Справа № 150/633/25
Провадження №11-кп/801/159/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

захисника обвинуваченого - адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_9

представника служби у справах дітей

в режимі відеоконференції ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000252, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.05.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Борівка Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , студента 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти», раніше судимого:

-25.02.2025 Чернівецьким районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69, 101 КК України до 1 (одного) року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 25.02.2025 та остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяція позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_8 , як законного представника ОСОБА_7 на користь держави понесені процесуальні витрати, пов`язані із залучення експертів в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирішено питання про забезпечення заходів кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Місцевий суд установив, що неповнолітній ОСОБА_7 в умовах воєнного стану 13 травня 2025 року близько 20 години 50 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, повторно, таємно, з корисливим мотивом та з метою власного незаконного збагачення, переліз через кам`яний паркан по АДРЕСА_2 та проник на територію приміщення магазину потерпілої ОСОБА_12 . Будучи переконаним, що за його діями не спостерігають стороні особи, з території вказаного магазину вчинив крадіжку спортивного велосипеду належного ОСОБА_13 марки «Аrdis», моделі «Energy», сірого кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 7840 гривень 40 копійок, заподіявши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Ці дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 ставиться питання про зміну вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за сукупністю вироків призначити у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а покарання у виді пробаційного нагляду на строк 142 (сто сорок два) дні, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59? КК України виконувати самостійно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що призначаючи покарання за ч. 4 ст. 185 КК України місцевий суд дійшов вірного висновку, що з урахуванням декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обвинуваченому можливо призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України. При цьому на переконання прокурора, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 має власний дохід у виді стипендії, останньому за цим вироком можливо призначити менш суворе покарання, аніж передбачено санкцією частини статті про кримінальну відповідальність, а саме штраф. При цьому остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків відповідно до положень ст. 71, 72 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його законний представник ОСОБА_8 , захисник - адвокат ОСОБА_9 , а також представник служби у справах дітей ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки її вимоги в цілому не погіршують становища обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

У цьому провадженні установлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України після ухвалення щодо нього Чернівецьким районним судом Вінницької області вироку 25.02.2024 та до повного відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного цим вироком.

За змістом ч. 1, 2 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК України суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказана позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 (справа № 758/15350/21).

Оскільки ОСОБА_7 вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, у зв`язку з чим при призначенні остаточного покарання з урахуванням приписів статей 71, 72 КК України у виді позбавлення волі, рішення про звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував ст. 75, 104 КК України та звільнив ОСОБА_7 від призначеного покарання за сукупністю вироків з випробуванням та іспитовим строком, чим фактично переглянув попередній вирок від 25.02.2025, який набрав законної сили і покарання за яким належить відбувати реально.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України викладене є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку відповідно до ст. 413 КПК України.

Під час судового розгляду указаного кримінального провадження установлено, що ОСОБА_7 є студентом 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Мазурівський аграрний центр професійно-технічної освіти» де отримує стипендію, відтак має самостійний дохід, на який може бути звернено стягнення (ч. 1 ст. 99 КК України).

З урахуванням конкретних обставин справи, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально правопорушення: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків, неналежні умови виховання неповнолітнього у багатодітній родині, наявність психічного захворювання у вигляді шизотипового розладу, з огляду на те, що ОСОБА_7 є неповнолітнім зважаючи на відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе застосувати до неповнолітнього при призначені покарання положення ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши при цьому покарання у виді

штрафу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 13 листопада 2025 року у кримінальному провадженні № 0000252, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.05.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України змінити в частині призначення покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень, а невідбуте покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 25.02.2025 у виді пробаційного нагляду на строк 142 (сто сорок два) дні, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59? КК України виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: