ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2248/25

07 жовтня 2025 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000099 від 02.05.2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Георгіївка, Лутугинського району Луганської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, оператора на ПП «Костопільський маргариновий завод», з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадженння: прокурора ОСОБА_4 ; потерпілої ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 01.05.2025 о 21 год. 00 хв., перебуваючи у першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту.ю наніс потерпілій ОСОБА_5 один удар парасолькою по лівому коліну, один удар правою ногою по лівому стегну, один удар правою ногою по лівому коліну, внаслідок чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця ділянки лівого коліна, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Ці дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , виним себе у пред`явленому йому обвинувачені визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , 01.05.2025 о 21 год. 00 хв., перебуваючи у першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , умисно наніс легкі тілесні ушкодження, потерпілій ОСОБА_5 , тому ці його дії суд, кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Санкція ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботами на строк до одного року.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 , виду та розміру покарання, суд в якості обставин, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку відносить те, що обвинувачений на диспансерному нагляді у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та приймаючи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає за необхідне, обрати обвинуваченій покарання, із передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Також, потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та понесених процесуальних витрат, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди та 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень оо копійок процесуальних витрат.

В обгрунтування позову зазначає, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 125 КК України їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях внаслідок неправомірного нанесення їй тілесних ушкоджень. Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, розмір завданої моральної шкоди оцінює у сумі 3000 грн.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги повністю та просила суд їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п. 3 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 9 постанови пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, оцінюючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, стан її здоров`я, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за правильне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Встановлено, що потерпіла понесла витрати на правову допомогу у розмірі 3850 грн. 00 коп., що підтверджується договором доручення № 417 про надання професійної правничої допомоги та представництва від 09 червня 2025 року, актом приймання передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги від 06 серпня 2025 року, квитанцією № 2.248890055.1 від 06.08.2025 року.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Запобіжний захід - відсутній.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та понесених процесуальних витрат задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди та 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок процесуальних витрат.

Речові докази по справі, а саме оптичний диск марки «Verbation» DVD-R, серійний номер «МАР678АК27172880 2» залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000099 від 02.05.2025.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1