Справа № 467/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2026 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , внесене в рамках кримінального провадження №0000001 від 02 січня 2026 року, про обрання ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується цією ухвалою і хто ініціює його розгляд

Слідчий, за погодженням із прокурором, звернулась із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Посилалась на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, і одночасно існують ризики, що передбачені ч.1ст.177 КПК України, як от, переховуватись від правосуддя та вплинути на свідків, експертів, спеціалістів з метою зміни їх показань на свою користь.

Водночас, менш суворі запобіжні заходи не здатні за таких обставин убезпечити це кримінальне провадження від можливої протидії йому з боку підозрюваного.

За такого, слідчий просила в межах запобіжного заходу у виді домашнього арешту заборонити підозрюваному залишати помешкання з 22:00 години вечора до 06:00 години ранку та покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає; 3) не залишати помешкання у період часу з 22:00 по 06:00 год. без дозволу слідчого, прокурора і суду.

Позиція учасників провадження із даного питання

В судовому засіданні слідчий підтримала внесене нею клопотання повністю з підстав, що у ньому викладені.

Підозрюваний і його захисник не заперечували проти задоволення клопотання, так само, як і не спростовували обставин, що у ньому викладені, у тому числі й щодо встановлених на цей час обставин правопорушення.

Обставини, із яких виходить слідчий суддя при прийнятті рішення

У свою чергу, слідчий суддя, з`ясувавши позицію учасників провадження, з урахуванням положень КПК України, що регламентують вирішення питань щодо запобіжних заходів, проаналізувавши у системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення порушеного перед ним питання, обговоривши доцільність/недоцільність застосування запобіжного заходу, можливість/неможливість дієвості менш суворих із них, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, установив таке.

І. Перевірка дотримання загальних правил застосування запобіжного заходу

ОСОБА_7 . Згідно п.4 ч.1 ст.176 КПК України домашній арешт є запобіжним заходом.

І.ІІ. Клопотання слідчого подане до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

І.ІІІ. Безпосередньо саме клопотання повністю відповідає вимогам п.п. 1-7 ч.1 ст.184 КПК України.

І.IV. Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надані підозрюваному і його захиснику 10 січня 2026 року о 14:25 годині; сторона захисту не заявляла про недостатність часу для ознайомлення із ними.

І.V. До самого клопотання додано усі документи, що передбачені ч.3 ст. 184 КПК України.

V. Про допит свідків сторони не заявляли.

V.I.Обставини, передбачені ст. 185 КПК України, відсутні.

V.II. Клопотання розглядається слідчим суддею із дотриманням строків, передбачених ст. 186 КПК України.

V.III. До клопотання додано протокол затримання підозрюваного, так як останній був затриманий без ухвали слідчого судді.

I.Х. Розгляд клопотання здійснюється за участю підозрюваного і його захисника, що відповідає приписам ч.1 ст. 193 КПК України.

ІІ. Чи доведено наявність обставин, регламентованих п.п. 1-3 ч.1 ст. 194 КПК України

ІІ.І. Щодо наявності обґрунтованої підозри

Слідство встановило, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 незаконно зберігав корпус гранати типу Ф-1 та підривач типу УЗРГМ-2 без постановки їх на дозвільний облік.

Допитані в ході слідства свідки вказали, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував застосуванням предмету, зовні схожого на бойову гранату.

Тим самим, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме: у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Наразі поліція вже має достатньо вагомі докази, як за обсягом, так і за інформативністю, що вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Зокрема, за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено санкціонований обшук, в ході якого останній видав корпус гранати типу Ф-1 та підривач типу УЗРГМ-2.

Наразі підозрюваний й сам не заперечує свого перебування у ситуації, що описана у повідомленні про підозру.

Однак, деталі події ще потребують розслідування й перевірки, у тому числі й через проведення ряду криміналістичних експертиз.

Тож, аналіз сукупності усіх доказів і обставин у цій справі дає слідчому судді підстави об`єктивно вважати, що ОСОБА_4 причетний до правопорушення, пов`язаного із незаконним поводженням із зброєю.

При цьому, слідчий суддя враховує, що обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Але у цьому провадженні переконливо доведено, що підозрюваний причетний до діяння, яке визнається Кримінальним кодексом України як правопорушення із кваліфікацією за ч.1ст. 263 КК України.

Що, у свою чергу, вказує на обґрунтованість висунутої йому підозри, бо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Ураховуючи й те, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Бо у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Тому слідчий суддя переходить до аналізу наявності /відсутності підстав вважати, що підозрюваний може протидіяти перебігу досудового розслідування.

ІІ.ІІ. Щодо ризиків

У цьому провадженні органом досудового розслідування заявлено про два ризики, із числа передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) ризик переховування та 2) ризик вплинути на свідків.

Тобто, ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч.1ст.177 КПК України.

Щодо ризику переховування і втечі

Оцінюючи ризик переховування від слідства та суду, слідчий суддя враховує, зокрема, суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною.

Але сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосована до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

До таких факторів безпосередньо у цьому провадженні слідчий суддя відносить і особистість підозрюваного. Бо ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню(Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови»).

Хоч і встановлено, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, але його сімейні зв`язки не є достатньо міцними, так як він не одружений і не має на утриманні неповнолітніх дітей, а тому відсутнє чітке переконання, що вони є для нього істотно стримуючим фактором з огляду, у тому числі й на строк загрожуючого покарання, яке передбачає у собі тривале позбавлення волі.

Додатково у межах оцінки ризику втечі слідчий суддя враховує й обставини вчинення правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , а так само і його поведінку до, під час і після припинення діяння, зокрема, що він під час обшуку не перешкоджав слідчому та добровільно видав предмети, які розсукувала поліція.

