В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2025 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000598 від 20.12.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Громада, Любарський район, Житомирська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу, у військовому званні «майор», одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Військовослужбовець, призваний під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_7 , який відповідно до наказу №5 від 15.11.2023 командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків військовослужбовців вказаної військової частини та який в подальшому відповідно до наказу №80 від 31.03.2024 командира військової частини НОМЕР_1 вважався таким, що самовільно залишив місце несення служби, звернувся до свого безпосереднього командира заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 з приводу повернення на службу в межах передбаченого чинним законодавством.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.01.2025, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом отримання від свого підлеглого молодшого сержанта ОСОБА_7 грошових коштів за сприяння у поверненні на службу останнього.

22.01.2025, ОСОБА_4 , знаходячись в розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, в телефонному режимі, в ході спілкування із ОСОБА_7 , висловив останньому пропозицію надати йому неправомірну вигоду у розмірі 3000 доларів США за сприяння щодо повернення останнього на службу, тобто шляхом впливу на командування військової частини НОМЕР_1 , яке відповідно уповноважене на прийняття рішень щодо переведення військовослужбовців по посадах, а також продовження військової служби.

Своєю чергою, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер дій свого керівника ОСОБА_4 , з даного приводу звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою, після чого у період з 23.01.2025 військовослужбовець ОСОБА_7 діяв під контролем правоохоронних органів.

12.02.2025, приблизно о 12.15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, отримав для себе від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 12.02.2025 становило 20830 гривень, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави командиром військової часини НОМЕР_1 , щодо подальшого переведення (повернення) ОСОБА_7 до підрозділів військової частини НОМЕР_1 .

Цього ж дня ОСОБА_4 , 12.02.2025 у другій половині дня, дотримуючись свого злочинного плану, доставив ОСОБА_8 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такого, що бажає повернутися на службу та який раніше самовільно залишив місце несення служби, для подальшого направлення до військової частини НОМЕР_2 , тобто резервного батальйону, що в Рівненській області, де відповідно після навчань, згідно з встановленим порядком, ОСОБА_4 ініціює його направлення на службу до військової частини НОМЕР_1 , тобто де раніше і ніс службу ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Крім того, ОСОБА_4 , дотримуючись свого злочинного плану, а також усвідомлюючи те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде знаходитись фактично у військовій частині НОМЕР_2 , тобто у резервному батальйоні, який дислокується в Рівненській області, вказав останньому, що надалі з приводу його повернення на службу він буде спілкуватися із його батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надалі, у ході досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було залучено до конфіденційного співробітництва, який надалі з 17.02.2025 діяв під контролем правоохоронних органів.

Своєю чергою, ОСОБА_4 у період із 13.02.2025, діючи умисно, з метою виконання взятих на себе злочинних зобов`язань, почав здійснювати заходи щодо ініціювання в переведенні (повернені) із військової частини НОМЕР_2 військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до військової частини НОМЕР_1 , однак враховуючи те, що військовослужбовець ОСОБА_7 є придатним до військової служби без будь-яких обмежень щодо виду служби чи роду військ, із обставин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , останній не зміг завершити дії щодо переведення (повернення) ОСОБА_7 до військової частини НОМЕР_1 .

Як наслідок, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак у період з 13.02.2025 по 05.04.2025 майор ОСОБА_4 здійснив вплив на командування військової частини НОМЕР_3 з метою одержання письмової згоди про відібрання як кандидата із військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби молодшим сержантом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вакантній посаді командира відділення взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 .

05.04.2025, ОСОБА_4 , отримавши фотокопію вказаної письмової згоди командира військової частини НОМЕР_3 , перекинув вказану фотокопію військовослужбовцю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Надалі, 15.04.2025, приблизно о 16.50 год., заступник командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, отримав для себе від батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 15.04.2025 становило 20655 гривень, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави командира військової часини НОМЕР_3 , щодо переведення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до військової частини НОМЕР_3 на посаду командира відділення взводу перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Повідомив, що батько військовослужбовця, який у 2024 році не був у списках військовозобов`язаних, неодноразово телефонував йому та просив про допомогу у влаштуванні сина до певної військової частини. В силу своєї доброти він погодився допомогти. Діяння і час фіксації його з січня до квітня 2025 року, зазначені прокурором, відповідають дійсності. Пропозиція мала місце в АДРЕСА_3 . Він погодився отримати кошти, які планував витратити на заправлення автомобіля для поїздки у м. Рівне за місцем розташування військової частини, проживання по дорозі до м. Рівне. Вплив був вчинений ним виключно через товариські відносини, а не через його перебування на певній посаді. Про вчинене шкодує.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисники не заперечили щодо фактичних обставин провадження, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про його особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме: прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, згідно з службовою характеристикою за час проходження служби зарекомендував себе з позитивної сторони, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької області та в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, має почесну відзнаку командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_5 » «За досягнення у військовій службі» ІІ ступеня, нагрудний знак «Знак пошани» та медаль «Ветеран служби», по медичну допомогу у КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» не звертався, є раніше не судимим.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом визнає вчинення злочину особою повторно.

Суд зазначає, що обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою повторно, не зазначена в обвинувальному акті, однак під час судового розгляду прокурор наголошував суду на її наявності.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення інкримінував ОСОБА_4 вчинення злочину повторно (щодо епізоду прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави)

Цієї обставини не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання.

З цього приводу суд зазначає, що вчинення злочину особою повторно визнається судом обставиною, що обтяжує покарання, у тому разі, коли така кваліфікуюча ознака, як повторність, не передбачена законодавцем у диспозиції статті й відсутня в юридичному формулюванні обвинувачення.

У такому разі повторність береться до уваги судом на загальних підставах, як обставина, що обтяжує покарання.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, яка є альтернативною, у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування в порядку ст. 55 КК України відносно ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади строком на один рік, пов`язані зі здійсненням командування військових частин або їх структурних відділень на відповідних рівнях, про що просив прокурор у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема, про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

15.04.2025 ОСОБА_4 був затриманий, що підтверджується протоколом затримання.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2326/25) відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 постановлено обчислювати з 17 год. 00 хв. 15.04.2025 до 12.06.2025, включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі трьохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1059800 грн. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків два місяці.

18.04.2025 застава внесена за ОСОБА_4 застоводавцями, що підтверджується відповідними квитанціями, а саме: у розмірі 380000 грн, яка сплачена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4063572 від 18.04.2025 заставодавцем ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 ); у розмірі 380000 грн, яка сплачена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4063648 від 18.04.2025 заставодавцем ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_5 ); у розмірі 300000 грн, яка сплачена згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4064027 від 18.04.2025 заставодавцем ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ).

Строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , не продовжувався, відтак вони вважаються скасованими (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Таким чином, діючим запобіжним заходом відносно ОСОБА_4 є застава в розмірі 1059800 грн.

На думку суду, цей захід необхідно слід залишити в силі до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили застава підлягає поверненню заставодавцям.

Оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 194 КПК України процесуальні обов`язки, покладені на ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2326/25), серед яких обов`язок здати на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, вважаються скасованими, то закордонний паспорт НОМЕР_7 , зданий на зберігання до ГУ ДМС у Закарпатській області, підлягає поверненню ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У цьому кримінальному провадженні згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2281/25) накладено арешт на майно, яке було вилучено у ОСОБА_4 15.04.2025, а саме: предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 500 доларів США номіналом по 100 доларів наступних серій та номіналів: КВ07892403К, КF33022175C, FF37104772С; HA 24939090A, KF45171750А; мобільний телефон марки «Самсунг» із карткою НОМЕР_8 ; банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_9 ; грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом 100 доларів; банківські картки: «Універсалбанк» НОМЕР_10 ; «Універсалбанк» НОМЕР_11 ; «Приватбанк» НОМЕР_12 ; «Приватбанк» НОМЕР_13 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2420/25) накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0057, яка розміщена в с. Громада, Любарського району Житомирської області; транспортний засіб автомобіль марки «Audi A4», VIN НОМЕР_14 ; причіп до автомобіля VIN Y9UB2013N0000655.

У суду відсутні підстави для залишення арешту майна, тому накладений арешт в силу приписів ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.

Питання щодо речових доказів судом вирішується у порядку ст. 100 КПК України, а саме: предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 500 доларів США номіналом по 100 доларів наступних серій та номіналів: КВ07892403К, КF33022175C, FF37104772С; HA 24939090A, KF45171750А, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» (відділ регіональної каси перерахунку у м. Мукачево), з урахуванням положень п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України слід конфіскувати в дохід держави, грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом 100 доларів, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» (відділ регіональної каси перерахунку у м. Мукачево), з огляду на те, що санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України не передбачає покарання у виді конфіскації майна та дані грошові кошти не мають відношення до кримінального правопорушення повернути ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «Самсунг» із карткою НОМЕР_8 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_9 , банківські картки: «Універсалбанк» НОМЕР_10 , «Універсалбанк» НОМЕР_11 , «Приватбанк» НОМЕР_12 , «Приватбанк» НОМЕР_13 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повернути ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати за проведення у даному кримінальному провадженні судової експертизи від 24.04.2025 №СЕ-19/107-25/5823-ДД у розмірі 2674,20 грн покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 93500 (дев`яносто три тисячі п`ятсот) гривень.

Залишити ОСОБА_4 до набрання законної сили запобіжний захід у виді застави в розмірі 1059800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень, визначеної згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2326/25).

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 1059800 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень, внесену за ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2326/25) повернути заставодавцям, а саме: заставу у розмірі 380000 грн, сплачену згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4063572 від 18.04.2025 повернути заставодавцю ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 ); заставу у розмірі 380000 грн, сплачену згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4063648 від 18.04.2025 повернути заставодавцю ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_5 ); заставу у розмірі 299800 грн, сплачену згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН4064027 від 18.04.2025 повернути заставодавцю ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2281/25), яке було вилучено у ОСОБА_4 15.04.2025, а саме:

предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 500 доларів США номіналом по 100 доларів наступних серій та номіналів: КВ07892403К, КF33022175C, FF37104772С; HA 24939090A, KF45171750А;

мобільний телефон марки «Самсунг» із карткою НОМЕР_8 ;

банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_9 ;

грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом 100 доларів;

банківські картки: «Універсалбанк» НОМЕР_10 ; «Універсалбанк» НОМЕР_11 ; «Приватбанк» НОМЕР_12 ; «Приватбанк» НОМЕР_13 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2025 (справа №308/2936/25, провадження №1-кс/308/2420/25), яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0057, яка розміщена в с. Громада, Любарського району Житомирської області;

транспортний засіб автомобіль марки «Audi A4», VIN НОМЕР_14 ;

причіп до автомобіля VIN НОМЕР_15 .

Речові докази:

предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 500 доларів США номіналом по 100 доларів наступних серій та номіналів: КВ07892403К, КF33022175C, FF37104772С; HA 24939090A, KF45171750А, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» (відділ регіональної каси перерахунку у м. Мукачево) конфіскувати в дохід держави;

грошові кошти в сумі 1200 доларів США номіналом 100 доларів, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк» (відділ регіональної каси перерахунку у м. Мукачево) повернути ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Самсунг» із карткою НОМЕР_8 , банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_9 , банківські картки: «Універсалбанк» НОМЕР_10 , «Універсалбанк» НОМЕР_11 , «Приватбанк» НОМЕР_12 , «Приватбанк» НОМЕР_13 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок за проведення експертизи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1