Провадження №: 1-кс/755/3874/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майор юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17 вересня 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Херсон Херсонської області, громадянину України, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 19.04.2005 Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополі, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , колишньому слідчому слідчого відділу слідчого управління УМВС України в м. Севастополі, останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майор юстиції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17 вересня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до вимог ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того, ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш, як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш, як у двох третинах областей і не менш, як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06 березня 2014 року у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16 березня 2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16 березня 2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16 березня 2014 року в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь - якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17 березня 2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11 березня 2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11 березня 2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17 березня 2014 року «Про правонаступництво Республіки Крим», пунктом 1 якої передбачено, що «з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави вищим органом влади Республіки Крим є Державна Рада Республіки Крим - парламент Республіки Крим у депутатському складі шостого скликання Верховної Ради Автономної Республіки Крим на строк повноважень до вересня 2015 року».

Надалі, 18 березня 2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республіки Крим» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Вищезазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 за № 565-ХІІ, який діяв до 07.11.2015 (далі - Закон України «Про міліцію») міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4 вказаного закону правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку. Крім того, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

У відповідності до ч. 6 вказаної статті у своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частиною 8 цієї ж статті визначено, що в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах міліцією керують відповідно начальники головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, начальники районних, районних у містах, міських, лінійних управлінь (відділів) головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У відповідності до присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382 (яка діяла до 30.03.2016) кожен громадянин України, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складає Присягу і урочисто клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. У той же час, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим та міста Севастополя» за сприяння Російської Федерації були незаконно створені, у тому числі органи міліції.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, прокуратури та інші правоохоронні органи Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Разом з цим, 21 березня 2014 року Державною Думою Російської Федерації прийнято федеральний конституційний закон № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Відповідно до ст. 7 зазначеного закону співробітники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, співробітники інших державних органів, які заміщають посади у зазначених органах на день прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на вступ на службу до органів федеральної служби безпеки, митних органи Російської Федерації та органів внутрішніх справ Російської Федерації, інші державних органів, що створюються відповідно до законодавства Російської Федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, за наявності у них громадянства Російської Федерації, а також за умови складання ними іспиту на знання законодавства Російської Федерації та їх відповідності вимогам, які пред`являються законодавством Російської Федерації до співробітників зазначених органів.

Незважаючи на наявність легітимного керівництва ГУ МВС України в АР Крим, колишнім працівником ОСОБА_11 у взаємодії з керівництвом Президії Верховної Ради Автономної Республіки Крим та представниками незаконних військових формувань здійснено самовільне протиправне присвоєння владних повноважень виконувача обов`язків міністра внутрішніх справ по Автономній Республіці Крим з подальшими незаконними діями, у тому числі проведенням кадрових призначень та звільненням працівників органів внутрішніх справ.

Водночас, органом досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 101 о/с Херсонського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ від 14.08.2006 був прийнятий на службу та зарахований курсантом Херсонського юридичного інституту Харківського національного університету внутрішніх справ, прийнявши присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Після чого, не пізніше 25 червня 2010 року його було відряджено для подальшого проходження служби у зв`язку з черговим випуском курсантів до УМВС України в м. Севастополі та відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1063 о/с від 20 червня 2010 року ОСОБА_5 присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції». Після чого, 25 червня 2010 року наказом УМВС України в м. Севастополі його було призначено на посаду «слідчого слідчого відділу слідчого управління УМВС України в м. Севастополі».

У подальшому, в лютому - квітні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_5 запропоновано перейти до незаконно створеного «Управління Міністерства внутрішніх справ Росії по місту Севастополю» (мовою оригіналу: «Управление Министерства внутренних дел России по городу Севастополю»), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації», та обійняти одну із посад у слідчих підрозділах незаконно утвореному «УМВС Росії по м. Севастополю» (мовою оригіналу: «УМВД России по г. Севастополю»).

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою Російської Федерації так званого «Управління Міністерства внутрішніх справ Росії по місту Севастополю», яке розташоване за адресою: площа Повсталих, 6, м. Севастополь, Україна, а також проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу Російської Федерації, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу у слідчих підрозділах незаконно утвореного «УМВС Росії по м. Севастополю», без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України.

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, діючи добровільно та умисно в інтересах Російської Федерації на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, обіймав в незаконно створених правоохоронних органах Російської Федерації наступні посади: в період часу з 2015 по 2016 рік т.зв. «заступника начальника - начальника слідчого відділення ОМВД Росії по Балаклавському району» (мовою оригіналу: «заместителя начальника - начальника следственного отделения ОМВД России по Балаклавскому району»); в період часу з 2016 по 2017 рік т.зв. «заступника начальника - начальника слідчого відділу ОМВД Росії по Гагарінському району» (мовою оригіналу: «заместителя начальника - начальника следственного отдела ОМВД России по Гагаринскому району»); в період часу з 2019 по 2020 рік т.зв. «заступника начальника - начальника поліції ОМВД Росії по Ленінському району» (мовою оригіналу: «заместителя начальника - начальника полиции ОМВД России по Ленинскому району»).

Після чого, ОСОБА_5 знаходячись на тимчасово окупованій території України в місті Севастополі, за власною згодою відповідно до наказу т.зв. «УМВС Росії по м. Севастополю» № 485 о/с від 16 липня 2020 року був призначений представниками держави окупанта на посаду начальника незаконно утвореного «відділу МВС Росії по Нахімовському району» (мовою оригіналу: «отдел МВД России по Нахимовскому району»), який розташований за адресою: вул. Робоча, буд. 31, м. Севастополь, Україна, чим останній виконав всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу до кінця.

Перебуваючи на вищевказаній посаді громадянин України ОСОБА_5 до теперішнього часу виконує функції незаконно створеного окупаційною владою Російської Федерації правоохоронного органу, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

Отже, допомога ОСОБА_5 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів внутрішніх справ Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

10 вересня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Згідно зі ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

10 вересня 2025 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) та 10 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, повістки на 05 вересня 2025 року, 10 вересня 2025 року, 15 вересня 2025 року, 16 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року про виклик його до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозру, а також проведення за його участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: (№ 179 (8104) від 02 вересня 2025 року, № 182 (8107) від 05 вересня 2025 року, № 185 (8110) від 10 вересня 2025 року) та 28 вересня 2025 року, 04 вересня 2025 року, 10 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, 11 вересня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15 вересня 2025 року, 16 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою поштової скриньки на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка встановлена як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_5 , а також за допомогою програми-месенджер: «WhatsApp», яка зареєстрована на його номер телефону НОМЕР_3 , при цьому повідомлення з прикріпленим повним текстом повідомлення про підозру та повістками про його виклики було доставлено, відкрито й переглянуто останнім, про що свідчить наявність двох «галочок» у нижньому правому куті біля кожного з надісланих файлів у програмі «WhatsApp».

Однак, останній на виклики не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто не вручено, проте вжито заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до відомостей з ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08 листопада 2017 року по 19 вересня 2025 року відомостей стосовно ОСОБА_5 в базі даних не виявлено.

17 вересня 2025 року ОСОБА_5 оголошено у розшук. Здійснення розшукових заходів доручено співробітникам 2 відділу УЗНД Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.

17 вересня 2025 року з матеріалів кримінального провадження № 0001114 від 11 квітня 2017 року виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в окреме провадження за № 0000210 від 17 вересня 2025 року.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості та державній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років), це вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню вищевказаних ризиків.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі. Просив його задовольнити, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тому існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, повідомив, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим та безпідставним. Просив врахувати, що досудове розслідування триває, немає прямих доказів, які б вказували, що його підзахисний вчинив кримінальне правопорушення. Ризики прокурором не доведені та нічим не підтверджуються, тому просив відмовити в задоволення клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Викликався шляхом публікації судової повістки у загальнодержавному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та на сайті Дніпровського районного суду міста Києва.

Відтак, згідно положень ч. 8 ст. 135 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 вважається особою, яка належним чином повідомлена про виклик.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що згідно постанови від 02 березня 2023 року, підслідність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17 вересня 2025 року, визначено за слідчим управлінням ГУ СБУ в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

10 вересня 2025 року складено та погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 111 КК України. Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, слідчим вживались заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України, вказаної вище підозри. Захиснику ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру 10 вересня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, 10 вересня 2025 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) та 10 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Крім цього, повістки на 05 вересня 2025 року, 10 вересня 2025 року, 15 вересня 2025 року, 16 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року про виклик ОСОБА_5 до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозру, а також проведення за його участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: (№ 179 (8104) від 02 вересня 2025 року, № 182 (8107) від 05 вересня 2025 року, № 185 (8110) від 10 вересня 2025 року) та 28 вересня 2025 року, 04 вересня 2025 року, 10 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, 11 вересня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15 вересня 2025 року, 16 вересня 2025 року та 17 вересня 2025 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою поштової скриньки на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка встановлена як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_5 , а також за допомогою програми-месенджер: «WhatsApp», яка зареєстрована на його номер телефону НОМЕР_3 , при цьому повідомлення з прикріпленим повним текстом повідомлення про підозру та повістками про його виклики було доставлено, відкрито й переглянуто останнім, про що свідчить наявність двох «галочок» у нижньому правому куті біля кожного з надісланих файлів у програмі «WhatsApp».

17 вересня 2025 року ОСОБА_5 оголошено у розшук. Здійснення розшукових заходів доручено співробітникам 2 відділу УЗНД Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.

17 вересня 2025 року з матеріалів кримінального провадження № 0001114 від 11 квітня 2017 року виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в окреме провадження за № 0000210 від 17 вересня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання у межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, наявними у справі доказами, зокрема: рапортом, щодо внесення відомостей до ЄРДР про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 10.04.2017; листом з Департаменту персоналу МВС України № 1427/22-2025 від 16.01.2025; листом з Департаменту персоналу МВС України № 1839/22-25 від 20.01.2025; витягом з архівного документа, а саме з наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1063 о/с від 20.06.2010, щодо присвоєння ОСОБА_5 спеціального звання «лейтенант міліції»; листом оперативного підрозділу, щодо виконання доручення слідчого № 76/5/177-698 від 19.05.2025; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 06.05.2025; протоколами огляду від 10.09.2025 відповідно до яких, були проведенні огляди цифрової інформації з відкритих джерел даних, яка серед іншого містить відомості, про факт публікації та скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_12 ; протоколами огляду від 11.09.2025 відповідно до яких, були проведенні огляди програми-месенджер «WhatsApp» та електронної пошти, у яких містяться відомості, про факт скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_12 ; висновком експерта за результатами проведення судової портретної експертизи стосовно ОСОБА_5 № 360/1 від 19.06.2025; листом з Офісу Президента України № 45-01/29 від 10.01.2025, згідно з яким серед іншого підтверджується громадянство України ОСОБА_5 ; листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/75231-25 від 19.09.2025, згідно з яким серед іншого відомостей стосовно перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08.11.2017 по 19.09.2025 ОСОБА_5 в базі даних не виявлено; листом з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України № 6.1-11342/6-25 від 01.09.2025, у якому серед іншого зазначені відомості про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та останнє місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; відповіддю 2 відділу УЗНД ГУ СБ України в АР Крим на доручення слідчого, щодо переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності; витягом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, серед іншого на ОСОБА_5 ; повідомленням ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 10.09.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, слідча суддя вважає доведеними наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України який, відповідно до ст. 12 КПК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, на виклики слідчого, прокурора та суду не з`являється, переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим та перебуваючи на зазначеній території, в тому числі під час та після деокупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, має можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; може незаконно впливати на спеціаліста (свідків) у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Зважаючи на викладене, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Окрім цього, суд звертає увагу на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч. 4 ст. 197 КПК України)

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , упорядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст. 131, 132, 176 -178, 183, 193, 194, 197, 309 слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим майор юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 17 вересня 2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення суми застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1