09.03.2022, невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф залучили до реалізації спільного плану стрільця роти оперативного призначення 143 полку оперативного призначення (в/ч НОМЕР_1 ) 50 оброп ОСОБА_7 , який був достовірно обізнаний про те, що між рф та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов?язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

У період часу з початку березня по кінець жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , діючи під керівництвом особи, обвинувальний акт стосовно якої направлено до суду, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф та за попередньою змовою групою осіб з невстановленими військовослужбовцями рф, перебуваючи в окупованому місті Херсон, умисно, порушуючи ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І, виконував функції конвойного, вчиняв нелюдяне поводження та забезпечував нелегальне ув?язнення цивільних осіб, які утримувались в приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

1. 03.05.2022 приблизно об 11:00 годині (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) троє невстановлених військовослужбовців рф, перебуваючи на блокпосту в районі Корабельної площі в м. Херсоні, погрожуючи вогнепальною зброєю, із застосуванням фізичного насильства, без складання процесуальних документів, затримали ОСОБА_9 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вулиця Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 10.05.2022.

3 03.05.2022 до 10.05.2022 військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , виконуючи функції конвойного в зазначеному місці несвободи, забезпечував режим нелегального ув?язнення ОСОБА_9 та інших осіб, який був поєднаний з нелюдяним поводженням щодо них. Потерпілий утримувався у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, у приміщенні непридатному для тривалого перебування людини, в якому він страждав від голоду та відсутності місця для сну. ОСОБА_9 не надавались предмети гігієни або можливість прийняти душ, він піддавався постійним вербальним погрозам, тобто перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 та інші особи порушили вимоги ст. 147 Конвенції.

В один із днів утримання ОСОБА_9 (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 вивів його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні, а також в заламуванні рук за спину, конвоював потерпілого до одного з кабінетів, де двоє невстановлених військових рф допитували останнього та катували.

Лише 10.05.2022 приблизно о 13:00 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) потерпілого ОСОБА_9 звільнено з місця утримання, без надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув`язнення.

2. 09.05.2022 о 10:00 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) шестеро невстановлених військовослужбовців рф, перебуваючи на блокпосту біля Хлібзаводу №3 по вул. Іллі Кулика в м. Херсоні, погрожуючи вогнепальною зброєю, із застосуванням фізичного насильства, без складання процесуальних документів, затримали ОСОБА_10 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань

України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 15.07.2022.

3 09.05.2022 до 15.07.2022 військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , виконуючи функції конвойного в зазначеному місці несвободи, забезпечував режим нелегального ув?язнення ОСОБА_10 та інших осіб, який був поєднаний з нелюдяним поводженням щодо них. Потерпілий утримувався у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, у приміщенні непридатному для тривалого перебування людини, в якому він страждав від голоду та відсутності місця для сну. ОСОБА_10 не надавались предмети гігієни або можливість прийняти душ, він піддавався постійним вербальним погрозам, тобто перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров?ю, військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 та інші особи порушили вимоги ст. 147 Конвенції.

Під час нелегального ув?язнення ОСОБА_10 (точний час та дати досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_7 , щонайменше тричі виводив його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні, а також в заламуванні рук за спину, конвоював потерпілого до одного з кабінетів, де невстановлені військові рф допитували останнього та катували.

Лише 15.07.2022 приблизно о 15:00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_10 звільнено з місця утримання, без надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув?язнення.

3. Також 21.07.2022 приблизно о 06:30 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) щонайменше вісім невстановлених військовослужбовців російської федерації на трьох автомобілях невстановленого типу та марки прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий ОСОБА_11 . Погрожуючи вогнепальною зброєю, без складання процесуальних документів, вказані особи затримали потерпілого, який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання ОСОБА_12 перевезено та ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 01.08.2022.

З 21.07.2022 військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , виконуючи функції конвойного в зазначеному місці несвободи, забезпечував режим нелегального ув?язнення ОСОБА_11 та інших осіб, який був поєднаний з нелюдяним поводженням щодо них. Потерпілий утримувався у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, у приміщенні непридатному для тривалого перебування людини, в якому він страждав від голоду та відсутності місця для сну. ОСОБА_13 не надавались предмети гігієни або можливість прийняти душ, він піддавався постійним вербальним погрозам, тобто перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров?ю, але не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 та інші особи порушили вимоги ст. 147 Конвенції.

Під час нелегального ув?язнення ОСОБА_14 (точний час та дати досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_7 щонайменше двічі виводив його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні та у штовханні в спину, від чого він ударявся головою об стіну, конвоював потерпілого для дактилоскопіювання, а також до одного з кабінетів, де невстановлені військові рф допитували останнього і катували.

Лише 01.08.2022 приблизно о 17:00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_14 звільнено з місця утримання, без надання будь-яких документів щодо підстав затримання та ув?язнення.

Отже, військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими військовослужбовцями та представниками силових структур рф, вчинив жорстоке поводження з цивільними особами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що виражалось у нелюдяному поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, ненадання медичної допомоги) та завданні фізичних (заламування рук за спину, штовхання), а також психологічних страждань (надягання шапки на очі для дезорієнтації в приміщенні) та забезпечені режиму нелегального ув?язнення потерпілих, чим порушив ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 75 Протоколу І.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, як жорстоке поводження з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

У період часу з березня до жовтня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , діючи під керівництвом Особи 1, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф, за попередньою змовою групою осіб, виконуючи функції конвойного в місці несвободи, облаштованому в захопленому приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, вчинив умисні дії, що полягали у пособництві іншим військовослужбовцям рф щодо заподіяння фізичних страждань (побоїв та тілесних ушкоджень) тобто катування потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 з метою отримання інформації на користь окупаційних військ, поєднаних з умисним вбивством потерпілого ОСОБА_15 , чим порушив вимоги ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 75 Протоколу І.