Тому слідчий суддя, з огляду на об`єктивні обставини життя підозрюваного та у сукупності з даними про його репутацію у місці постійного проживання, вважає підтвердженим ризик втечі з досить високою ймовірністю його реального настання.

Ураховуючи наявність даних про СЗЧ підозрюваним.

Ризик впливу на свідків

На цей час поліція отримала показання певної кількості свідків, але враховуючи, що досудове розслідування триває віднедавна, то наявна вірогідність появи й нових свідків.

Крім цього, поліція має забезпечити проведення ряду криміналістичних експертиз та інших досліджень, враховуючи специфіку предметів правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України.

Слідчий суддя, при цьому, виходить із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків на різних етапах кримінального провадження, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Отже, ризик впливу на свідків/експертів/спеціалістів дійсно існує.

Із цим заявлені у цьому провадженні ризики належить визнати доведеними.

ІІІ. Інші обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст.178 КПК України)

Відповідно до приписів ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й про обвинуваченого.

Тож, слідчим суддею сукупно з усіма обставинами і фактами у справі про підозрюваного було враховано таке:

- підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має середню освіту, не одружений, не працює, на час вчинення правопорушення мав статус військовослужбовця за мобілізацією, має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, неповнолітніх/непрацездатних осіб на утриманні не має, не одружений;

- у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому наразі інкримінується, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;

- підозрюваний є особою працездатного віку і має задовільний стан здоров`я, не має інвалідності, принаймні, протилежного не доведено, перебував на військовій службі, брав участь у захисті країни в ході відсічі збройної агресії рф;

- на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу достовірно не установлено зв`язків підозрюваного з кримінально налаштованими особами та/або угрупуваннями; відомостей про інше кримінальне переслідування підозрюваного на цей час немає; так само як і про його систематичне притягнення до адміністративної відповідальності;

- достовірно про джерела доходу підозрюваного нічого не установлено, лише відомо, що на момент учинення інкримінованого йому правопорушення він працевлаштованим не був; про наявність у нього на праві власності майна та/або грошових коштів на рахунках інформації немає;

- підозрюваний раніше не судимий;

- чи застосовувались раніше до підозрюваного запобіжні заходи немає інформації; відсутні дані про наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- про спричинення майнової шкоди кримінальним правопорушенням, у якому підозрюється ОСОБА_4 на цьому етапі досудового розслідування не встановлено;

- інформації про наявність у підозрюваного доступу до зброї у слідчого судді немає.

Отже, слідчий суддя проаналізувавши у сукупності наведені вище обставини, доходить висновку про дійсність підстав для застосування запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні, з метою убезпечення цього кримінального провадження від неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, так як він на цей час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення і одночасно доведено, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

ІV. Щодо питання недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з домашнім арештом, є:

1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки та зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені у цій справі.

Більш м`які запобіжні заходи, з огляду на особу підозрюваного, його моральність і репутацію, обставини учинення ним кримінального правопорушення, у тому числі й його поведінку до, під час та місця події, до якої він причетний, не зможуть убезпечити кримінальне провадження від настання установлених у цій справі ризиків.

Зокрема, особисте зобов`язання не зможе достатньо з високою вірогідністю гарантувати дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, а так само й не убезпечить свідків від можливого неправомірного впливу на них.

Цей захід, у тому числі, й з огляду на суворість можливого покарання, є занадто м`яким для цього провадження.

Задля застосування особистої поруки, то у слідчого судді не має на цей час відомостей, що існують визначені ст. 180 КПК України передумови, за яких цей захід має змогу бути застосованим.

Як наслідок, слідчий суддя констатує, що суб`єктом звернення із цим клопотанням повністю доведено, як наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так і те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

V. Висновки

У цьому провадженні наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а саме: наявна обґрунтована підозра і одночасно є дійсними ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України, у той час, як менш суворі запобіжні заходи не є достатньо дієвими у зв`язку з установленими у цій справі обставинами, у тому числі й даними про особу підозрюваного.

Водночас, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь обмеження прав підозрюваного, так як неможливо досягти поставлених цілей іншими, менш обтяжливими способами і засобами, виходячи, зокрема, із сукупності фактів та інформації, що фігурують у цьому провадженні щодо особи підозрюваного та обставин учиненого ним діяння, у тому числі й тяжкості інкримінованого йому правопорушення

Орган досудового розслідування має на меті убезпечити кримінальне провадження від недопустимої поведінки підозрюваного у його межах та у зв`язку із його існуванням, у тому числі й провести ефективне розслідування у розумні строки і за встановленою КПК процедурою. А таке без застосування запобіжного заходу, з урахуванням особи підозрюваного та у сукупності із обставинами учинення ним правопорушення, а так само і існуючими ризиками із числа передбачених ст. 177 КПК України, може бути важко досяжним, принаймні, на цьому етапі.

Відповідно, забезпечення кримінального провадження у спосіб, що запропонований у клопотанні, сприятиме виконанню завдань досудового розслідування у тому числі й визначених ст. 2 КПК України, серед яких є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом із цим, не підлягає до задоволення вимога про покладення на підозрюваного обов`язку залишати житло у період з 22:00 до 06:00 години, так як, виходячи із суті даного запобіжного заходу, підозрюваний не має права покидати житло у цей період за будь яких обставин, незалежно від дозволу слідчого чи прокурора.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 131, 132, 176-178, 181, 193,194, 196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому залишати житло будинок АДРЕСА_1 у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. на строк до 10 березня 2026 року включно.

В силу п.2 ч.3 ст. 202 КПК України негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти і зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання будинку АДРЕСА_1 .

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого судді, суду, слідчого чи прокурора.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не відлучатися із с. Воєводське Первомайського району Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвалу передати для виконання до Відділення поліції №1 Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Роз`яснити, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8