У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000020 від 13.01.2025,

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000020 від 13.01.2025.

В обґрунтування скарги зазначає, що 16.09.2025 звернулася до дізнавача СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві із клопотанням про виклик свідків. Проте, станом на дату подання скарги до суду жодної інформації про розгляд клопотання дізнавачем не надано, чим порушено її процесуальні права. У зв`язку із викладеним, просить суд зобов`язати дізнавача Подільського УП ГУ НП в м. Києві розглянути клопотання.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд скарги у її відсутності, просила задовольнити скаргу у повному обсязі.

Дізнавач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, та відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та стислі строки розгляду скарги, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000020 від 13.01.2025.

16.09.2025 ОСОБА_3 звернулася до слідчого відділу Подільського УП ГУ НП в м. Києві з клопотанням про виклик свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Зазначене клопотання отримане Подільським УП ГУ НП в м. Києві у м. Києві 17.09.2025, що підтверджується вхідним штампом Подільського УП ГУ НП в м. Києві.

Однак, станом на дату подання даної скарги до суду на розгляд, в порушення вимог, визначених ст. 220 КПК України, зазначене клопотання в триденний термін не розглянуто та про результати його розгляду сторону захисту не проінформовано.

Так, статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови) про вирішення уповноваженою особою, заявленого заявником клопотання від 11.09.2025.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, оскільки не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо строків розгляду клопотання, в зв`язку з чим існують законні підстави зобов`язати уповноважену особу розглянути клопотання від 16.09.2025, у відповідності до вимог статті 220 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №0000020 від 13.01.2025, задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_3 від 16.09.2025, прийняти вмотивоване рішення, про що повідомити заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4