Номер провадження 1-кп/754/1217/25
Вирок

Іменем України

31 жовтня 2025 року місто Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0002598 від 13.09.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Гола Пристань, Херсонської області, розлученого, з середньою-спеціальною освітою, працюючого машиністом бурової установки Фірма «УМБК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_4 придбав без передбаченого законом дозволу кастет, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом, який поклав у кишеню куртки, тим самим почав незаконно носити вищевказану холодну зброю при собі без передбаченого законом дозволу, яку в подальшому переніс за адресою: м. Київ вул. Братиславська, 24, де 13.09.2025, приблизно о 08 год. 00 хв., був зупинений працівниками поліції.

В подальшому, 13.09.2025 у період часу з 10 год. 28 хв. по 11 год. 02 хв. в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 працівникам поліції виявлено та вилучено з правого карману куртки, яка була на ньому - кастет, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії та виготовлений саморобним способом, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та носив без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що ввечері 12.09.2025 вигулюючи собаку, знайшов кастет, який він підібрав та поклав до кишені. 13.09.2025 ОСОБА_4 повертався додому, був зупинений працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього кастет. Також обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що всі обставини, викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам справи щодо дати, місця, часу та способу вчинення злочинів, які він не оспорює.

Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, санкцією ч. 2 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або пробаційним наглядом на строк від двох до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, згідно ст. 12 КК України, є не тяжким злочином.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, передбачених п.1 ч.1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, способу учинення.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 : він раніше не судимий, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також судом враховуються позиції: прокурора, який просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки; та обвинуваченого, який погодився з думкою прокурора.

Обираючи ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді пробаційного нагляду в межах встановлених у санкції відповідної статті особливої частини КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

На переконання суду, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства в умовах котролю за його поведінкою, а призначення будь-якого іншого виду покарання не сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України, та не відповідатиме засадам, регламентованим ст. 65 цього Кодексу.

Дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався. В період із 13.09.2025 по 15.09.2025 ОСОБА_4 був затриманий та перебував в ІТТ при ГУ НП у м. Києві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі частин другої та третьої статті 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_4 , на підставі частини першої статті 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В строк відбутого ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період із 13.09.2025 (включно) по 15.09.2025 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні пробаційного нагляду.

Речові докази в кримінальному провадженні: кастет, що належить до холодної ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 1337 грн. 10 коп., за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1