Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №523/4828/25
Провадження №1-кп/523/1162/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого, під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження із звинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 обвинувачується в порушенні вимог пунктів 1.5, 2.3«б», 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме в тому, що він, о 15 годині 38 хвилин 02 травня 2024 року, керуючи автомобілем марки «Renault Mеgane», н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі, по проїзній частині вул. Лиманної, біля буд.№44, з боку Об`їзної дороги в напрямку вул. Миколаївська дорога, яка має по одній смузі для руху в зустрічних напрямках, діючи злочинно самовпевнено, перед початком виконання маневру обгону, не переконався в його безпеці, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного для себе руху, де, продовжуючи рух та виявивши автомобіль марки «Opel Vivaro», н/з НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху у зустрічному обвинуваченому напрямку, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості руху аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, що призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажир автомобіля марки «Opel Vivaro», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, відповідно отримали наступні тілесні ушкодження:

- віднесені до категорії середньої тяжкості у вигляді: закритої травми грудної клітки у вигляді косого перелому рукоятки грудини справа без зміщення уламків, що ускладнилася правостороннім посттравматичним плевритом; переломів 4,5,6,7 правих та 4,5 лівих ребер зі зміщенням уламків; саден тулубу та кінцівок;

- віднесені до категорії тяжких: закритого передньо нижнього вивиху голівки правої плечової кістки; закритого перелому 9 ребра справа без зміщення уламків; закритих переломів 8 та 9 ребер зліва зі зміщенням уламків, закритого перелому голівки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, закритого крайового перелому даху лівої вертлюгової западини по передній поверхні зі зміщенням уламків, які в подальшому призвели до ендопротезування правого плечового суглобу, лівого стегнового суглобу; саден та рани на обличчі та волосяній частині голови.

Захисником адвокатом ОСОБА_8 через канцелярію суду подане клопотання про призначення експертам Головного бюро судово-медичних експертиз МОЗ України (м. Київ, вул. Праведників, буд.№9) повторної комісійної судово медичної експертизи щодо встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 , на вирішення якої поставити наступні запитання: які тілесні ушкодження маються у потерпілого ОСОБА_5 ; який механізм утворення, локалізація та ступінь тяжкості виявлених тілесних ушкоджень; яка давність спричинення виявлених тілесних ушкоджень; чи могли ці виявлені тілесні ушкодження виникнути за обставин даної дорожньо-транспортної пригоди; чи відносяться виявлені тілесні ушкодження до встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 критеріїв групи інвалідності та до якої саме групи; чи отримані виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до групи інвалідності, внаслідок дорожньо транспортної пригоди, чи є вони хронічними чи набутими?

В обґрунтування клопотання захисник в змісті клопотання зазначає про існування в кримінальному провадженні двох комісійних висновків експертиз Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 17 жовтня 2024 року №326, а також від 30 грудня 2024 року №385 про встановлення у ОСОБА_5 , відповідно, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також тяжких тілесних ушкоджень, що, на думку сторони захисту, є суперечливим.

З`ясувавши думку обвинуваченого в підтримку клопотання захисника, а також заперечення сторони обвинувачення, суд не знаходить достатніх підстав для задоволення зазначеного клопотання, обґрунтовуючи це наступним.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року №8 при визначенні достовірності висновку необхідно враховувати: а) оцінку надійності застосованої експертом методики; б) достатність представлених експерту матеріалів для дослідження; в) правильність представлених експерту вихідних даних; г) перевірку повноти проведеного експертом дослідження (висновок слід вважати неповним, якщо він не дав вичерпної відповіді на поставлені питання або у ньому не міститься відповіді на одне чи декілька питань взагалі чи його складено за результатами дослідження не всіх поданих експерту на дослідження необхідних об`єктів); д) правильність експертної інтерпретації встановлених експертом ознак та їх достатність для висновку.

Повторна експертиза проводиться з тих же предмету й обставин вдруге, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності. На вирішення повторної експертизи ставляться ті ж самі питання, з тими ж вихідними даними, а її виконання доручається іншому експертові або іншим експертам. Виконана групою експертів фахівців в одній галузі знань експертиза є комісійною, в різних галузях комплексною.

Відповідно до вимог КПК України суд досліджує висновок експерта шляхом оголошення в судовому засіданні, а за необхідності й допиту експерта, якому сторони вправі ставити запитання. Таким чином допит експерта в суді (ст.311 КПК України) є способом перевірки достовірності висновку та його значення для кримінального провадження.

Експерт викликається в судове засідання та допитується для роз`яснення та доповнення його висновку шляхом наведення додаткової аргументації окремих його положень, пояснення мотивів певних відповідей на поставлені питання, якщо це не потребує додаткового експертного дослідження, а також повідомлення про виявлені при проведенні експертизи факти, які мають значення для кримінального провадження із приводу яких йому не були поставлені питання.

Очевидно, що суд, лише дослідивши експертний висновок у такий спосіб, вправі дати йому оцінку, визнати достовірним і допустимим доказом чи навпаки, а також визнати обґрунтованою потребу у призначенні повторної експертизи.

Суд констатує, що клопотань про можливий виклик експертів в судове засідання для можливого роз`яснення та доповнення висновку від 30 грудня 2024 року №385 сторонами до теперішнього часу не заявлено.

В змісті клопотання захисника міститься виключно формальне посилання на існування двох судово-медичних експертиз із різними висновками щодо ступеня тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, без конкретизації того, які саме обставини ставлять під сумнів обґрунтованість висновку від 30 грудня 2024 року №385.

При цьому прокурором та потерпілим в суді пояснено, що при здійсненні останнього за часом висновку експерти мали в розпорядженні первинний висновок експертизи, а також додаткові медичні документи щодо потерпілого, які було враховано при наданні відповідей на поставлені слідчим питання, а відтак, передчасно стверджувати про суперечливість таких доказів.

Керуючись ст.ст.350, 369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про призначення в кримінальному провадженні №0000616 від 03 травня 2024 року із обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286КК України, експертам Головного бюро судово-медичних експертиз МОЗ України (м. Київ, вул. Праведників, буд.№9) повторної комісійної судово медичної експертизи щодо встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо неї можуть бути викладені а в апеляційній скарзі на остаточно ухвалене в кримінальному провадженні судове рішення.

Суддя ОСОБА_1