ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1088/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження № 00000118 від 28.06.2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войкове, Автономної Республіки Крим, українця , громадянина України, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця роботи: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 вказаного Закону Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1-1 зазначеного Закону визначено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 1-1 вказаного Закону тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно зі статтями 1-3 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Людина, її життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими продовженнями, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України.

Востаннє, Указом Президента України від 06.05.2024 року N? 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України N? 3684-IX від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу рф, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом рф було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

Так, відповідно до ч. 1, 4 ст. 26 «Закона Республики Крым от 21 августа 2014 года N?54-3РК «Об основах местного самоуправления в Республике Крым» (далі - «Закон») структуру органів місцевого самоврядування складають представницький орган муніципального утворення, голова муніципального утворення, місцева адміністрація (виконавчо-розпорядчий орган муніципального утворення), контрольно-лічильний орган муніципального утворення, інші органи місцевого самоврядування та виборні посадові особи місцевого самоврядування, передбачені статутом муніципального утворення та які володіють власними повноваженнями щодо вирішення питань місцевого значення. Найменування представницького органу муніципального утворення, голови муніципальної утворення, місцевої адміністрації (виконавчо-розпорядчого органу муніципального утворення) закріплюються статутом муніципального утворення.

Згідно з ч. 1 ст. 31 вище зазначеного «Закону» місцева адміністрація (виконавчо-розпорядчий орган муніципального утворення) наділяється статутом муніципального утворення повноваженнями щодо вирішення питань місцевого значення та повноваженнями для здійснення окремих державних повноважень, переданих органам місцевого самоврядування федеральними законами та законами Республіки Крим.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 6 «Устава муниципального образования городского округа Керчи Республики Крым» N? 61 от 13.11.2014 (далі - «Статут») місцева адміністрація (виконавчо-розпорядчий орган міського округу) - Адміністрація міста Керчі Республіки Крим (далі - адміністрація міста).

Частиною 1 ст. 44 вказаного «Статуту» передбачено що адміністрація міста Керчі (адміністрація міста) є виконавчо-розпорядчим органом місцевого самоврядування міського округу, наділеним цим «Статутом» повноваженнями щодо вирішення питань місцевого значення та повноваженнями для здійснення окремих державних повноважень, переданих федеральними законами та законами Республіки Крим.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 47 зазначеного «Статуту» структуру адміністрації міста Керчі складають голова адміністрації міста Керчі, перший заступник голови адміністрації міста, заступники голови адміністрації міста, а також галузеві органи адміністрації міста.

Відповідно ч. 2 ст. 49 зазначеного «Статуту» до посадових осіб адміністрації міста Керчі відносяться наступні посадові особи місцевого самоврядування: голова адміністрації міста Керчі; Перший заступник голови адміністрації міста Керчі; заступники голови адміністрації міста Керчі;

Керівник апарату адміністрації міста Керчі; Керівники органів адміністрації міста Керчі; інші особи, які заміщають посади муніципальної служби та посадові особи, уповноважені на здійснення виконавча -розпорядчих повноважень рішенням Керченської міської ради.

Частинами 1, 4 ст. 51 вказаного «Статуту» передбачено, що заступники адміністрації міста Керчі керують відповідними напрямками забезпечення життєдіяльності всього міського округу у межах компетенції. Перший заступник (у разі відсутності такої посади - заступник) голови адміністрації міста Керчі виконує обов`язки голови адміністрації міста Керчі за його відсутності, або у разі неможливості виконання ним своїх обов`язків, якщо актами органів місцевого самоврядування не передбачено інше.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 90 «Конституции Республики Крым» органи місцевого самоврядування самостійно керують муніципальною власністю, формують, затверджують та виконують місцевий бюджет, встановлюють місцеві податки та збори, здійснюють охорону громадського порядку, а також вирішують інші питання місцевого самоврядування. Органи місцевого самоврядування можуть наділятися законом Республіки Крим окремими державними повноваженнями з наданням необхідних для їх реалізації матеріальних і фінансових засобів. Реалізація переданих повноважень підконтрольна органам державної влади Республіки Крим.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше квітня 2023 року громадянин України ОСОБА_5 , усвідомлюючи здійснення відкритої збройної агресії російською федерацією на території України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи свої особисті інтереси, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконно створеному органі окупаційної влади, так званій «Адміністрації міста Керч», та реалізуючи його, отримавши від невстановлених в ході досудового розслідування осіб з числа представників окупаційної адміністрації так званої «Республіки Крим» пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади, а саме посади «заступника голови адміністрації міста Керч», в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в невстановлений досудовим розслідуванням точні дату та час, але не пізніше квітня 2023 року, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації так званої «Республіки Крим», умисно, добровільно, зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконно створеному органі окупаційної влади, а саме посаду «заступника голови адміністрації міста Керч».

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого, останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 ,який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними і дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- даними протоколу огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 05.02.2024р відповідно до якого оглянуто офіційний портал https://kerch.rk.gov.ru/heads/67c691db-f3b2-438e-a5c9-75f18eaca7ac», при переході за яким виявлено відомості, які мають значення для кримінального провождения, а саме: « ОСОБА_7 ,заместитель главы администрации». Здійснено знімки екрану за допомого клавіші «Print Screen» (Скриншот N? 1 - Скриншот N? 2). на якому міститься інформація про ОСОБА_5 , як про «заместителя главы администрации»;( т.2 ст. 47)

- висновком експерта КНДІСЕ № 2514/24-35 від 12.03.2024, відповідно до якого, у фотознімку у файлі «644008d2d04de0.60681380_1.JPG» (об`єкт № 1) та в фотознімку в особовій картці Державної міграційної служби України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (файл « ОСОБА_5 Ф-1.pdf» (об`єкт № 2)), наданому в якості порівняльного зразку зовнішності ОСОБА_5 , зображена одна і та ж особа; ( т.2 ст.104)

- роздрукованим з загальнодоступної мережі Інтернет «Уставом муніципального образования городского округа Керчь, Республики Крым», «Сведениями о полномочиях администрации города Керчь, Республики Крым», «Графиком приема граждан», «Структурою адміністрації»; ( т.2 ст.71а)

-згідно листа офісу Президента України від.13.03.2024р.№43-01/407 матеріали відносно ОСОБА_5 щодо припинення громадянства України не надходило.

- рапортом слідчого СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_5 з квітня 2023 року призначений на посаду заступника голови адміністрації міста Керч, Республіки Крим; ( т.2 ст.123)

- витяг від 11.01.2024 р. Державної міграційної служби України відповідно до якого, ОСОБА_5 на материковій частині України не перебуває, при цьому зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ( т.2 ст.131)

- протоколом огляду відомостей загальнодоступної мережі Інтернет від 26.03.2024р відповідно до якого оглянуто офіційний портал «https://crimea-news.com/society/2023/04/12/1052532-amp.html», при переході за яким виявлено відомості, про ОСОБА_5 , як про заступника голови адміністрації Керчі». ОСОБА_5 «Назначен новый замглавы администрации Керчи». Здійснено знімки екрану за допомого клавіші «Print Screen» (Скриншот N? 1 - Скриншот N? 2) ( т.2 ст. 168)

Окремої уваги з огляду на особливості даного кримінального провадження потребує правова оцінка громадянства ОСОБА_5 та фактів з цього приводу.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави (ст. ст. 17, 18 та 19). При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України, а не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України (ст. ст. 18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України несе всі обов`язки громадянина України (ст. 20).

Таким чином, дотримуючись проголошеного в Україні визнання права громадянина України на зміну громадянства у встановленому порядку, ОСОБА_5 по теперішній час залишається громадянином України незалежно від місця його проживання.

Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена, а кваліфікація його дій за ч.5 ст. 111-1 КК України вірна, оскільки він будучи громадянином України, добровільно зайняв посаду пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих функцій у незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та високу ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавленні волі в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків в органах державної влади та місцевого самоврядування та конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, оскільки саме таке покарання, на думку суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того відповідно до вимог ч .2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави вартість проведення експертизи № 2514/24-35 від 12.03.2024 року , що становить 6815 гривень 52 копійок.

Керуючись ст. ст. 124, 368-371, 323,373- 376,ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми ) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 вартість проведення експертизи, що становить 6815 гривень (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять ) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійок на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя: