Справа № 643/975/26
Провадження № 1-кс/643/841/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю особи, яка звернулася до слідчого судді із скаргою ОСОБА_3 у режимі відеоконференції з приміщення Лозівського міськрайонного суду Харківської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 19.01.2026 він отримав поштовий конверт, у якому містилася постанова про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ч.1 ст.382 КК України та супровідний лист за підписом слідчої ДБР ОСОБА_4 від 03.12.2025. Вважає, підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні його потерпілим, суперечать положенням КПК України, а саме ст.55 КПК України. При винесенні вказаної постанови слідчим не дано оцінку доказам, які він долучив до справи, а також не прийнято до уваги те, що усі його дії як потерпілого та заявника починаються з березня 2022 та продовжуються по теперішній час, та направлені на захист його прав, які були порушені посадовими особами правоохоронних органів. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із скаргою у якій просив, скасувати постанову слідчого від 03.12.2025 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги своєї скарги підтримав, просив її задовольнити, однак додаткові пояснення не надав через відсутність технічної можливості продовження проведення судового засідання у режимі відеоконференції, у зв`язку з відсутністю електропостачання у Салтівському районному суді міста Харкові та через відсутність стабільного інтернет зв`язку.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав матеріали кримінального провадження №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - для огляду їх судом, в частині оскаржуваної постанови слідчого.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу з додатками, матеріали кримінального провадження, враховуючи позицію особи, яка звернулася до слідчого судді із скаргою, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням від 15.11.2025, яке було зареєстровано за №57412-25/п від 24.11.2025, про залучення його у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 03.12.2025 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025.

В обґрунтування зазначеної постанови слідчого, з посиланням на вимоги ст.55 КПК України, вказано, що слідчий враховує відсутність будь-яких доказів спричинення заявнику шкоди. Так, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що заявнику взагалі заподіяно будь-яку шкоду, одночасно, останній не реалізує повноваження, передбачені п.2 ч.2 ст.60 КПК України, та не подає на підтвердження своєї заяви речі та документ, в тому числі ті, що обґрунтовують заподіяну шкоду, намірів та спроб реалізувати вказане право заявник також не виказував. Сам факт звернення ОСОБА_3 із заявами до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий зобов`язаний винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, а не постанову про відмову у залученні потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, не досліджено питання спричинення шкоди ОСОБА_3 відповідно до норм КПК України, а саме, не визначено в чому виразилося спричинення моральної шкоди, а також матеріальної коди, у разі її спричинення.

Разом з цим, у своїй заяві про визнання потерпілим від 15.11.2025, яка міститься в матеріалах кримінального провадження №0016772 від 28.10.2025, ОСОБА_3 вказує на те, що йому, як у судді у відставці, потерпілому незаконним діями та бездіяльністю посадових осіб правоохоронних органів, з боку працівників прокуратури Харківської області, суддів Лозівського міськрайонного суду Харківської області завдається непоправима моральна шкода та неефективно розслідуються кримінальні провадження, та вони не бажають належним чином виконувати свої обов`язки та рішення судів, які вступили в законну силу, а йому приходиться страждати та завдається істотна моральна шкода, яка полягає в тому, що вони зловживаючи своїм службовим становищем грубо порушують ст.ст.3, 129, 129-1 Конституції України, Наказ МВС України №100 від 08.02.2019 з додатками №203 від 28.03.2022, не сприяють у вирішенні належним чином його скарг, клопотань, заяв та усі його звернення не беруть до уваги, у зв`язку з чим, йому приходилося звертатися неодноразово до слідчих суддів, лікарів, проходити лікування у період з травня 2022 року та по теперішній час, тим самим спричиняють йому особисті незручності у спілкуванні з іншими людьми, родичами, значні хвилювання та принижують його честь, гідність та ділову репутацію та йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 500 000 гривень.

В оскаржуваній постанові слідчий не надав оцінки вказаним фактам та обставинам, при цьому, останнім навіть не допитано ОСОБА_3 з приводу заподіяння йому шкоди та якої саме.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу особи, що звернулася до суду із скаргою, що перш за все він є заінтересованою особою у заявленні та підтвердженні належними доказами вид та розмір спричиненої йому шкоди. Орган досудового розслідування перевіряє надані докази та дає їм належну правову оцінку тощо.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого про те, що на даний час під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти щодо заподіяння ОСОБА_3 матеріальної або моральної шкоди, є передчасним та не мотивованим, а рішення прийнято без належної оцінки всіх доказів та підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07 від 7 листопада 2013 року) у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява №31939/06, п. 55).

Таким чином, слідчий суддя вважає за доцільне скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, задовільнити частково, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 24.01.2025.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тому слідчий суддя не наділений повноваженнями давати доручення чи вказівки або зобов`язувати слідчого, прокурора вчинити ту чи іншу процесуальну дію або прийняти відповідне рішення.

Тому вимога ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого допитати його у якості потерпілого та вручення йому пам`ятки про його процесуальні права та обов`язки як потерпілого у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, задоволенню не підлягає.

Разом з цим, не підлягає задоволенню і вимога ОСОБА_3 про визнання слідчим суддею його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вказане не входить до дискреційних повноважень слідчого судді, та обмежений нормами КПК України.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, окрім іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, - задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 03.12.2025 у кримінальному провадженні №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - скасувати.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0016772 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві для провадження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1