1. Так 03.05.2022 приблизно об 11 годині (точний час у ході військовослужбовців рф, перебуваючи на блокпосту в районі Корабельної площі в м. Херсоні, погрожуючи вогнепальною зброєю, із застосуванням фізичного насильства, без складання процесуальних документів, затримали ОСОБА_9 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 10.05.2022.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою надання допомоги (пособництва) іншим військовослужбовцям рф у жорстокому поводженні (катуванні) з цивільними особами, усуваючи перешкоди до вчинення злочину, в один із днів утримання ОСОБА_9 (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), вивів його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні, а також в заламуванні рук за спину, конвоював потерпілого до одного з кабінетів, де двоє невстановлених військових рф допитували та катували останнього, шляхом нанесення невизначеної кількості ударів ногами, руками та гумовою палицею по всьому тілу, з вимогою надати інформацію про місцезнаходження учасників територіальної оборони м. Херсона. Після закінчення вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , без надання ОСОБА_9 медичної допомоги, конвоював його до камери, де забезпечував режим нелегального ув`язнення та утримував для подальших катувань.

2. 09.05.2022 приблизно о 10 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) шестеро невстановлених військовослужбовців рф, перебуваючи на блокпосту біля Хлібзаводу №3 по вул. І. Кулика в м. Херсоні, погрожуючи вогнепальною зброєю, із застосуванням фізичного насильства, без складання процесуальних документів, затримали ОСОБА_10 , який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання потерпілого перевезено та ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 15.07.2022.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою надання допомоги (пособництва) іншим військовослужбовцям рф у жорстокому поводженні (катуванні) з цивільними особами, усуваючи перешкоди до вчинення злочину, під час нелегального ув?язнення ОСОБА_10 щонайменше тричі (точний час та дати досудовим розслідуванням не встановлені), виводив його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні, а також в заламуванні рук за спину, конвоював потерпілого до допитували та катували останнього шляхом нанесення 5-7 ударів ногами, руками в область грудної клітини та не менше 4 ударів гумовою палицею по ногам, з вимогою надати неправдиву інформацію про допомогу Збройним силам України. Після закінчення вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , без надання ОСОБА_10 медичної допомоги, конвоював його до камери, де забезпечував режим нелегального ув`язнення та утримував для подальших катувань.

3. Також 2107.2022 приблизно о 06:30 годині (точний час у ході досудового розслідування не встановлено) щонайменше вісім невстановлених військовослужбовців російської федерації на трьох автомобілях невстановленого типу та марки прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий ОСОБА_11 . Погрожуючи вогнепальною зброєю, без складання процесуальних документів, вказані особи затримали потерпілого, який у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав, тобто був особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, як громадянин України, котрий не бере активної участі у бойових діях та опинився в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання ОСОБА_14 перевезено та ув?язнено в одній із камер у приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де він утримувався до 01.08.2022.

ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою надання допомоги (пособництва) іншим військовослужбовцям рф у жорстокому поводженні (катуванні) з цивільними особами, усуваючи перешкоди до вчинення злочину, під час нелегального ув`язнення ОСОБА_16 щонайменше один раз (точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені), виводив його з камери та із застосуванням психологічного і фізичного насильства, яке полягало в надяганні шапки на очі для дезорієнтації у приміщенні та у штовханні в спину, від чого він ударявся об стіну, конвоював потерпілого до одного з кабінетів, де військовослужбовці рф у кількості від 4 до 5 осіб допитували та катували останнього шляхом нанесення не менше двох ударів гумовою палицею в область спини з вимогою надати неправдиву інформацію про допомогу Збройним силам України. Після закінчення вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , без надання ОСОБА_11 медичної допомоги, конвоював його до камери, де забезпечував режим нелегального ув`язнення та утримував для подальших катувань.

4. Крім того, в ніч з 17.06.2022 на 18.06.2022 військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , виконуючи функції конвойного в місці несвободи, облаштованому в захопленому приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, вчинив умисні дії, що полягали у пособництві двом особам, обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду, а також трьом невстановленим військовослужбовцям рф в жорстокому поводженні (катуванні) та умисному вбивстві цивільної особи.

Так 12.06.2022 приблизно о 22 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) шестеро невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців рф, за попередньою змовою між собою, прибули за адресою: м. Херсон, вул. Нечуя-Левицького, 22, будучи озброєними вогнепальною зброєю, погрожуючи застосуванням фізичного насильства у разі непокори, без складання процесуальних документів, затримали потерпілого ОСОБА_15 .

Відразу після затримання потерпілого ув?язнено до камери №7 в приміщенні ІТТ №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, де останній незаконно утримувався впродовж тижня.

В ніч з 17.06.2022 на 18.06.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 разом з двома особами, обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду та трьома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями рф, зайшли до камери №7, де утримувались ОСОБА_15 та ще двоє ув?язнених.

ОСОБА_7 , діючи з метою надання допомоги (пособництва) вказаним військовим рф в катуванні ОСОБА_15 , свідомо припускаючи настання його смерті, став на охорону вхідних дверей всередині камери, створюючи безпечні умови для інших співучасників злочину від ув?язнених осіб, тобто усунув перешкоди для вчинення злочину, та вів спостереження за катуванням та вбивством ОСОБА_17 під час його вчинення в камері з метою забезпечити реалізацію спільного умислу, а також недопущення фізичного супротиву потерпілих та можливої їх втечі.

У цей час дві особи, обвинувальний акт стосовно яких направлено до суду, та троє невстановлених досудовим розслідуванням військовослужбовців рф, переслідуючи єдиний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, здійснили катування потерпілого ОСОБА_15 та умисне протиправне заподіяння смерті останньому (вбивство), шляхом нанесення йому численних ударів руками та ногами по всьому тілу, обличчю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної порожнини, а саме множинних двобічних прямих переломів ребр, що знаходиться в прямому причинному зв?язку з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких він помер у камері №7 ITT №1 за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3.

Отже, військовослужбовець внг рф ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, надавав допомогу (пособництво) військовослужбовцям рф у жорстокому поводженні з нелегально ув?язненими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , яка виразилась у конвоюванні потерпілих для катування та спостереженні за ними перед катуванням та під час їх вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу, а також у пособництві в умисному вбивстві ОСОБА_15 , котрий перебував під захистом, чим порушив вимоги ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції та 7. 2 ст. 75 Протоколу І.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України, як пособництво у жорсткому поводженні з цивільним населенням, поєднаним з умисним вбивством, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

ІI. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 29.04.2024 було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 05.06.2024, 05.08.2024, 18.09.2024.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви.

Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачений ОСОБА_7 не скористався.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 438 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 до призначених судових засідань опублікуванні у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, відповідні повідомлення про виклик до суду були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, не зважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_7 на території України, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_7 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 18.09.2024 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000430 від 25.03.2024 висунуте щодо злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 13.11.2024 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 29.04.2024 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 15.10.2025, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

За час судового розгляду обвинувачений міг з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що у нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

IV. Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор в ході судових дебатів висловила позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинах, про що свідчить обсяг доказів зібраних на стадії досудового розслідування та у подальшому досліджених судом. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винними та за правилами ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

Захисник просив суд ухвалити вирок на підставі досліджених судом доказах та вирішити можливість призначення покарання не пов`язаного з довічним позбавленням волі.

V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2024 (справа №487/2713/24), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні поставлених йому у провину кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду місця події від 17.11.2022 з додатком у виді фото таблиці та відеозапису, за змістом якого оглянуто будівлю ІТТ №1 (місце вчинення інкримінованих обвинуваченому протиправних дій), розташовану по вул. Теплоенергетиків, 3, м. Херсон. Так у зазначеній будівлі виявлено напис фарбою червоного кольору «здесь были росфашисты и пыточная. Горите в аду твари». Серез іншого виявлено та вилучено дерев`яну биту, значну кількість плям бурого кольору, схожих на кров, написи символів «Z», катушки із залишками скотчу, польовий військовий телефонний апарат типу «ТА-57», індуктор змінної напруги тощо, а саме: які можуть свідчити про захоплення будівлі представниками окупаційних військ рф та використання її в тому числі для утримання та катування затриманих;

- висновком експерта від 22.06.2023 №СЕ-19-23/33919-ЕТ, відповідно до якого:

* Наданий на дослідження пристрій являє собою польовий військовий телефонний апарат типу «ТА-57», який застосовується для зв?язку у підрозділах ЗС армій бувшого Радянського Союзу. Залишки комплектації пристрою «ТА-57» відповідають складовим, викладеним в інструкції по експлуатації апарату та його електричній схемі.

* На час проведення експертного дослідження телефонний апарат ТА-57 та окрема телефонна слухавка знаходяться в робочому стані, і можуть забезпечувати телефонний зв`язок за допомогою польового телефонного кабелю типу П-274 та подібними.

* Індуктор змінної напруги (генератор електричного струму) ТА-57 зав. №273 може виробляти змінну напругу до 34 Вольт, що достатньо для здійснення проходження визивного сигналу до абонента за допомогою польового кабелю типу П-274, але має значний знос, який свідчить, що сам індуктор телефонного апарату інтенсивно не за призначенням, а для інших цілей, які потребували вироблення напруги значної величини.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що у приміщенні ІТТ виявлено та вилучено предмети, які використовувались для катувань, в тому числі і для вироблення електроструму, про що зазначали потерпілі.

Особа обвинуваченого під час досудового розслідування була встановлена на підставі наступних доказів:

- відомостями з ресурсу «СПО СК: АС «Российский паспорт», який містить фото ОСОБА_7 , дату та місце народження, місце проживання;

- протоколами огляду №3 та №2 від 06.12.2023, за змістом яких оглянуто російські Інтернет ресурси «вконтакте» та «одноклассники», які містять профілі ОСОБА_7 ;

- висновком експерта від 10.01.2024 №СЕ-19/111-23/61063-ФП, відповідно до якого у зображеннях у файлі документу «Відповідь ВЧ №733 від 13.02.23.docx», файлах «Відповідь ВЧ №733 від 13.02.2023.pdf», «Відповідь СБУ у м. Києві pdf» на диску для лазерних систем зчитування, листі військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України 222/10д/733 від 13.02.2023 на 9 (дев?ятому) аркуші по рахунку документу, відповіді від Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області №51/3/2-1655 від 22.03.2023 року на 2 (другому) аркуші по рахунку документу та у наданих в якості порівняльного зразку гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 файлі «паспорт ОСОБА_19 pdf» на диску для лазерних систем зчитування, у копії заяви із зазначенням особи на ім?я « ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кроженец россия, г. Волгоград, зарегестрирован по адресу: АДРЕСА_1 » на 3 (третьому) аркуші зображена одна й та сама особа.

Докази щодо потерпілого ОСОБА_15 :

- показаннями потерпілої ОСОБА_21 , яка пояснила, що її син ОСОБА_15 до початку повномасштабного вторгнення працював в ТЦ «Епіцентр». 12.06.2022 син повернувся з роботи, повечеряв та вийшов на вулицю, вона перебувала в будинку з сусідкою, але почула крики з вулиці і коли виглянула, то побачила автомобіль типу «урал» та чоловік шість військових. ОСОБА_15 вже був біля них із заломленими назад руками та затриманий. Сина військові забрали з собою, а на її питання сказали, що повезуть до комендатури.

13.06.222 військові рф знову повернулись до них додому, де провели обшук та виявили схований автомат та гранати. Її ж для обшуку всередину не пустили. 20.06.2022 вона отримала у месенджер Вайбер повідомлення про те, що з сином все добре і він скоро буде вдома, перед тим 18.06.2022 ходила до комендатури, де їй повідомили, що його відпустили і скоріш за все він вже вдома.

Після того жодних повідомлень про сина не було, прийняла рішення подати заяву про його розшук і лише через 8,5 місяців їй повідомили, що його тіло знайшли на кладовищі Геологів в м. Херсоні у «братській могилі». Коли 28.02.2023 було впізнання трупа, то впізнала сина по татуюванню на руці «1980.»

- протоколом огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією від 28.02.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого об`єктом є місце захоронення потерплого ОСОБА_15 на кладовищі в с. Геологів м. Херсон з подальшою ексгумацією;

- протоколом огляду трупа від 02.03.2023 з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто труп потерпілого ОСОБА_15 ;

- висновком експерта №233 від 20.03.2023, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ексгумованого трупа ОСОБА_15 через розвинені гнильні зміни встановити причину смерті не можливо. Виявлені закрита травма органів грудної порожнини у вигляді множинних двобічних прямих переломів ребер, що виникли незадовго до настання смерті від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. інших тілесних ушкоджень (рани, переломи) не виявлені.

- висновком експерта №35/233 від 17.08.2023, відповідно до якого утворення тілесних ушкоджень, визначених за висновком експерта №233, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_15 , при обставинах, які вказані в протоколі допиту та проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_22 .

Експерт вважає, що вказані тілесні ушкодження, а саме: закрита травма органів грудної порожнини у вигляді множинних двобічних прямих переломів ребер, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Утворення закритої травми органів грудної порожнини у вигляді прямих двобічних переломів ребер в результаті падіння ОСОБА_15 з висоти власного зросту, виключається.

- висновком експерта від 03.05.2023 №СЕ-19/115-23/4250-БД, відповідно до якого встановлені генетичні ознаки фрагмента кістки трупа ОСОБА_15

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.03.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав фото із зображенням ОСОБА_7 як особи, яка виконувала функції конвоїра до ІТТ по вул. Теплоенергетиків, 3, в м. Херсоні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 впізнав фото із зображенням потерпілого ОСОБА_15 як особи, з якою разом утримувався в ІТТ по вул. Теплоенергетиків, 3, в м. Херсоні, до якого було застосовано побиття з боку представників військових рф;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що 08.06.2022 він був затриманий представниками ФСБ рф. Приблизно 10.06.2022 його привезли до приміщення ІТТ по вул. Теплоенергетиків та помістили до камери №7.

14.06.2022 до них в камеру, де він перебував з іншими хлопцями привели і ОСОБА_23 , який розказував, що проживав у районі «Текстильного» в м. Херсоні. Вони з ним спілкувались і він розказав, що намагався закинути гранату до овочесховища, оскільки там дислокувались військові рф. У ОСОБА_24 було побите обличчя та з його слів поламані ребра, тому він не міг знайти собі місця, щоб зручно сидіти. 14.07.2022 їх в камері було п`ятеро і вони могли спілкуватись, але розуміли, що їх можуть слухати.

16.06.2022 декого з камери відпустили і вони там залишились втрьох. Спочатку на допит забрали ОСОБА_25 , а коли той повернувся, то забрали і ОСОБА_23 , який коли повернувся також почував себе погано і було видно, що його знову сильно побили.

Хвилин через 5 після повернення ОСОБА_24 до камери забігло декілька військових і знову почали бити ОСОБА_25 , потім збили ОСОБА_24 і теж стали сильно бити.

Хвилин через 10 все закінчилось і військові пішли, а ще хвилин через 5 ОСОБА_24 став читати молитву та став втрачати свідомість. Він зі свого боку намагався привести ОСОБА_24 до тями, на що він сказав, що дуже втомився. Пробував його покласти на нари, але зрозумів, що ОСОБА_24 дуже важко, а тому намагався покликати когось на допомогу, дали рушника мокрого і сказали покласти на обличчя. Частота дихання ОСОБА_24 стала зменшуватись і коли його оглянув хтось з військових, то сказав що він «доходить». Стало зрозуміло, що ОСОБА_24 помер, після чого його забрали на ношах з камери.

Під час побиття ОСОБА_24 в камері ОСОБА_7 просто спостерігав за всіма, активних дій не вчиняв.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_22 з метою перевірки і уточнення відомостей побиття ОСОБА_15 , що спричинило його смерть у ІТТ, пояснив та продемонстрував, що утримувався в камері №7. З ним також утримувався і ОСОБА_15 , якого в ніч з 17.06.2022 на 18.06.2022 біля дванадцятої години ночі забрали. Приблизно за годину ОСОБА_15 повернули до камери, який шукав для себе зручне місце від побоїв і сперся об стінку ліворуч від входу. На його питання чим допомоги, ОСОБА_15 сказав, що «ему надо зафиксировать». Хвилин за 10 до камери забігло декілька військових, двоє з яких били ОСОБА_15 ногами в ребра, обличчя та голову, що тривало хвилин до 5. Після того ОСОБА_15 наказали лізти до туалету, куди він заліз і за ним закрили двері. Після того військові пішли, а він допоміг ОСОБА_26 підвестись та посадив його на стілець за столом. Хвилин через 5 ОСОБА_15 став промовляти молитву і стало зрозуміло, що він втрачає свідомість і координацію та відхиляється назад і падає. Став кликати на допомогу, але йому відмовили у медичній допомозі для ОСОБА_15 , на що він довів потерпілого до його ліжка. Став знову звати на допомогу, на що зміг отримати вологого рушника, який поклав Рубану на грудну клітину та шию, але хвилин через 5 зрозумів, що у нього дихання ставало меншим і згодом припинилось, після чого військові забрали його на ношах;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2023, за змістом якого свідок ОСОБА_27 впізнав фото із зображенням ОСОБА_15 , труп якого наприкінці червня 2022 року забирали із гаражного приміщення ІТТ по вул. Теплоенергетиків, 3, в м. Херсоні;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , який зазначив, що під час окупації м. Херсона працював на перевезенні трупів в КП «Ритуальні послуги». Наприкінці червня 2022 року приїхали до приміщення ІТТ по вул. Теплоенергетиків, але їм одразу сказали, що забирати немає кого. Вони перечекали і тоді їх запустили через ворота і з гаражного приміщення наказали забрати тіло чоловіка, яке вони відвезли до моргу. Там тіло пробуло до поховання більше місця. На ногах та руках чоловіка були плями. У подальшому він впізнавав труп та допоміг в його ідентифікації.

Докази щодо потерпілого ОСОБА_11 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 21.07.2022 біля 6 ранку йому стали дзвонити у хвіртку за місцем його проживання. На вході встановлена камера спостереження, а тому коли виглянув, то побачив біля двора автобус, два автомобілі «патріот» та купа військових рф. Оцінивши ситуацію, ввімкнув на телефоні режим без зв`язку, замотав його у фольгу та заховав у собак під вольєром. Через хвіртку один з військових назвався, на що він попросив надати час, щоб закрити собак.

Коли відкрив хвіртку, то всі військові зайшли до будинку та почали проведення обшуку, на його питання з якого приводу обшук і що шукають, повідомили, що він співпрацює з партизанами і був задіяний в Правому секторі. Вдома у нього знайшли зброю та почали шукати документи на право власності на фермерське господарство, яке було оформлено на дружину, проте він сказав, що дружина виїхала і всі документи забрала з собою.

Один з військових натягнув йому на голову шапку та став виводити до автобуса, при цьому, він маючи вади здоров`я міг ходити лише з костилями, проте на це ніхто не реагував. Шапка була в`язаною, а тому під певним кутом можна було побачити і обличчя і те, що відбувається навколо. Зрозумів, що його привезли до ІТТ по вул. Теплоенергетиків в м. Херсоні, завели до приміщення і одразу поставили до стіни і зробили один постріл біля його голови, після чого один з конвоїрів зробив іншому зауваження, що він не зміг влучити, після чого вони здійснили ще два постріли. Обговорили його реакцію на стрес, спитали чому він не впав на коліна після пострілів.

Після так званого розстрілу його відвели до камери №8, де окрім нього вже перебувало 6 чоловіків, звідти його у подальшому і забирали на допити.

Саме ОСОБА_7 водив його на допити і завжди чекав на дверях, інші двоє під час допитів били його, застосовували електрострум. Пару разів обвинувачений штовхав його під час супроводу, бо він не міг йти швидше, від чого він не зміг утриматись на ногах навіть з костилями і падав, одного разу вдарився головою.

Під час утримання в ІТТ примушували вчити гімн рф, кормили один раз на день їжею поганої якості, спали по черзі, бо місць не вистачало, матраців також не було, у камері були клопи.

Під час одного з допитів почали схиляти до співпраці з ними, на що він заперечив, обґрунтувавши тим, що інвалід і не може нормально рухатись, а тому користі з нього не буде, але запевнили, що все одно ще прийдуть до нього з цим питанням.

Коли його відпустили приблизно через два тижні, то привезли додому і там покинули, після цього він переховувався за іншим місцем проживання до самої деокупації м. Херсона.

Під час проведення досудового розслідування він за фото впізнавав військових рф, яких там зміг роздивитись, як і приймав участь у слідчому експерименті на місці події.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав фото із зображення ОСОБА_7 як особи, яка два рази конвоювала його, при цьому здійснюючи поштовхи в спину, через що він бився головою об стіни;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.11.2022, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 у приміщенні ІТТ по вул. Теплоенергетиків, 3, в м. Херсоні, повідомив та продемонстрував, що з 21.07.2022 по 01.08.2022 він проти його волі утримувався у вказаному приміщенні, куди його примусово забрали з місця його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де спочатку проведи обшук, а потім одягнули йому на голову шапку і вивезли. Потерпілий показав, до якої камери його помістили і де саме здійснили постріли повз нього. Після того його помістили до камери №8, звідки у подальшому забирали на допити, під час яких також знущались, кололи голкою, лякаючи, що вона заражена вірусом СНІДу. Погано годували та не дозволяли ходити до туалету.

Докази щодо потерпілого ОСОБА_10 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив, що 09.05.2022 в районі блокпосту біля хлібозаводу по вул. Ілюші Куліка в м. Херсоні був затриманий представникам окупаційних військ, яких було приблизно 10 чоловік. Йшов пішки повз та його зупинили, стали перевіряти документи, подивились телефон, де виявили фото, які робив по місту та перенаправляв представникам Збройних Сил України, проте військовослужбовцем не був і відношення до військової служби не мав. На місці затримання на проїжджій частині змусили роздягнутись до нижньої білизни та погрожували, що відстрелять руку, якщо буде чинити опір. Жодних документів щодо затримання не складалось.

Потім йому замотали обличчя футболкою і години чотири катали по місту на «камазі», після чого привезли до ІТТ, що він зрозумів вже пізніше. Витягли з машини, підвели до стіни, натягнули на голову шапку і повели до камери. Знову питали хто він і що він. Двічі ударили ногою по грудях, але сильно ще не били. Закинули його до камери, де їх було четверо, він був п`ятим. Виникло переконання, що всі були не місцеві, а «підсадні», щоб отримати потрібну інформацію, оскільки висловлювали позицію проти України, пропонували написати все, що знаю, розпитували про знайомих з проукраїнською позицією. Наступного дня 10.05.2022 перевели до іншої камери, але і там впевнений були «підсадні» сусіди. Вже коли перевели до третьої камери, то там були херсонці. Майже місяць був в одній камері, проте сусіди постійно мінялись. Туалет був у камері, вода була в каністрах, проте можливості купатись не було і її ніхто не забезпечував. Годували двічі на день, це була якась каша або чай з печивом.

Перший допит був цього ж дня, питання були ті ж самі, якщо не хотів йти на контакт, то його двічі били по ногах гумовою палицею. За час його затримання, який тривав біля 64 днів, його допитували разів п`ять, при цьому постійно погрожували вивезти до Криму або в Донецьку область. Під час останнього допиту приставили до скроні зброю і погрожували вбивством, фактично при кожному допиті наносили удари.

Приблизно 13-14 липня 2022 року його вивели з камери та повели коридорами ІТТ і запевнили, що скоро відпустять, при цьому змусили прибирати у дворі установи. Прибиранням займався приблизно з 10:00 години до 16:00 години. Коли відпускали, то віддали всі речі, крім грошей і одного телефону, при цьому сказали, що якщо зловлять ще один раз, то живим не вийде.

Алімханов супроводжував його на допити, при цьому штовхав, а також один раз від його поштовху, він вдарився об перила та стіну, давав йому шапку натягнути на голову як виходили з камери, руки заламував, а також перед звільненням вів на прибирання території ІТТ.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.02.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав фото із зображенням ОСОБА_7 як особи, яка виконувала функції конвоїра в ІТТ, зокрема супроводжував потерпілого у шапці на голові, при цьому декілька раз штовхав у спину, показуючи напрям руху;

- протоколом слідчого експерименту від 16.12.2022, за змістом якого потерпілий ОСОБА_10 повідомив та продемонстрував, що 09.05.2022 він був затриманий та доставлений до приміщення ІТТ в м. Херсоні. У перший день йому нанесли два удари у грудну клітину, коли він стояв біля входу до камери №7. Також потерпілий показав, в якій камері його утримували, а також камеру, де його допитували та нанесли удар палицею по ногах. Також показав кімнату, де його примушували відмивати сліди крові;

- висновком амбулаторної судово-психологічної експертизи №78/08.2023 ОСОБА_10 , відповідно до якої: 1. Потерпілий ОСОБА_28 за своїм психічним станом міг правильно сприймати й запам`ятовувати факти, що по справі, може давати відносно них правильні свідчення. 2. Для потерпілого ОСОБА_29 дії військових рф (незаконне утримання, катування, приниження, знущання та нанесення тілесних ушкоджень) в період часу з 09.05.2022 по 15.07.2022 носили психотравмуючий характер, супроводжувались впливом комплексу фізіологічних, та психологічних травмуючих чинників. 3. Дії військових рф (незаконне утримання, катування, приниження, знущання та нанесення тілесних ушкоджень) у період часу з 09.05.2022 по 15.07.2022 спричинили потерпілому ОСОБА_10 стан стресу, гострого стресу (дні затримання, допитів). 4. Страждання потерпілого ОСОБА_29 носили характер СТРЕСУ, ГОСТРОГО СТРЕСУ (дні затримання; прояву; були ТРИВАЛИМИ (негативні емоційні переживання тривалістю до 3 місяців);

Докази щодо потерпілого ОСОБА_9 :

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 03.05.2022 біля 12:00 години він їхав у маршрутному таксі в Корабельному районі, в районі блокпосту на мосту до мкр. Острів автобус був зупинений, його затримали, погрожували застосуванням вогнепальної зброї та побиттям, трохи побили і натягнувши шапку на голову повезли, як потім стало зрозуміло до ІТТ на вул. Теплоенергетиків.

Коли його привезли то завели до камери, де вилучили мобільний телефон та решту особистих речей. Дня через два повели на допит на другий поверх, де розпитували про ТрО, зброю, перевіряли татуювання. Били гумовою палицею, питали яке він має відношення до ЗСУ, що він відповідно заперечував. Знову відвели до камери, куди його супроводжував ОСОБА_7 , до якого інші звертались за прізвищем. Перебував під вартою до 10.05.2022.

Жодних документів про затримання не складалось і відповідно він з ними ознайомлений не був. У подальшому йому представляли для впізнання фотографії і він впізнавав фото із зображенням ОСОБА_30 як одного з конвоїрів, який заламував йому руки та наносив удари під час супроводу. Медичної допомоги йому під час затримання не пропонували, годували в кращому випадку один раз на день вранці, але продукти були жахливої якості. Окремого місця для сну не було, постійно мінялись з сусідами по камері місцями, місць для сну було 4, тоді як людей у камері 5-6.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.03.2023, за змістом якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав фото із зображенням ОСОБА_7 як особи, яка виконувала функції конвоїра в ІТТ м. Херсон по вул. Теплоенергетиків, 3. Виводив та заводив затриманих осіб, чергував на поверхах біля камер, а також як особу , яка один раз його в шапці на голові виводив з камери, при цьому заламував йому руку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.03.2023, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_9 , який для уточнення механізму затримання та доставлення до ІТТ в м. Херсоні по вул. Теплоенергетиків, показав та пояснив наступне.

Його було затримано приблизно об 11-12 годині дня 2-3 травня 2022 року, коли їхав на маршрутному таксі через блокпост при в`їзді до мкр. Острів. Так у нього перевірили документи і змусили роздягнутись, а тому виявили на тілі татуювання. Його висадили з автобуса і трохи побили, після чого когось викликали забрати його. Наділи на голову маску та посадили у високу машину та повезли до ІТТ, що стало зрозуміло вже пізніше.

Коли заводили в будівлю, то заламали, після чого привели до камери №3. В камері було четверо осіб, там він перебував з 02.05.2022 по 10.05.2022, у камері фізичну силу не застосовували. Приблизно о 19:00 годині наступного дня назвали його прізвище та сказали вийти в коридор спиною і нікуди при цьому не дивитись. На голову знову налягли шапку та поклали обличчям на підлогу, при цьому він став задихатись, а тому шапку зняли, проте почали бити дерев`яною палкою та питати, де зброя, бо вирішили, що він служить в ТрО. Він заперечив проти цієї обставини та зрозумів, що до нього щось під`єднують та зрозумів, що то струм і це продовжувалось до 20 хвилин, потім хвилин 20 ще били та сказали повертатись до камери.

Допит був в перший день, там не били, просто тиснули морально, сфотографували, зняли відбитки пальців. Звільнили його 10.05.2022, перед цим знову побили палицею та залякували, зняли відео, на якому він погодився з ними співпрацювати, після чого відпустили.

- висновком амбулаторної судово-психологічної експертизи №038/04.2023 ОСОБА_9 , відповідно до якої: 1. Потерпілий ОСОБА_9 за своїм психічним станом міг правильно сприймати й запам`ятовувати факти, що по справі, може давати відносно них правильні свідчення. 2. Для потерпілого ОСОБА_9 дії військових рф (незаконне утримання, катування, приниження, знущання та нанесення тілесних ушкоджень) в період часу з 02.05.2022 по 10.05.2022 носили психотравмуючий характер, супроводжувались впливом різних фізіологічних, та психологічних травмувальних чинників. 3. Дії військових рф (незаконне утримання, катування, приниження, знущання та нанесення тілесних ушкоджень) у період часу з 02.05.2022 по 10.05.2022 спричинили потерпілому ОСОБА_9 страждання (моральну шкоду) викликали у потерпілого ОСОБА_9 стан гострого стресу. 4. Страждання потерпілого ОСОБА_9 в період часу з 02.05.2022 по 10.05.2022 носили характер ГОСТРОГО СТРЕСУ, мали помірний степінь прояву, були короткочасними (негативні емоційні переживання тривалістю до 1 місяця).

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_7 врахуванню з метою подальшої оцінки протиправності дій останнього підлягають наступні норми міжнародного права.

Відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І Збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів. Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях. Щоразу, коли сторона, яка перебуває в конфлікті, включає у свої збройні сили напіввоєнну організацію або озброєну організацію, що забезпечує охорону порядку, вона повідомляє про це інші сторони, що перебувають у конфлікті.

Будь-який комбатант, як це визначено у ст. 43, який потрапляє під владу супротивної сторони, є військовополоненим. Хоча всі комбатанти зобов`язані додержувати норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів, порушення цих норм не позбавляє комбатанта його права вважатися комбатантом або, якщо він підпадає під владу супротивної сторони, його права вважатися військовополоненим, за винятком випадків, передбачених у пунктах 3 і 4. Для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю: a) під час кожного воєнного зіткнення, і b) в той час, коли він перебуває на виду у противника в ході розгортання в бойові порядки, що передують початку нападу, в якому він повинен взяти участь. Дії, що відповідають вимогам цього пункту, не розглядаються як віроломні в значенні статті 37, пункт 1 b. Комбатант, який підпадає під владу супротивної сторони в той час, коли він не виконує вимог, викладених у другій фразі пункту 3, позбавляється права вважатися військовополоненим, проте йому надається захист, рівноцінний у всіх відношеннях тому, який надається військовополоненим згідно з Третьою конвенцією і цим Протоколом. Такий захист включає захист, рівноцінний тому, який надається військовополоненим згідно з Третьою конвенцією, в разі якщо така особа передається до суду й несе покарання за будь-які правопорушення, які вона вчинила. Будь-який комбатант, який потрапляє під владу супротивної сторони, якщо він не бере участі в нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу, не втрачає свого права вважатися комбатантом і військовополоненим через вчинені ним раніше дії. Дана стаття не завдає шкоди праву будь-якої особи вважатися військовополоненим відповідно до статті 4 Третьої конвенції. Дана стаття не має на меті змінити загальноприйняту практику держав щодо носіння форменого одягу комбатантами, включеними до складу одягнених у форму озброєних підрозділів регулярних військ сторони, що перебуває в конфлікті. На доповнення до категорій осіб, зазначених у ст. 13 Першої і Другої конвенцій, всі особи із складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті, як це визначено у ст. 43 цього Протоколу, мають право на захист згідно з цими Конвенціями, якщо вони поранені або хворі, або стосовно до Другої конвенції, якщо вони зазнали корабельної аварії на морі або в інших водах.

За правилами ст. 11 Протоколу І Фізичному і психічному стану здоров`я і недоторканності осіб, що перебувають під владою супротивної сторони, або інтернованих, затриманих чи яким-небудь іншим чином позбавлених свободи в результаті ситуації, зазначеної у статті 1, не повинно завдаватися шкоди шляхом якоїсь невиправданої дії або бездіяльності. Відповідно забороняється піддавати осіб, зазначених у цій статті, жодній медичній процедурі, яка не вимагається за станом здоров`я зазначеної особи й не відповідає загальноприйнятим медичним нормам, що застосовуються за аналогічних, з медичної точки зору, обставин до громадян сторони, що проводить цю процедуру, які не позбавлені свободи в якій би то не було формі.

Зокрема, забороняється піддавати таких осіб, навіть за їх згодою: a) фізичним каліцтвам; b) медичним чи науковим експериментам; c) видаленню тканин чи органів для пересадки; за винятком тих випадків, коли такі дії є виправданими згідно з

умовами, передбаченими пунктом 1.

Цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Заборонено акти насильства чи

загрози насильства, що мають головною метою тероризувати цивільне населення.

Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях. Напади невибіркового характеру заборонено. До нападу невибіркового характеру належать: a) напади, не спрямовані на конкретні воєнні об`єкти; b) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, які не можуть бути спрямовані на конкретні воєнні об`єкти; або c) напади, при яких застосовуються методи або засоби ведення воєнних дій, наслідки яких не можуть бути обмежені, як це вимагається згідно з цим Протоколом; і які, таким чином, у кожному такому випадку поражають воєнні об`єкти й цивільних осіб або цивільні об`єкти, не розрізняючи їх.

