Справа № 699/110/20
Номер провадження 1-кп/699/2/25
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

10.11.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої заявлено клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника особи ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією в межах кримінального провадження № 0000613 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Сидорівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000613 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

З клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом стосовно ОСОБА_4 , як щодо особи, яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України вбачається, що Слідчим відділенням Корсунь-Шевченківського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області (нині Слідче відділення Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області) здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16.12.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000613 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування було проведено судово-психіатричну експертизу стосовно ОСОБА_4 , якою установлено, що він вчинив інкриміноване суспільно небезпечне діяння у стані неосудності. З огляду на вказане змінено порядок досудового розслідування.

За змістом клопотання ОСОБА_4 15.12.2019 близько 20:00 год., з метою заволодіння чужим майном шляхом крадіжки металевих речей, зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де шляхом вільного доступу через незамкнені вхідні двері приміщення проник до середини приміщення літньої кухні, та таємно, упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, за відсутності власника та інших осіб, викрав вироби з чорного металу, загальною масою 58 кілограмів, вартість яких відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № 8/859 від 17.12.2019 в перерахунку до вартості 1 кілограма брухту чорних металів станом на 15.12.2019, яка становить 3,67 грн, загальм становить 212,86 грн, а також виробів з алюмінію, загальною масою 8 кілограмів, вартість яких, відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України № 8/859 від 17.12.2019 в перерахунку до вартості 1 кілограма брухту алюмінію станом на 15.12.2019, яка складала 29,00 грн, становить 232,00 гривні, після чого з викраденим майном залишив межі домоволодіння та міг розпорядитися ним на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 444,86 грн.

Отже, орган досудового розслідування вважав, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення.

Крім того, у клопотанні вказано, що ОСОБА_4 20.12.2019 близько 15:00 год, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 в якості відвідувача магазина, користуючись відсутністю уваги з боку персоналу магазина, повторно, будучи особою, яка раніше вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 185 КК України, вчинив крадіжку 2 банок пива «REVO» 0.5 л вартістю 35,70 грн. за одиницю товару, 2 банок енергетичного напою «Tekita Energy» 0.33 л, в банці чорного кольору, вартістю 21,52 грн за одиницю товару, 2 банок енергетичного напою «Tekita Energy» 0.33 л, в банці сірого кольору, вартістю 21,52 грн за одиницю товару, 1 упаковки кави «Nescafe» 60 г вартістю 73,48 грн. за одиницю товару, дезодоранту «AXE APOLLO» 150 мл. вартістю 50,72 грн. за одиницю товару, 2 шоколадних плиток «MILLENNIUM» 100 г. вартістю 31,00 грн. за одиницю товару, 3 упаковок бенгальських вогнів вартістю 2,46 грн. за одиницю товару, 3 шоколадних батончиків «ROSHEN» вартістю 8,05 грн за одиницю товару, 1 банки пасти з ікри мойви з креветками «Риболов» вартістю 34,73 грн за одиницю товару, 1 упаковку вафель «Талісман» 250 г. вартістю 18,81 грн за одиницю товару, 1 упаковку млинців с сиром «Ляпота» 0.8 кг вартістю 42,00 грн за одиницю товару, заволодівши таким чином майном на загальну суму 477,75 грн, які сховавши під одягом намагався винести з приміщення магазину, але був затриманий працівниками торгівельного закладу на виході з приміщення магазина, таким чином не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину таємного викрадення чужого майна (крадіжки) до кінця, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 .

Тобто, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

У судовому засідання брали участь прокурор, підозрюваний, його законний представник та захисник. Потерпілі за змістом наявних у справі заяв просили розгляд справ здійснювати без їхньої участі.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 зазначила, що у зв`язку з набуттям 09.08.2024 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» замінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаку складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України. Так, крадіжка майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить адміністративне правопорушення, що призвело до часткової декриміналізації діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. Ураховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 за одним епізодом становить 444,86 грн та за іншим 477,75 грн (разом 922,60 грн), тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на перше січня 2019 року, прокурор просила закрити це кримінальне провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує щодо закриття кримінального провадження щодо нього із цієї підстави.

Законний представник ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримала, повідомивши про відсутність заперечень щодо звільнення підозрюваного від відповідальності.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора.

Дослідивши матеріали судової справи, заслухавши учасників провадження, суд дійшов такого.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

З висновку судово-психіатричного експерта від 30.01.2020 № 48 вбачається, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих ОСОБА_4 дій, та на час проведення експертизи він не міг усвідомлювати власні дії та керувати ними, отже підозрюваний перебував у стані неосудності.

З огляду на вказане, ОСОБА_4 потребував поміщення у спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування та запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь.

Водночас необхідно зазначити, що положеннями ч. 4 ст. 513 КПК України передбачено, що якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Також ст. 95 КК України передбачено, що огляд зазначених осіб для вирішення питання про наявність підстав для припинення або зміни застосування таких заходів здійснюється комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців.

Аналіз наведених норм свідчить, що стан здоров`я особи та необхідність у застосуванні того чи іншого примусового заходу, має бути встановлено саме на момент судового розгляду. Потім доцільність у їх застосуванні перевіряється через кожні 6 місяців (Постанова Верховного Суду у справі № 295/3716/18 (провадження №51-2462 км 22) від 09 березня 2023 року).

З огляду на вказане, ураховуючи, що з дати проведення експертизи пройшло майже 5 років, тобто більше 6 місяців, з метою встановлено саме на момент судового розгляду стану здоров`я підозрюваного та необхідності застосування до нього примусових заходів медичного характеру, у кримінальному провадженні необхідно було б призначити судово-психіатричну експертизу.

Разом з тим, під час судового розгляду установлено, що вартість викраденого ОСОБА_4 у ОСОБА_8 становить 444,86 грн. У фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 підозрюваний намагався викрасти майно на суму 477,75 грн. У клопотанні наведено, що загальна вартість складає 922,60 грн. Водночас, для кваліфікації дій особи за ст. 185 КК України враховується вартість викраденого майна за кожним епізодом окремо.

На час, до якого відносяться інкриміновані підозрюваному діяння, положення ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» №1449-VI від 04.06.2009 (далі Закон України №1449-VI від 04.06.2009), згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2019 році становило до 1921,00 грн).

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, про що наголосив Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 567/507/23.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно із ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у викраденні чужого майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Положеннями п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 444,86 грн та 477,75 грн, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, інкриміновані ОСОБА_4 суспільно-небезпечні дії не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

За нормами абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

З огляду на вказане провадження по даній кримінальній справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-2 ч. 2 ст.284 КПК України слід закрити.

Витрати на залучення експертів становлять 628,04 грн та складаються з витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 17.12.2019 № 8/859.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Ураховуючи, що обвинувальний вирок стосовно підозрюваного не ухвалюється процесуальні витрати з нього не стягуються.

Цивільний позов не подавався. Запобіжний захід до підозрюваного не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 5 КК України, ст.ст. 100, 124, 284, 369-372, 395, 503, 512, ч. 2 ст. 513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000613 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 628,04 грн компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Речові докази:

- вироби з чорного металу масою 58 кг та вироби з алюмінію масою 8 кг, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 залишити у його розпорядженні;

- 2 банки пива «REVO» 0.5 л, 2 банки енергетичного напою «Tekita Energy» 0.33 л, в банці чорного кольору, 2 банки енергетичного напою «Tekita Energy» 0.33 л, в банці сірого кольору, 1 упаковка кави «Nescafe» 60 г, дезодорант «AXE APOLLO» 150 мл, 2 шоколадних плитки «MILLENNIUM» 100 г, 3 упаковки бенгальських вогнів, 3 шоколадних батончики «ROSHEN», 1 банку пасти з ікри мойви з креветками «Риболов», 1 упаковку вафель «Талісман» 250 г, 1 упаковку млинців с сиром «Ляпота» 0.8 кг, які передано під відповідальне зберігання директору магазину «Квіточка» ОСОБА_10 залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_1