КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Банківські картки, а саме: ОТП Банк № НОМЕР_8, ОТП Банк № НОМЕР_9, ОТП Банк № НОМЕР_10, ОТП Банк № НОМЕР_11, Wise без номеру, ОТП Банк № НОМЕР_12, Credit Agricole № НОМЕР_5, Акордбанк № НОМЕР_1 , Приват банк № НОМЕР_2 , Приват банк № НОМЕР_3 , Приват Банк № НОМЕР_4 , Приват Банк № НОМЕР_6, Приват Банк № НОМЕР_7;

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/30911/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6599/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

2. Мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Max;

3. Мобільний телефон марки iPhone 11;

4. Мобільний телефон марки iPhone 15;

5. Мобільний телефон марки Redmi;

6. Ключі від автомобілів, а саме: два ключі автомобілів марки Mercedes Benz, один ключ від автомобіля марки Porsche, один ключ від автомобіля марки Audi;

7. Флеш накопичувач Team Group 64 Gb;

8. Грошові кошти, а саме: 148 купюр номіналом 100 доларів США (загальною сумою 14 800 доларів США), 17 купюр номіналом 50 ЄВРО (загальною сумою 850 ЄВРО), 2 купюри номіналом 200 ЄВРО (загальною сумою 400 ЄВРО), 1 купюру номіналом 10 ЄВРО.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_5 в інтересах власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16.08.2025 та 26.08.2025 подав аналогічні за змістом та вимогами апеляційні скарги, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Апелянт вказував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приймали участі при оголошенні оскаржуваної ухвали, її копію представник отримав 15.08.2025, а ОСОБА_7 отримала 22.08.2025.

Обґрунтовуючи доводи апеляційних скарг, апелянт зазначав, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, визначених у ст. 98 КПК України.

Стороною обвинувачення не доведено, які саме фактичні дані і яким чином пов`язані вилучені телефони, планшет, грошові кошти з інкримінованими діями.

В оскаржуваній ухвалі наведено лише загальні описи провадження та припущення органу досудового розслідування, що суперечить вимогам ст. 98, ч. 3 ст. 170 КПК України, які вимагають об`єктивного зв`язку вилученого майна з подією злочину.

Ухвала носить формальний характер, не містить індивідуалізованого аналізу кожного предмета, не наводить конкретних фактичних даних, чому без накладення арешту існує реальний ризик знищення чи приховування доказів та фактично повторює доводи клопотання.

Клопотання прокурора та ухвала слідчого судді фактично ґрунтується на документах, складених працівниками правоохоронних органів, що ставить під сумнів їх об`єктивність чи достовірність.

Жодного іншого доказу, отриманого з незалежних, незацікавлених джерел, матеріали справи не містять.

На думку апелянта, накладення арешту на банківські картки, мобільні телефони, ключі від автомобілів, флеш-накопичувача у повному обсязі, без врахування менш обтяжливих альтернатив, є непропорційним втручанням у право власності та приватність заявників, що суперечить як національному законодавству, так і міжнародним стандартам.

Прокурор у судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який не заперечував проти здійснення судового розгляду без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який в режимі відеоконференцзв`язку підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власників майна або їх представника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив представник в апеляційних скаргах, копію оскаржуваної ухвали представник в інтересах ОСОБА_6 отримав 15.08.2025, тоді як подав апеляційну скаргу 17.08.2025, а ОСОБА_7 копію оскаржуваної ухвали отримала 22.08.2025 та 26.08.2025 представником в її інтересах подано апеляційну скаргу.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять інших відомостей про обізнаність представника власників майна із мотивами прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги подані в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001065 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 3 ст. 209 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється другим відділом процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 , будучи фактичним власником ТОВ «Експрес-система» (), організував функціонування протиправного механізму, направленого на постачання товару військового призначення та подвійного використання на підприємства військово-промислового комплексу України (далі - ВПК України) та рф, отриманого в порушення встановленого порядку.

Зокрема, у період з 30.09.2019 по теперішній час, ТОВ «Експрес-система», в рамках договорів укладених за результатами процедур публічних закупівель та за прямими договорами, здійснює постачання товарів військового призначення та подвійного використання на підприємства ВПК України.

Згідно наявної інформації, ОСОБА_10 за попередньою змовою з невстановленими особами підприємств ВПК України та військовослужбовцями місць централізованого зберігання, незаконно привласнює з військових складів вказані товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ), відновлює та ремонтує списані вироби, у тому числі завозить їх на територію України в порушення митних правил.

Відображення придбання вказаних ТМЦ ОСОБА_10 здійснює від фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування. Вказані особи входять до його оточення, зокрема до вказаного механізму останній залучив свою матір, співмешканку, її сина, знайомих, родичів одного із засновників ТОВ «Експрес-система», серед яких: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та інші.

Крім того, згідно відомостей податкової звітності придбання окремих товарів військового призначення та подвійного використання ТОВ «Експрес-система» відображено від наступних підприємств: ТОВ «Проленд 24» (), ТОВ «Гарантспецдеталь 23» (), ТОВ «Профімастрейд» ().

Надалі, грошові кошти, отримані в рамках договорів постачання товарів військового призначення та подвійного використання на підприємства, які входять до складу АТ «Укроборонпром», ОСОБА_10 обготівковує через вищевказаних фізичних та юридичних осіб. Зокрема, у період з 01.01.2023 по теперішній час, із використанням афілійованих фізичних та юридичних осіб останній отримав у готівковій формі у касах банківських установ грошові кошти на загальну суму близько 84 млн. грн. Аналіз відомостей щодо залучених останнім ФОП вказує, що близько 70% з їх числа було припинено протягом року з моменту інтеграції у механізм, що містить окремі ознаки протиправного механізму.

Крім того, за отриманими даними встановлено, що до незаконної діяльності ймовірно задіяні ряд суб`єктів господарювання, серед яких: ДП «Завод імені В. О. Малишева» (), ТОВ «Львівський бронетанковий завод» (), ДП «Харківський автомобільний завод» (), ДП «Харківський БТЗ» (), ДП «Харківський механічний завод» () та інші суб`єкти господарювання, які здійснюють незаконне перерахування грошових активів на банківські рахунки ТОВ «Експрес-Система».

У ході досудового розслідування встановлено, що на користь ТОВ «Експрес-Система», протягом березня 2023 - квітня 2024 року, від ряду підприємств військово-промислового комплексу, було зараховано кошти на суму понад 230,00 млн гривень.

За результатами аналізу контрагентів ТОВ «Експрес Система» виявлено, що група з 14 ФОП, мають спільні ознаки сумнівності: у 12 ФОП вказаний однаковий основний вид діяльності, 6 ФОП припинили діяльність у 2024 році, 12 ФОП зареєстровані в м. Харкові, 8 ФОП зареєстровані за короткий період, встановлені родинні зв`язки між учасниками, тощо.

Прокурор у клопотанні також зазначає, що при подальшому аналізу руху коштів, встановлено, що близько 50% отриманих коштів розпорошувались на користь 14 ФОП, які в подальшому основну частину коштів знімали готівкою, або використовували для оплати власних побутових потреб. Загальна сума коштів, отриманих вказаним ФОП, становить 106,60 млн грн, з яких переведено в готівку близько 95 млн гривень.

Крім того слідством установлено, що частину коштів, на загальну суму 7,70 млн грн ТОВ «Експрес-Система» було використано для придбання автомобілів преміум класу Audi RS E-Tron та Audi А6. Джерелом вказаних коштів, які були використані для придбання вказаних автомобілів, були зарахування від ДП «Харкiвський БТЗ», у якості оплати за ряд продукції (привiд нагнiтача, рукоятку замка, фiльтроелемент та інше).

Таким чином, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи осіб, у період 2023-2024 років, використовуючи підконтрольне підприємство ТОВ «Експрес-Система», організував функціонування протиправного механізму з метою отримання державних коштів від ряду підприємства військово-промислового комплексу України на суму понад 230 млн грн, які у подальшому легалізував шляхом їх обготівкування із залученням ряду підконтрольних ФОП з ознаками «ризиковості». Надалі отримані грошові кошти, ОСОБА_10 ймовірно використав з метою фінансування дій, вчинених за для зміни меж території або державного кордону України.

Крім того досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 також є засновником та директором підприємства ООО «НТЦ «Интерпром» (ОКПО 077, юридична адреса м. Бєлгород, вул. Перемоги, 69, приміщення 3/4), яке здійснює свою діяльність на території рф, засновником якого також є громадянка України ОСОБА_12 , (співмешканка ОСОБА_10 ). Встановлено, що ОСОБА_12 протягом 2023 та 2024 року отримувала заробітну плату на вказаному підприємстві.

Також слідством встановлено, що ООО «НТЦ «Интерпром» здійснює постачання ТМЦ на підприємства ВПК рф, а саме на АО «322 Авиационный ремонтный завод» (ОКПО 08347217), яке виконує ремонт та обслуговування бомбардувальників Су-24М, Су-24 МР, Су-24М2, штурмовиків Cу-25, Су-25УБ, винищувачів Су-27УБ, Су-27С (П). Крім того, отримано відомості, що впродовж 2023 року ООО «НТЦ «Интерпром» здійснило постачання запчастин та комплектуючих на АО «Ярославский Радиозавод» (ИНН рф ), який входить до структури державної корпорації рф «Роскосмос». Завод здійснює постачання засобів радіозв`язку для росгвардії, військових частин, а також міністерства внутрішніх справ та міністерства оборони рф, яке перебуває під діє санкцій США та ЄС.

Крім того слідством встановлено, що ООО «НТЦ «Интерпром» є постачальником товарів та обладнання на ООО «Микрон-Дилер-Сервис» (ИНН рф ), яке у свою чергу здійснює постачання обладнання та запчастин на АО «Ярославский Радиозавод», АО «Ижевский электромеханический завод «Купол» (ИНН рф , входить до державного концерну рф «Алмаз-Антей», який виготовляє комплекси ППО), АО «Уфимское приборостроительное производственное предприятие» (ИНН рф , випускає авіоніку та засоби керування вогнем САУ і пілотованих літальних апаратів), АО «Вольский механический завод» (ИНН рф , випускає та ремонтує протитанкові ракетні комплекси) та АО «Уфимское приборостроительное производственное предприятие» (ИНН рф , випускає системи електричного живлення пілотованих літальних апаратів, входить до складу державної корпорації рф «ростех»). Вищевказані підприємства входять у міжнародні санкційні списки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 16.06.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

Згідно даних протоколу обшуку від 18.06.2025, цього ж дня проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1. Банківські картки, а саме: ОТП Банк № НОМЕР_8, ОТП Банк № НОМЕР_9, ОТП Банк № НОМЕР_10, ОТП Банк № НОМЕР_11, Wise без номеру, ОТП Банк № НОМЕР_12, Credit Agricole № НОМЕР_5 , Акордбанк № НОМЕР_1 , Приват банк № НОМЕР_2 , Приват банк № НОМЕР_3 , Приват Банк № НОМЕР_4 , Приват Банк № НОМЕР_6 , Приват Банк № НОМЕР_7 ;

2. Мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Max;

3. Мобільний телефон марки iPhone 11;

4. Мобільний телефон марки iPhone 15;

5. Мобільний телефон марки Redmi;

6. Ключі від автомобілів, а саме: два ключі автомобілів марки Mercedes Benz, один ключ від автомобіля марки Porsche, один ключ від автомобіля марки Audi;

7. Флеш накопичувач Team Group 64 Gb;

8. Грошові кошти, а саме: 148 купюр номіналом 100 доларів США (загальною сумою 14 800 доларів США), 17 купюр номіналом 50 ЄВРО (загальною сумою 850 ЄВРО), 2 купюри номіналом 200 ЄВРО (загальною сумою 400 ЄВРО), 1 купюру номіналом 10 ЄВРО.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_21 від 19.06.2025 вищевказане майно, влучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001065.

19.06.2025 засобами поштового зв`язку до Печерського районного суду міста Києва направлено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 18.06.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Банківські картки, а саме: ОТП Банк № НОМЕР_8, ОТП Банк № НОМЕР_9, ОТП Банк № НОМЕР_10, ОТП Банк № НОМЕР_11, Wise без номеру, ОТП Банк № НОМЕР_12, Credit Agricole № НОМЕР_5 , Акордбанк № НОМЕР_1 , Приват банк № НОМЕР_2 , Приват банк № НОМЕР_3 , Приват Банк № НОМЕР_4 , Приват Банк № НОМЕР_6 , Приват Банк № НОМЕР_7 ;

2. Мобільний телефон марки iPhone 15 Pro Max;

3. Мобільний телефон марки iPhone 11;

4. Мобільний телефон марки iPhone 15;

5. Мобільний телефон марки Redmi;

6. Ключі від автомобілів, а саме: два ключі автомобілів марки Mercedes Benz, один ключ від автомобіля марки Porsche, один ключ від автомобіля марки Audi;

7. Флеш накопичувач Team Group 64 Gb;

8. Грошові кошти, а саме: 148 купюр номіналом 100 доларів США (загальною сумою 14 800 доларів США), 17 купюр номіналом 50 ЄВРО (загальною сумою 850 ЄВРО), 2 купюри номіналом 200 ЄВРО (загальною сумою 400 ЄВРО), 1 купюру номіналом 10 ЄВРО.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2025 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на банківські картки, мобільні телефони, флеш накопичувач, ключі від автомобілів та грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказане майно може бути набутим кримінально протиправним шляхом, зберегти на собі сліди злочину та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає ознакам речових доказів, передбаченим ст. 98 КПК України, а тому наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи передане.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя наклав арешт на вилучене майно з дотриманням вимог закону, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про невідповідність вилученого майна ознакам речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно може бути набутим кримінально протиправним шляхом, містити на собі сліди або інші відомості, які мають значення для кримінального провадження та може бути використане як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою його збереження.

Крім того, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ ДБР ОСОБА_21 від 19.06.2025 вищевказане майно, влучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001065.

Також колегія суддів звертає увагу, що з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегією суддів не встановлено недотримання прокурором вимог ст.ст. 171, 172 КПК України при зверненні із клопотанням про арешт майна, які б слугували підставою для відмови у його задоволенні.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_5 в інтересах власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3