Справа № 347/1955/25
Провадження № 1-кс/347/654/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів клопотання заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 18.09.2025 близько 20:10 годин в селі Рожнів по вулиці Небесної Сотні, Косівського району Івано-Франківської області, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки SEAT моделі LEON,сірого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який рухався проїзною частиною дороги у попутному напрямку. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП Косівська ЦРЛ.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим слідчого відділення Косівського РВП ГУІІП в Івано- Франківській області, 18.09.2025 було проведено огляд місця в КНП «Косівська ЦРЛ», що за адресою м. Косів провулок Шевченка, 27, Івано-Франківської області, з дотриманням вимог ст.233 КПК України, де за результатом проведеного огляду із застосуванням технічних і спеціальних засобів фіксації, було виявлено та вилучено, одяг в якому під час дорожньо-транспортної пригоди був одягнений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , а саме: кросівки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору із боковими вставками червоного кольору, кофту червоного кольору та куртку чорного кольору, про що складено відповідний протокол.

Згідно ст. 98 КПК України вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, зокрема те, що вони були об`єктом кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом та містять на собі сліди його вчинення.

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, а згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставу ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення І цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також ч.3 ст.170 КПК зазначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У даному випадку виявлений та вилучений під час проведення огляду місця події одяг, в якому під час дорожньо-транспортної пригоди був одягнений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , а саме: кросівки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору із боковими вставками червоного кольору, кофта червоного кольору та куртка чорного кольору є об`єктом який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення ДТП, а також: має значення по кримінальному провадження як речовий доказ, а тому з метою збереження речового доказу та проведення відповідних судових експертиз слід накласти на нього арешт.

В судове засідання заступник начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 та прокурор не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

А тому, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 172 КПК України судове засідання проводиться за відсутності осіб, які беруть участь у судовому провадженні, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах встановив наступне.

Встановлено, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як передбачено ч. 5 ст. 132 цього Кодексу, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1ст. 98 вищевказаного Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, речі та об`єкти на які слідчий просить накласти арешт є речовими доказами в кримінальному провадженні №0000256 від 19.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про що свідчить винесена слідчим постанова про визнання речовим доказом від 19.09.2025р.

Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення поданого клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні та збереження речових доказів, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним в ч. 2ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98,167,170-173,309,372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 19.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - задоволити.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000256 від 19.09.2025 - одяг в якому під час дорожньо-транспортної пригоди був одягнений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , а саме: кросівки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору із боковими вставками червоного кольору, кофту червоного кольору та куртку чорного кольору, з метою збереження речового доказу та проведення відповідних судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1