Справа № 169/688/19 Провадження №11-кп/802/28/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000507 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року щодо ОСОБА_11 , яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нововолинськ, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має професійно-технічну освіту, одружений, громадянин України, раніше несудимий,

визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 визначено обчислювати з моменту його затримання і приведення цього вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_11 у строк покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 22 червня 2019 року до 24 червня 2019 року включно, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Цивільний позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_16 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та арешту майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду ОСОБА_11 визнано винуватим та засуджено за те, що він 22 червня 2019 року близько 17 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ОРЕL VIVARO» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на дорозі О-031593 сполученням «Сомин-Відути-Перевали-Туричани», між селами Сомин та Перевали Турійського району, Волинської області, поблизу повороту на село Новосілки, Турійського району, Волинської області, в напрямку на селище міського типу Турійськ Волинської області, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, в результаті чого на заокругленні проїзної частини дороги не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве по напрямку руху узбіччя, далі на зустрічну смугу руху, праве узбіччя і правий кювет, де перекинувся.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «ОРЕL VIVARO» номерний знак НОМЕР_1 отримали тілесні ушкодження:

ОСОБА_17 у вигляді зламу потиличної кістки з забоєм головного мозку та крововиливами в м`яку мозкову оболонку, чисельні закриті злами ребер з розривами парієтальної плеври, з забоєм легень, серця, забій правої нирки, частковий розрив печінки з гемоперитонеумом, садна тулуба, кінцівок, голови, обличчя, синці обличчя, чисельні забійні та різані рани кінцівок голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Причиною смерті є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась масивним травматичним ушкодженням життєво важливих органів;

ОСОБА_8 у вигляді відкритого перелому крила лівої клубової кістки, рани на лівій боковій ділянці живота без проникнення в черевну порожнину, закритої травми лівої нирки у вигляді периренальної гематоми лівої нирки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21 доби;

ОСОБА_9 у вигляді забою з гемартрозом правого колінного суглобу, рани в лівій паховій ділянці, множинні садна і підшкірні крововиливи в ділянці грудної клітки, живота, садна в ділянці голови, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння знадобився час більше 21 доби.

У прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм ОСОБА_11 вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі ПДР України).

У поданих на вирок суду апеляційних скаргах:

- захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , вважають оскаржуваний ними вирок незаконним через істотне порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що позиція суду ґрунтується на окремих, вибіркових, експертних висновках, без урахування інших висновків експертів, які їм суперечать. Не спростовано судом доводів захисту про безпосередню причину дорожньо-транспортної пригоди, не враховано встановлену експертним дослідженням невідповідність організації дорожнього руху на даній ділянці дороги вимогам безпеки і Закону України «Про дорожній рух», як причину виникнення пригоди; відсутність попереджувальних і обмежувальних дорожніх знаків, що забезпечують безпеку дорожнього руху; не спростовано факту аварійної ситуації, механізму дорожньо-транспортної пригоди та причин неконтрольованого заносу автомобіля; дослідження експертом колеса автомобіля не у відповідності до обставин справи. Звертають увагу апеляційного суду на те, що відповідно до матеріалів провадження та показань обвинуваченого, неконтрольований занос автомобіля та його подальше перекидання, відбулось по ходу його руху на ділянці дороги де, як під час слідчого експерименту, так і при проведенні експертизи, були виявлені вибоїни глибиною 8 та 9 см, а радіус повороту становить 53, 1 м. Зазначені обставини є причиною пошкодження диска переднього лівого колеса, унаслідок чого відбулася його розгерметизація, виник неконтрольований занос автомобіля і, як наслідок, дорожньо транспортна пригода. Через відсутність відповідних попереджувальних знаків про наявність небезпечного повороту та вибоїн на проїзній частині, обвинувачений не був обізнаний про необхідність рухатись з обмеженням швидкості руху. Висновок трасологічної та автотехнічної експертизи вважають неповним, таким, що не відповідає обставинам справи, а висновки судово-медичного експерта № 88 від 14 липня 2019 року та № 27 від 02 червня 2022 року недопустимими доказами. Вказують на безпідставне взяття їх до уваги судом. Також вважають, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які поза розумним сумнівом підтверджують факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, у стані алкогольного сп`яніння. Вважають, що при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , присуджена до стягнення із обвинуваченого сума є необгрунтовано завищеною. При його розгляді судом, загалом, не враховано сімейного стану обвинуваченого, на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей. У зв`язку із цим, просять вирок суду від 18 листопада 2022 року щодо ОСОБА_11 скасувати, призначити новий розгляд матеріалів даного кримінального провадження у суді першої інстанції;

- потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 оскаржують вирок суду з підстав істотного порушення норм кримінального процесуального та матеріального закону. Вважають, що рішення суду ґрунтується виключно на припущеннях, прийняте при неповно з`ясованих обставинах, на підставі недопустимих доказів. Згідно висновку комплексної експертизи від 07 червня 2021 року, експерти не змогли дати відповідь на питання - чи перебувають дії обвинуваченого у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП через відсутність даних про швидкість руху зустрічного транспортного засобу який, як пояснив ОСОБА_11 , створив для нього аварійну ситуацію, унаслідок чого, він змушений був зміститись праворуч на узбіччя. На момент дорожньо-транспортної пригоди, на даній ділянці дороги, організація дорожнього руху не відповідала вимогам нормативних документів та не забезпечувала безпеку дорожнього руху з дозволеною швидкістю руху. Вважають, що неналежно та поверхнево досліджено факт можливого пошкодження диска переднього колеса автомобіля і розгерметизації шини під час руху автомобіля що, відповідно до пояснень обвинуваченого, стало причиною неконтрольованого заносу та виникнення ДТП. Просять вирок суду скасувати. Призначити новий розгляд матеріалів даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Потерпіла ОСОБА_14 на адресу апеляційного суду подала заяву, у якій просить через неможливість прибуття до апеляційного суду у зв`язку із сімейними обставинами та за станом здоров`я, проводити розгляд справи у її відсутності. Апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, просить вирок суду першої інстанції скасувати. Також подала на адресу апеляційного суду нотаріально посвідчені заяву, у якій стверджує про те, що на призначенні обвинуваченому найсуворішої міри покарання. не наполягає.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого, захисників, потерпілих, які подані апеляційні скарги підтримали, просили задовольнити, прокурора, який подані апеляційні скарги заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обвинувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Крім того, у мотивувальній частині вироку належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих в судовому засіданні.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано.

Обвинуваченого ОСОБА_11 визнано винуватим у тому, що він своїми необмеженими діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого і кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблений із дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, які було ретельно досліджено і перевірено в ході судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження.

ОСОБА_11 , даючи показання у суді першої інстанції, винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнав, показав, що керував транспортним засобом із швидкістю руху близько 75-76 км/год. Уникаючи зіткнення із автомобілем, водій якого, на великій швидкості рухався йому назустріч, змінив напрямок руху праворуч на узбіччя. Унаслідок чого, кермо почало тягнути вліво та вибило у нього з рук, а автомобіль перекинувся на дах. Коли повертався на місце пригоди, купив на АЗС пляшку пива та випив її.

Колегія суддів погоджується із критичною оцінкою показань обвинуваченого місцевим судом, як таких, що не узгоджуються із матеріалами кримінального провадження та спростовуються сукупністю інших наявних у провадженні належних та допустимих доказів, які обґрунтовано взяті до уваги судом.

Зокрема показаннями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 , які суду показали, що коли повертались із відпочинку на озері, за кермом автомобіля марки «ОРЕL VIVARO» був обвинувачений ОСОБА_11 . Проїхавши декілька кілометрів, транспортний засіб занесло різко вправо, і він перекинувся. Жоден із них не підтвердив факт наявності зустрічного автомобіля на дорозі.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 червня 2019 року, у якому зафіксовано відомості щодо проїзної частини, де відбулась пригода, слідову інформацію залишену автомобілем марки «ОРЕL VIVARO» після пригоди, а також місцезнаходження тіла трупа ОСОБА_17 .

