Справа № 451/1846/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185; ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185; ч.1 ст. 263 КК України.

У кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 151 400 гривень.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Прокурор у виступі зазначив, що не зникли та надалі продовжують існувати ризики, що були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді саме взяття під варту. Інші, більш м`які види запобіжних заходів не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Санкція статей за якими обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання до 8 років позбавлення волі, відтак розуміючи тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним він може переховуватися від суду. Та у разі відсутності запобіжного заходу останній може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги положення ст.183 КПК України та враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних кримінальних правопорушень.

Крім того, вагомим аргументом у підтвердження посилань прокурора є те, що обвинувачений ніде не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, а також усвідомлення можливого покарання за вчинене може спонукати його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню, вчиняти інші злочини.

За таких підстав, жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обгрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, зокрема, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, стороною захисту не надано суду жодних доказів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

Крім цього, враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, суд дійшов висновку про доцільність визначення застосування відповідно до ч.5 ст.182 КПК України застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України,

у х в а л и в:

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту (тримання під вартою) залишити без змін, продовживши строк запобіжного заходу строком на 60 днів, до 03.04.2026 року включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_4 - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить в сумі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн. 00коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі протягом її дії.

У разі внесення такої застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати на виклик суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ГУДКСУ у Львівській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1