У Х В А Л А

Справа №348/67/26

Провадження №1-кс/348/69/26

16 січня 2026 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчої СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000393 від 10.12.2025, погоджене з прокурором Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, с. Микуличин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, з неповною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 15.01.2026 надійшло клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування у кримінальному провадженні № 0000393 від 10.12.2025 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування своїх вимог слідча посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09 грудня 2025 року, близько 11 год. 50 хв. перебуваючи неподалік торгового центру «Княгиня Ольга», що за адресою: вул. Княгині Ольги, 3, м. Надвірна, Івано-Франківської області ОСОБА_4 , спільно зі своєю дочкою ОСОБА_6 , знайшли банківську картку № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», яка обладнана вбудованим чипом-NFC для безконтактної оплати, та яка належить ОСОБА_7 , яка була втрачена останньою з власної необережності.

Розуміючи те, що на рахунку вищевказаної банківської картки можуть бути грошові кошти, а безконтактна технологія проведення платежів дасть можливість здійснювати розрахунок вказаною банківською карткою без введення PIN-коду, у ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб спільно зі своєю дочкою ОСОБА_6 виник умисел на викрадення офіційного документу, а саме, банківської картки № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), емітованої в АТ КБ «ПриватБанк», яка обладнана вбудованим чипом-NFC для безконтактної оплати, належну ОСОБА_7 , з корисливих мотивів спрямованих на подальше таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого майна, усвідомлюючи те, що знайдена банківська картка належить іншій особі, діючи умисно, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб спільно зі своєю дочкою ОСОБА_6 викрали вищевказану картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_7 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно викрали вказаний офіційний документ, після чого покинули місце вчинення кримінального правопорушення, а банківською карткою розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357 КК України - викраденні офіційного документу з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено режим воєнного стану, який у подальшому неодноразово продовжувався, зокрема: Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX;Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX;Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX;Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX;Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX;Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX;Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX;Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX;Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX;Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX;Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX;Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX;Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX;Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX;Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX;Указом Президента України від 14 липня 2025 року № 478/2025, затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX. Останній раз строк дії воєнного стану в Україні продовжено Указом Президента України № 793/2025 від 20 жовтня 2025 року, затвердженим Законом України № 4643-IX від 21 жовтня 2025 року, яким воєнний стан продовжено до 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року.

Так, продовжуючи свої злочинні дії 09 грудня 2025 року ОСОБА_4 діючи умисно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів, із викраденої банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), обладнаної вбудованим чипом NFC для безконтактної оплати товарів, що належить ОСОБА_7 , таємно, переслідуючи єдиний корисливий мотивз метою особистої наживи, протягом періоду з 11 год. 52 хв. до 14 год. 10 хв. незаконно заволоділа коштами з карткового рахунку ОСОБА_7 на загальну суму 9 248,04 грн, здійснивши розрахунок цими коштами через технологію безконтактної оплати за придбані товари у торгових закладах, розташованих на території м. Надвірна.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У сукупності ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

22 грудня 2025 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні, а саме, відеозаписами з камер відеоспостереження магазинів, протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілої, випискою з банку яка надана потерпілою, протоколами впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Враховуючи всі обставини вчинення злочину у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді нічного домашнього арешту.

У свою чергу ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що належить до злочинів вчинених проти власності та відноситься до категорії тяжких злочинів та карається виключно позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

З вище викладеного вбачається, що:

- ОСОБА_4 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, Також слід врахувати, що остання не має місця постійного працевлаштування, а разом з тим і постійного джерела доходів, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, що свідчить про подальшу можливість вчинення аналогічних злочинів.

- ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Самі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваної та можливість вчинення нею іншого кримінального правопорушення, що свідчить про ескалацію поведінки ОСОБА_4 та її схильності до вчинення правопорушень.

З викладеного вище вбачається, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім домашнього арешту, не може забезпечити виконання ОСОБА_4 її процесуальних обов`язків по кримінальному провадженні, а тому є необхідність у обранні їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, вказав на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Підозрювана ОСОБА_4 не заперечила щодо задоволення клопотання та обґрунтованості підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, вказала на свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, зазначила, що витрачені кошти повернула і нею більше не будуть вчинятися такі правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч. 1, 2 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті.

Слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 2 та 3 ч. 1 цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч. 1 - 5, 7 ст. 194 КПК).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК одним із видів запобіжних заходів є домашній арешт.

Згідно ч. 1, 2, 5, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 КПК України застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Електронні засоби контролю можуть застосовуватися: 1) слідчим на підставі ухвали слідчого судді, суду про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, якою на останнього покладено відповідний обов`язок; 2) працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000393, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

22 грудня 2025 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, яке цього дня їй оголошено та отримано нею.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Підозрювана в судовому засіданні не заперечувала обґрунтованість підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, на переконання слідчого судді, підтверджується дослідженими фактичними даними, які містяться у відеозаписах з камер відеоспостереження магазинів, протоколах допиту свідків, протоколах допиту потерпілої, виписці з банку, яка надана потерпілою, протоколах впізнання, а також у інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Письмове повідомлення про підозру вручено відповідно до вимог 278 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлена підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) і може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання слідча посилається на існування ризиків, що визначені у ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Згідно п. 36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п. 58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для тримання під домашнім арештом підозрюваної, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, наступне.

ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Вона одружена, на цей час не працевлаштована, не маючи постійного джерела доходів, на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Наведені вище фактичні дані кримінального провадження та особисті обставини ОСОБА_4 у сукупності дають підстави для висновку про наявність ризиків того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та (або) вчинити інше кримінальне правопорушення.

У підсумки слід зазначити, що стороною обвинувачення наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: що надані докази про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень є вагомими; що покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, є тяжким; вік та стан її здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, у тому числі наявність в неї утриманців; майновий стан підозрюваної; відсутність судимостей у підозрюваної; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

З урахуванням вище зазначених обставин та положень процесуального законодавства слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

На переконання слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави чи особистого зобов`язання для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, з огляду на вагомі обставини, що доводять наявність ризиків, про які було зазначено вище.

Застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не встановлено осіб, які б взяли її на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків.

Слідчий суддя, з урахуванням наведених вище обставин, дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки на ОСОБА_4 необхідно покласти обов`язок, передбачений п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України, який наведено у клопотанні слідчої, оскільки прокурором доведено необхідність покладення такого обов`язку з огляду на встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. 22, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 309, 372, 395 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 16 березня 2026 року, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв. ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду на визначений час;

-допускати працівників поліції до свого житла з метою контролю за поведінкою підозрюваного та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених обов`язків.

Дані зобов`язання застосовуються з дати винесення ухвали з 16.01.2026 по 16.03.2026 включно.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає виконанню Надвірнянським РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Повний текст ухвали оголошено 19.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1