Даними протоколу огляду речового доказу від 23 червня 2019 року з фототаблицею, зафіксовано наявні у транспортного засобу під керуванням ОСОБА_11 пошкодження та установлено відсутність будь-яких видимих пошкоджень чи несправностей, які б могли загрожувати безпеці руху, зокрема рульової і гальмівної системи. Не установлено також будь-яких ознак, які б могли свідчити про взаємний рух шини та диска, що характерний для руху на розгерметизованих колесах.

Висновком № 272 судової інженерно-транспортної експертизи від 30 липня 2019 року установлено, що на момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля марки «ОРЕL VIVARO» номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася у працездатному стані, а ходова частина в непрацездатному стані: розгерметизація шин переднього лівого, переднього правого та заднього лівого коліс, злам закраїни диска переднього лівого колеса з частковим відокремленням фрагменту виникли під час ударного навантаження в момент ДТП.

Згідно із висновком трасологічної та автотехнічної експертиз № 6478/6532 від 02 квітня 2021 року, пошкодження на передньому лівому колесі автомобіля марки «ОРЕL VIVARO» номерний знак НОМЕР_1 , могли бути утворені як під час експлуатації автомобіля, так і під час прикладання аварійних навантажень в момент ДТП (виїзду за межі проїзної частини дороги та його перекидання). Причиною розгерметизації вказаного колеса могло стати порушення щільності посадки бортів шини на обід диску внаслідок дії аварійних бокових зусиль (при заносі, виїзді автомобіля за межі проїзної частини дороги та його подальшого перекидання). До моменту ДТП виїзду за межі проїзної частини дороги автомобіля та його перекидання, переднє ліве колесо (шина і диск) автомобіля марки «ОРЕL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 , знаходилося у працездатному стані. Механічних пошкоджень переднього лівого колеса автомобіля, які б могли спричинити швидку втрату тиску повітря в колесі, не виявлено.

Висновком інженерно-транспортної експертизи № 6481 від 08 квітня 2021 року також стверджується, що на момент огляду і експертного дослідження несправностей у робочій гальмівній системі, рульовому керуванні та ходовій частині (за винятком відсутності тиску в шині та пошкодження зовнішньої закраїни колісного диску переднього лівого колеса), представленого на огляд автомобіля марки «ОРЕL VIVARO» номерний знак НОМЕР_1 , що могли б перебувати у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22 червня 2019 року з участю автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , не виявлено.

Зазначені висновки є науково - обгрунтованими, здобуті у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, підтверджені експертами в ході судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження та цілком спростовують доводи сторони захисту, що саме пошкодження диска переднього колеса автомобіля, через наявність вибоїн на проїзній частині, і розгерметизація шини, під час руху автомобіля, могли стали причиною неконтрольованого заносу та відповідно і даної дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, як слушно зазначено судом, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів у підтвердження наявності вибоїн, їх розмірів на ділянці дороги, де мала місце пригода з участю транспортного засобу під керуванням обвинуваченого станом на 22 червня 2019 року (день дорожньо-транспортної пригоди). Зазначені відомості відсутні у протоколах огляду місця події та слідчого експерименту, як і зауваження сторони захисту з приводу їх неповноти. Натомість, у протоколі огляду місця події значиться, що вид покриття дороги асфальтобетонне, сухе, чисте та без пошкоджень.

Тому, викладені у пунктах 1 та 2 висновку експертизи № 6479/6480 від 07 червня 2021 року твердження про невідповідність стану проїзної частини, геометричних параметрів, організації дорожнього руху на ділянці дороги, де відбулась ДТП, вимогам безпеки та нормативної документації, які базуються на результатах фактичного огляду експертом даної ділянки дороги, проведеного лише 16 березня 2021 року (через 21 місяць після ДТП), не мають правового значення, відтак, не потребували окремої оцінки судом.

