Справа № 372/603/22
Провадження № 1-кп-51/25
В И Р О К

іменем України

23 грудня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000307 від 11.04.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кролевець, Сумської області, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:

10 квітня 2021 року близько 15.00 години ОСОБА_4 маючи умисел вчинити крадіжку чужого майна, знаходячись на території КНП ОРР "Обухівська центральна районна лікарня м. Українка, яка розташована по вулиці Будівельників № 1 в місті Українка Обухівського району Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 залишив свій велосипед марки «Premier Tsunami» чорно-зеленого кольору на території вказаної лікарні та за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих вчинив крадіжку вказаного велосипеду вартістю 6917 гривень 72 копійки.

Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини) та їх правову кваліфікацію не оспорював. Підтвердив, що дійсно в квітні 2021 року з території лікарні в м.Обухові вчинив крадіжку належного потерпілому велосипеду. У скоєному розкаявся, просив врахувати, що викрадений велосипед повернув власнику через пару годин.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності позицій, а також роз`яснено про позбавлення права оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленим в ході розгляду справи вчинення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

Щодо зазначеної органом досудового розслідування кваліфікуючої для ч.2 ст.185 КК України ознаки повторності, то вона не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. З цього правила є виключення, згідно з якими вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями КК України, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Так, прокурором на підтвердження повторності неправомірних дій обвинуваченого надано копію вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 31 липня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 грн.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що засудженим сплачено визначену вироком суму штрафу і він 07.11.2019 року знятий з обліку органу пробації, то відповідно до положень ст.89 КК України вказана судимість не має правового значення для повторності дій обвинуваченого, у кримінальному провадженні, яке розглядається судом.

Вироком Оболонського районного суду м.Києва від 26.03.2021 року ОСОБА_4 засуджено по ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеого покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік шість місяців, покладено певні обов`язки згідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Вироком Дарницького районного суду м.Києва від 30.03.2021 року ОСОБА_4 засуджено по ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеого покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік шість місяців, покладено певні обов`язки згідно п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Разом з тим, я вбачається з ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 06.12.2024 року за поданням провідного інспектора Оболонського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного вироком Оболонського районого суд м.Києва від 30.03.2021 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням каранності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Фактично вказаною ухвалою ОСОБА_4 звільнено від покарання призначеного вироком Дарницького районного суду м.Києва від 2021 року, що вбачається з аналізу обох вищезазначених вироків та ухвали суду від 06.12.2024 року, суми викрадено та інших обставин.

Щодо покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 26.03.2024 року, яким ОСОБА_4 визнано винним за вчинення 17.03.2021 року кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причин, що не залежали від волі обвинуваченого на загальну суму 785 грн. 04 коп., то суд вважає, що у зв`язку з усуненням каранності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України від 18.07.2024 року №3886-ІХ вказаний вирок також не підтверджує повторності дій обвинувавченого, навіть за відсітності відповідної ухвали суду про звільнення його від покарання за вказаним вироком.

При цьому суд враховує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, час вчинення інкримінованих діянь, розмір викраденого, що підтверджує необхідність застосування до ОСОБА_4 положень Закону України від 18.07.2024 року, що покращують становище обвинуваченого.

На час розгляду кримінального провадження інших підстав для кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, які мали місце 10 квітня 2021 року та є предметом розгляду даного кримінального провадження, як повторність, судом не встановлено та прокурором не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) кваліфікує по ч.1 ст.185 КК України.

Щодо призначення покарання обвинуваченому суд зазначає наступне.

Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України щодо крадіжки велосипеду ОСОБА_6 вчинено 10 квітня 2021 року. Три роки з даної події минуло, тобто строк притягнення до відповідальності ОСОБА_4 сплив, 10 квітня 2024 року, тому він підлягає звільненню від покарання на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

При цьому суд враховує, що переривання перебігу давності, а саме вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 до закінчення трирічного строку давності, які б належно підтверджувались процесуальними документами, судом не встановлено.

Щодо зупинення перебігу строків давності, то розшук обвинуваченого оголошувався ухвалою суду в грудні 2024 року, тобто поза межами строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за діяння, інкриміноване обвинуваченому.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: CD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження, велосипед залишити потерпілому.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1