"27" січня 2026 р. Справа № 363/5336/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Вишгороді скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим,-

встановив:

19.01.2026 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою в якій просив скасувати постанову прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 07 січня 2026 року про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000073 від 31 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364 КК України.

В обґрунтування скарги вказав, що слідчим відділом Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 31 серпня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Процесуальне керівництво кримінальному провадженні здійснює Вишгородська окружна прокуратура. 01 вересня 2025 року ОСОБА_3 надіслав заяву на ім`я керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області, у якій просив винести відповідну постанову про визнання його потерпілим. 04 вересня 2025 року прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , за результатами розгляду заяви, постановив відмовити у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2025 року у справі №363/5336/25 о скасовано постанову прокурора. 05 січня 2026 року ОСОБА_3 надіслано повторну заяву на ім`я керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області, у якій повторно просив винести відповідну постанову про визнання його потерпілим. 07 січня 2026 року прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , за результатами розгляду заяви, постановила відмовити у визнанні ОСОБА_3 потерпілим. Скаржник зазначає, що відмова у визнанні його потерпілим фактично позбавляє його прав сторони кримінального провадження. Під час розгляду заяви прокурор не взяв до уваги всі обставини справи, зокрема те, що дії посадових осіб Вишгородської міської ради, які були визнані порушеннями прав скаржника, є предметом кримінального провадження, та що ці дії фактично унеможливили його доступ до служби в органах місцевого самоврядування. Враховуючи, що кримінальне правопорушення стосується його порушення прав на рівний доступ до публічної служби він вважаю, що відмова у визнанні його потерпілим є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам права.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних в скарзі.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши скаржника та прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізновача або прокурора під час досудового розслідування передбачений Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що 05.01.2026 року ОСОБА_3 звернувся до керівника Вишгородської окружної прокуратури із повторною заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000073 від 31.08.2021 року

Постановою прокурора Вишгородської окружною прокуратури ОСОБА_4 від 07.01.2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000073, у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про завдання кримінальним правопорушенням істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, як окремих громадян так і ОСОБА_3 , державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Частинами 1 та 2 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, правовою підставою для винесення прокурором постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З оскаржуваної постанови прокурора від 07.01.2026 року вбачається, що підставою для відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим є відсутність в матеріалах кримінального провадження відомості про завдання кримінальним правопорушенням істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, як окремих громадян так і ОСОБА_3 , державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з резолютивної частини, яка, у тому числі, повинна містити відомості про зміст прийнятого процесуального рішення; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя погоджується з оскаржуваною постановою прокурора та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова є мотивованою, прокурора зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Прокурор здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 36 КПК України).

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28.01.2026 року о 09 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1