Згідно висновку експертів, за результатами проведення комплексної дорожньо-технічної та інженерно-транспортної експертизи № 6479/6480 від 07 червня 2021 року, величина максимальної (критичної) швидкості руху автомобіля марки «ОРЕL VIVARO», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , яка б гарантувала безпечний проїзд ділянки дороги з радіусом заокруглення величиною 53.1 м, де відбулося ДТП, без бокового зсуву (заносу) при використанні загальноприйнятих прийомів керування становить 62…66 км/год (пункт 4).

Факт перебування обвинуваченого під час керування автомобілем в аварійній ситуації експертизою не установлено, у зв`язку із відсутністю відомостей про швидкість зустрічного автомобіля (пункт 6).

У заданій дорожній ситуації обвинувачений, з технічної точки зору, зобов`язаний був керуватися вимогами пунктів 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 (підпункт «б») та 12.3 ПДР України, у відповідності до яких він повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої з можливих віддалі) із заданого моменту виникнення небезпеки для його руху (пункт 7).

За наявних у матеріалах кримінального провадження вихідних даних (фактичних обставин) обвинувачений ОСОБА_11 мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль марки «ОРЕL VIVARO» із моменту виявлення автомобіля марки «ВАЗ», який рухався по його смузі руху, шляхом своєчасного застосування гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої з можливих віддалі). Проте, навіть своєчасне застосування обвинуваченим гальмування не виключало можливості контакту вказаних двох автомобілів (пункт 8).

При оцінці доводів апелянтів про перебування обвинуваченого ОСОБА_11 в умовах аварійної ситуації, створеної іншим учасником дорожнього руху, як передумови даної дорожньо транспортної пригоди, апеляційний суд також враховує, що жодних фактичних даних про наявність такого автомобіля у зустрічній смузі руху, стороною захисту не здобуто. Жоден із трьох пасажирів автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , окрім нього самого, про таку обставину, суд не повідомляв.

Згідно із пунктом 1.10 ПДР України безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Виходячи із змісту зазначеного висновку експерта, судом правильно констатовано порушення обвинуваченим вимог пункту 12.1 ПДР України, оскільки, з його ж слів, він рухався зі швидкістю 75-76 (близько 80) км/год, яка не була безпечною для руху транспортного засобу на ділянці дороги, де сталася ДТП.

Окрім того, загальновідомим фактом є те, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів, так і в силу людських помилок, необережності, необачності і порушення правил дорожнього руху, у зв`язку із чим на ОСОБА_11 , як учасника дорожнього руху, покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, але і загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася, зокрема постійно бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 «б» ПДР України).

Доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину через не встановлення експертами які дії чи бездіяльність обвинуваченого є у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП, у відповідності до пункту 15 цього ж висновку, обґрунтовано не взято до уваги судом, так як причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. Такий висновок суду цілком узгоджується із правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 163/1753/17.

Не заслуговують на увагу і твердження захисників, що обвинувачений ОСОБА_11 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, у чому його безпідставно обвинувачено органом досудового розслідування та судом.

Зазначений факт з достатньою повнотою стверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 25 від 22 червня 2019 року, який складений лікарем ОСОБА_19 . Комунального підприємства «Волинський обласний наркологічний диспансер» Волинської обласної ради. Цього ж дня, у ОСОБА_11 було відібрано зразок крові для дослідження на предмет наявності у ній вмісту алкоголю. Результатом токсикологічного дослідження № 1330 у крові обвинуваченого виявлено етанол у концентрації 1, 7 %o. Про вживання ним алкоголю ввечері 21 червня 2019 року на святкуванні дня народження, а також в день вчинення пригоди 22 червня 2019 року у суді показав і сам обвинувачений, а також потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_18 . В ході його безпосереднього огляду, обвинувачений ОСОБА_11 про факт вживання алкоголю після пригоди, лікаря та поліцейських не повідомляв. Тому, така версія озвучена ним, при розгляді матеріалів даного кримінального провадження, безпосередньо у суді, як така, що суперечить вищезазначеним доказам цілком обґрунтовано була поставлена під сумнів та відхилена судом.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність факту перебування обвинуваченого ОСОБА_11 , на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, у стані алкогольного сп`яніння належними та допустимими доказами, які безпосередньо досліджувались судом.

Висновками судово-медичних експертиз № 506 від 07 серпня 2019 року, № 521 від 13 серпня 2019 року стверджується факт наявності на тілі потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що виникли у результаті контакту з травмуючою дією тупих предметів (предмета), цілком можливо при ударі об виступаючі частини салону автомобіля під час ДТП у час вказаний в ухвалі суду та медичній документації, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше 21 доби.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 27 від 02 червня 2022 року установлено, що під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_17 було виявлено ряд тілесних ушкоджень. Причиною його смерті є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалася масивним травматичним ушкодженням життєво важливих органів, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді зламу потиличної кістки з забоєм головного мозку та крововиливами в м`яку мозкову оболонку, закрита тупа травма грудної клітки у вигляді чисельних закритих зламів ребер з розривами парієнтальної плеври з забоєм легень та серця, закрита тупа травма живота у вигляді забою правої нирки, часткового розриву печінки з гемоперитонеумом. Також комісія експертів дійшла висновку, що виявлені під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_17 тілесні ушкодження виникли під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22 червня 2019 року.

При оцінці зазначеного висновку та висновку експерта № 88 від 14 липня 2019 року на предмет їх допустимості, судом слушно зазначено про те, що останній із числа зазначених висновків, проведений на підставі ухвали слідчого судді від 26 червня 2019 року та записів здійснених експертом ОСОБА_20 , при розтині трупа ОСОБА_17 , що жодним чином не суперечить положенням кримінального процесуального закону.

У зазначених висновках експертів міститься достатній обсяг відомостей щодо характеру, ступеня тяжкості та механізму виникнення у потерпілих тілесних ушкоджень, а також смерті одного із них, їх причинно наслідкового зв`язку.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_11 не уважно стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, тобто допустив порушення вимог п. п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, які перебувають у прямому причинному зв`язку із виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, рішення суду про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є цілком законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно із положеннями ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Хоча розмір призначеного судом обвинуваченому безальтернативного виду основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України стороною захисту не оспорюється, однак, відповідно до установлених обставин, при розгляді матеріалів даного кримінального провадження у апеляційному суді, у тому числі, характеризуючих даних особи обвинуваченого, зокрема, його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захиcту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у 2023 2024 роках, колегія суддів вважає доцільним та необхідним зменшити розмір визначеного йому судом основного покарання до п`яти років позбавлення волі, виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання, а вирок суду першої інстанції, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 408 КУпАП - змінити.

Стосовно цивільного позову ОСОБА_21 , яка водночас є законним представником неповнолітніх ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , заявленого у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно із ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 2 статті 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Оскільки в ході судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження доведено, що смерть ОСОБА_17 спричинена діями обвинуваченого ОСОБА_11 , у зв`язку із чим, заподіяно моральної шкоди його дружині та неповнолітнім дітям, яку обвинувачений у добровільному порядку не відшкодував, даний цивільний позов підставно задоволено судом.

Щодо визначення розміру присудженого судом відшкодування моральної шкоди потерпілим, судом з достатньою повнотою враховано, що відновлення їх звичайного життя і душевного спокою потребує значних зусиль, а також ступінь тяжкості пережитих ними моральних страждань через непоправну втрату смерть чоловіка та батька, невідворотність таких наслідків.

На думку колегії суддів, стягнуті на користь потерпілих суми моральної шкоди є справедливою сатисфакцією за спричинену їм моральну шкоду та не є такими, які б сприяли потерпілим до їх збагачення. Відтак, підстав для зміни вироку суду в частині розглянутого судом цивільного позову, колегіє суддів не установлено.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 18 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_11 - змінити.

Зменшити призначене обвинуваченому ОСОБА_11 основне покарання до 5 (пяти) років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: