УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000014, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України, звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймаючи у минулому посаду лікаря-терапевта Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи, використовуючи свої набуті зв`язки та знайомства серед лікарів закладів охорони здоров`я Рівненської області, в березні 2025 року висловив ОСОБА_8 вимогу надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів за здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави адміністратором та лікарями експертної команди КП «РЦОЗРЗСД» РОР щодо визнання останнього особою з інвалідністю.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: прийняття пропозиції, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, передбачене ч. 3 ст. 3692 КК України.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , у ході спілкування із ОСОБА_8 , дізнався, що останній є особою призовного віку, не має відстрочки від призову на військову службу та може бути призваний до лав Збройних Сил України під час мобілізації, та потребує отримання групи інвалідності у зв`язку із захворюванням по кардіологічному напряму, маючи певні зв`язки та знайомства в сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, зокрема серед адміністратора та лікарів експертної групи КП «РЦОЗРЗСД», повідомив останньому, що попередні досліджені ним документи не можуть слугувати підставами для визнання його особою з інвалідністю. Однак, за надання йому неправомірної вигоди він може здійснити вплив на прийняття рішення вищевказаними особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з метою визнання його особою з інвалідністю, із подальшим встановленням групи інвалідності.

При цьому, ОСОБА_5 наголосив на необхідності проходження ОСОБА_8 подальшого лікування у різних лікувальних закладах області, збору достатніх медичних документів із зазначенням діагнозів, які будуть достатніми для прийняття відповідного рішення експертною командою та у разі надання для нього та третіх осіб вищевказаної неправомірної вигоди, він сприятиме у видачі відповідних медичних документів.

08 вересня 2025 року, близько 14 год. 26 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел на одержання неправомірної вигоди для себе, достовірно знаючи про готовність усіх достатніх медичних документів про стан здоров`я ОСОБА_8 та дату призначення засідання експертної комісії, у ході телефонної розмови із останнім висловив пропозицію надання йому неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 12 396 грн.) за вплив на прийняття рішення адміністратором та лікарями експертної команди Комунального підприємства «Регіональний центр орфанних захворювань, радіаційного захисту та спеціалізованої допомоги» Рівненської обласної ради щодо встановлення останньому групи інвалідності.

09 вересня 2025 року, близько 11 год. 42 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у кабінеті реєстрації документів та видачі довідок Комунального підприємства «Регіональний центр орфанних захворювань, радіаційного захисту та спеціалізованої допомоги» Рівненської обласної ради, за адресою м. Рівне, вул. В.Чорновола, буд. 79, одержав від ОСОБА_8 вищевказану суму неправомірної та повідомив, що розмір решти суми неправомірної вигоди для нього, він повідомить після засідання експертної команди, яке має відбутись 17.09.2025.

21 вересня 2025 року, близько 20 год. 04 хв. ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе, у ході телефонної розмови із останнім висловив пропозицію про надання йому решти суми неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на вказану дату становить 12 396 грн.) за вплив на прийняття рішення адміністратором та лікарями експертної команди КП «РЦОЗРЗСД», які уповноважені на прийняття рішень щодо присвоєння групи інвалідності, які наказав надати наступного дня о 9 годині ранку.

В ході зустрічі, яка відбулась 22.09.2025, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у кабінеті реєстрації документів та видачі довідок Комунального підприємства «Регіональний центр орфанних захворювань, радіаційного захисту та спеціалізованої допомоги» Рівненської обласної ради, за адресою: вулиця Вячеслава Чорновола, будинок 79, місто Рівне, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав для себе від ОСОБА_8 решту раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в сумі 300 доларів США за вплив на прийняття рішення адміністратором та лікарями експертної команди КП «РЦОЗРЗСД», які уповноважені на прийняття рішень щодо присвоєння групи інвалідності.

22.09.2025, ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В межах проведення досудового розслідування кримінального провадження 22.09.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 13.02.2025, 29.05.2025 та 26.08.2025;

- протоколом обшуку кабінету реєстрації документів та видачі довідок Комунального підприємства «Регіональний центр орфанних захворювань, радіаційного захисту та спеціалізованої допомоги» Рівненської обласної ради від 22.09.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено, наявність ризиків передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти заявленим ризикам та не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Покликаючись на вищевикладене, наявність вказаних ризиків, слідчий вказує на необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідно застосувати саме такий вид запобіжного заходу.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали за викладених в ньому обставин, і просили застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати домашній арешт у певний період доби.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 12.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України.

За вищевказаних обставин, у рамках даного кримінального провадження, 22.09.2025, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 3692 КК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існують ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 шляхом умовлянь, чи іншим чином може впливати на них з метою їх відмови від давання показань або дачі необ`єктивних чи вигідних для нього показань.

У разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з цілодобовим домашнім арештом, останній будучи обізнаним про обставини кримінального правопорушення, матиме реальну можливість вчинити дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які в них містяться можуть бути доказами під час судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 181 КПК України.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його задовільний стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, відсутність утриманців, слідчий суддя вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слід застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання покладених процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього, обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 193-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 30 днів, тобто до 20.10.2025.

Заборонити ОСОБА_5 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України в в`їзду в Україну.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків до 20.10.2025.

Виконання ухвали доручити СУ ГУНП в Рівненській області .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя