Справа № 487/8536/25
Провадження № 1-кс/487/4922/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_5 за погодженням з прокурором ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

У клопотанні слідчий зазначила, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України

10.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: в наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру 10.09.2025 опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора. а також вручено захиснику.

Крім того, ОСОБА_6 було викликано до слідчого другого слідчого відділу для допиту та участі у слідчих діях шляхом опублікування повісток на сайті офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Проте, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин неприбуття, не надав.

Посилаючись на те, що зібраними в ході досудового розслідування доказами доведено, що ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, перебуває на тимчасово окупованій території України, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що є всі підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що слідчим не доведено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на території АРК, переховується від органу досудового розслідування.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 176 КПК України визначені загальні положення про запобіжні заходи. Так, одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (частини 3, 4, 6 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначені обставини, які враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У судовому засіданні встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002041 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв Присягу працівника прокуратури, відповідно до змісту якої він, присвячуючи свою діяльність служінню Українському народові і Українській державі, урочисто присягнув: неухильно додержуватися Конституції, законів та міжнародних зобов`язань України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку; захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповою, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

Наказом прокурора Кримського регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері ОСОБА_6 призначено на посаду прокурора відділу прокуратури Кримського регіону України.

Рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 № 1729-6/14, тобто всупереч установленому чинним законодавством України порядку, ОСОБА_8 призначено на посаду прокурора Автономної Республіки Крим.

За допомогою не встановлених слідством осіб ОСОБА_8 у березні 2014 року запропонувала ОСОБА_6 продовжити працювати в органах прокуратури Автономної Республіки Крим та виконувати лише розпорядження та накази, надані нею.

У подальшому у березні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, не встановленими слідством особами ОСОБА_6 запропоновано перейти до незаконно створеної військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту.

Нехтуючи вищевказаними вимогами Конституції і законів України, Присягою працівника прокуратури, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність призначення ОСОБА_8 на посаду так званого «прокурора Республіки Крим», а також незаконного проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні 2014 року, більш точну дату та час органом досудового розслідування не встановлено, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності, посиленні окупації півострову та утворенні в АР Крим системи незаконних органів прокуратури Російської Федерації, погодився на незаконну пропозицію про продовження роботи у складі 107 військової прокуратури гарнізону Чорноморського флоту на посаді помічника військового прокурора 107 військової прокуратури гарнізону Чорноморського флоту без підпорядкування Генеральній прокуратурі Україні.

ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Севастополі АР Крим, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, на території якої діють виключно закони України та міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, у березні серпні 2014 року, більш точну дату не встановлено, погодився на призначення його на посаду прокурора помічника воєнного прокурора військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту, виконував вказівки і розпорядження так званих керівників зазначеної прокуратури, чим надав допомогу представникам іноземної держави у забезпеченні роботи незаконно створених органів прокуратури та посилив заходи тимчасової окупації півострова.

Зокрема, ОСОБА_6 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи стаж роботи в органах прокуратури, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах Російської Федерації, неодноразово, в якості прокурора помічника воєнного прокурора військової прокуратури військової частини НОМЕР_1 Чорноморського флоту незаконно створеної прокуратури Республіки Крим, приймав участь у судових засіданнях у Кримському гарнізонному військовому суді, чим надавав допомогу іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури Російської Федерації та на території АР Крим призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні так званого Севастопольського гарнізонного військового суда, приймав участь в судових засіданнях у справах: № 1-97/2016, № 1-39/2017.

Допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів прокуратури Російської Федерації та на території АР Крим призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, завдяки чому окупація триває.

10.09.2025 у порядку ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а саме: в умисному діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру 10.09.2025 опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено захиснику.

Крім того, ОСОБА_6 було викликано до слідчого другого слідчого відділу для допиту та участі у слідчих діях шляхом опублікування повісток на сайті офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Проте, підозрюваний ОСОБА_6 до слідчого не прибув, будь-які документи, які підтверджують поважність причин неприбуття, не надав.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується доданими до матеріалів клопотання доказами, зокрема, даними рапорту співробітника 2 відділу УСР в Київській області ДСР НП України від 05.09.2025; довідки Департаменту стратегічних розслідувань НПУ; протоколів огляду вебсайтів від 01.09.2025, 03.09.2025, 04.09.2025.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий судді вважає, що наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, в судовому засіданні встановлено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому слідчий суддя виходить як із суворості покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим, так і з його процесуальної поведінки.

Крім того, стороною обвинувачення отримані фактичні дані про те, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, на виклики слідчого не з`являється без повідомлення причин, у зв`язку з чим оголошений у розшук.

В судовому засіданні також встановлено і існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто, можливість ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України або продовжити дії, у вчиненні яких він підозрюється, враховуючи посаду, яку обіймає підозрюваний у незаконно створених оргнах влади на території АРК, та його співробітництво з окупаційною владою.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , наявність підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України. Підозрюваному ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яке буде виправданим на даному етапі досудового розслідування, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, у кримінальному провадженні, що здійснюється щодо злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, проти основ національної безпеки України.

При цьому слідчий суддя вважає, що відсутні і підстави для визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 , врахувавши положення ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст. ст. 131, 176-178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Високопілля Харківської області, громадянину України, освіта вища, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 19.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1