Серед інших належить вважати невибірковими такі види нападів: a) напад шляхом бомбардування будь-якими методами або засобами, при якому як єдиний воєнний об`єкт розглядається ряд явно пов`язаних один з одним і розрізнюваних воєнних об`єктів, розміщених у місті, у селі чи в іншому районі, де сконцентровані цивільні особи або цивільні об`єкти; і b) напад, котрий, як можна очікувати, попутно потягне за собою втрати життя середж цивільного населення, поранення цивільних осіб осіб та шкоду цивільним об`єктам, або те й інше разом, які були б надмірними щодо конкретної і безпосередньої воєнної переваги, якої передбачається таким чином досягти. Заборонено напади на цивільне населення або на окремих цивільних осіб у порядку репресалій. Присутність або пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб не повинні використовуватись для захисту певних пунктів або районів від воєнних дій, зокрема у спробах захистити воєнні об`єкти від нападу або прикрити воєнні дії, сприяти чи перешкоджати їм. Сторони, що перебувають у конфлікті, не повинні направляти пересування цивільного населення або окремих цивільних осіб з метою спробувати захистити воєнні об`єкти від нападу чи прикрити воєнні операції. Будь-яке порушення цих заборон не звільняє сторони, що перебувають у воєнному конфлікті, від їх правових зобов`язань щодо цивільного населення й цивільних осіб, у тому числі від зобов`язань вживати запобіжних заходів, передбачених у статті 57.

За правилами ст. 75 Протоколу І тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб. Заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; і e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Будь-яка особа, що піддається арешту, затриманню або інтернуванню за дії, пов`язані зі збройним конфліктом, має бути невідкладно проінформована зрозумілою їй мовою про причини вжиття таких заходів, за винятком випадків арешту або затримання за кримінальні правопорушення. Такі особи повинні бути звільнені у найкоротший строк і в будь-якому разі, як тільки обставини, що виправдовують арешт, затримання чи інтернування, стали недійсними. Жінки, свобода яких обмежується з причин, пов`язаних із збройним конфліктом, утримуються в приміщеннях, відокремлених від приміщень для чоловіків. Вони перебувають під безпосереднім наглядом жінок. Однак у випадках, коли затримуються чи інтернуються сім`ї, їх, за можливості, розміщують в одному й тому самому місці й утримують як окремі сім`ї.

Особи, які піддаються арешту, затриманню чи інтернуванню з причин, пов`язаних зі збройним конфліктом, користуються захистом, передбаченим цією статтею, до їх остаточного звільнення, репатріації чи влаштування навіть після закінчення збройного конфлікту. Щоб уникнути будь-якого сумніву щодо переслідування осіб, які звинувачуються у вчиненні воєнних злочинів або у злочинах проти людства, та суду над ними, застосовуються такі принципи: a) особи, які звинувачуються в таких злочинах, повинні переслідуватися й передаватися до суду згідно із чинними нормами міжнародного права; і b) будь-які особи, які не користуються сприятливим обходженням згідно з Конвенціями і цим Протоколом, користуються обходженням, передбаченим цією статтею, незалежно від того, є чи не є злочини, в яких їх звинувачують, серйозним порушенням Конвенцій і цього Протоколу.

Жодне з положень цієї статті не може бути використане як таке, що обмежує будь-яке інше сприятливіше положення, що надає особам, про які йдеться в пункті 1, більший захист згідно з будь-якими застосовуваними нормами міжнародного права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у разі збройного конфлікту, який не має міжнародного характеру й виникає на території однієї з Високих Договірних Сторін, кожна сторона конфлікту зобов`язана застосовувати як мінімум такі положення: 1. З особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто hors de combat унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб: a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури; b) захоплення заручників; c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження; d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні.

Статтею 27 Конвенції визначено, що особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу. Жінки потребують особливого захисту від будь-якого зазіхання на їхню честь, і, зокрема, захисту від зґвалтування, примушування до проституції чи будь-якої іншої форми посягання на їхню моральність. З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань. Проте сторони конфлікту повинні застосовувати до осіб, що перебувають під захистом, таких заходів контролю чи безпеки, які будуть визнані за необхідні під час ведення війни.

Жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей. Високі Договірні Сторони спеціально дають згоду на те, що їм забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей (ст. ст. 31, 32 Конвенції). Сторони конфлікту можуть інтернувати осіб, що перебувають під захистом, лише згідно з положеннями статей 41, 42, 43, 68 та 78 (ст. 79 Конвенції). Серйозні порушення, про які йдеться в попередній статті, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно (ст. 147 Конвенції).

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями потерпілих та свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу рф, тоді як обвинувачений допустив порушення вищезазначених норм міжнародного права, які забороняють катування цивільних осіб.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинувачених винними у пред`явленому їм обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.

Судом також встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Також судом у повному обсязі було забезпечено змагальність процесу.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, як серед іншого знайшло своє підтвердження, що останній діяв не самостійно.

VIІ. Призначення покарання

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та відсутність обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

З огляду на ту обставину, що дії обвинуваченого кваліфіковано в тому числі і за ознакою попередньої змови, відповідна обставина не може бути врахована як така, що обтяжує покарання останнього.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку в умовах воєнного стану, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в максимальних межах санкцій ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, враховуючи правила ст. 29 КК України та характер вчинюваних дій обвинуваченим.

Обмежень для призначення покарання як у виді позбавлення волі, так і у виді довічного позбавлення волі з огляду на вимоги ст. ст. 63, 64 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, оскільки при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, необхідним є застосування і правил ч. 1 ст. 70 КК України.

VІІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи викладене витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Оскільки речові докази саме у даному кримінальному провадженні відсутні, суд вважає відсутніми підстави для вирішення питання щодо їх долі.

Керуючись ст. ст. 124, 297-1, 323, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 438 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

2. Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.

3. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2024 залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

4. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 24 506 гривень 64 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого та прокурору, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_31

Судді: ОСОБА_32

ОСОБА_33