ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/315/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю

прокурора ОСОБА_6

представника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000022 від 02.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0164, площею 0,185 га, яка належить на праві власності ОСОБА_8 та земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0165, площею 0,145 га, яка належить на праві власності ОСОБА_9 ..

В апеляційній скарзі представник власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 -адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк апеляційного оскарження і скасувати вказану ухвалу слідчого судді, відмовивши у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказані вимоги мотивує тим, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а арешт майна порушує право власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оскільки вони є добросовісними набувачами.

Зазначає, що земельна ділянка перебувала у приватній власності, тому її поділ на дві окремі ділянки не підлягав погодженню Білецькою сільською радою.

Також визнання майна речовим доказом не може бути єдиною підставою накладення арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, який просить задовольнити подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора, котрий вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просить залишити її без змін, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Матеріалами провадження підтверджуються доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, групою слідчих СВ ВП № 1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 02.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом того, що 01.04.2025 з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області до Тернопільської окружної прокуратури надійшли матеріали про виявленння факту підробки посадовими особами Білецької селищної ради Тернопільської області та ПП «Землевласник СЛ» державного акту (старого зразка) на право власності на землю серії IV-ТР № 018790 від 03.10.2000, що дало підставу розробити на його підставі технічну документацію з встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та незаконно оформити право власності на земельну ділянку сформовано за рахунок ПЗФ.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 22.07.2020, державним кадастровим реєстратором відділу у Тернопільському районі міськрайонного управління у Тернопільському районі та м.Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 22.07.2020 було зареєстровано в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_10 земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0068, площею 0,3300 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту на право власності на землю від 03.10.2000 серії IV-ТР № 018790.

Згідно з договором дарування земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 1408, ОСОБА_10 передала безоплатно у власність (подарувала) своєму чоловіку, а ОСОБА_9 , прийняв у власність (дарунок) земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0068, площею 0,3300 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Плотича Тернопільського району Тернопільської області.

22.07.2020 на підставі вищевказаного договору дарування земельної ділянки, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0068, площею 0,3300 га що розташована в с. Плотича Тернопільського району Тернопільської області було зареєстровано за ОСОБА_9 .

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 419871676 від 27.03.2025, приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_12 08.12.2022 внесено до реєстру відомості щодо припинення 06.12.2022 права власності (закриття об`єкту нерухомого майна) щодо земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0068, площею 0,3300 га, у зв`язку із поділом об`єкта нерухомого майна на підставі заяви ОСОБА_9 від 16.11.2022 № 1843.

Також, 08.12.2022 приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_12 внесено до реєстру відомості щодо реєстрації 06.12.2022 права власності за ОСОБА_9 на земельні ділянки із кадастровими номерами :02:001:0164, площею 0,185 га та :02:001:0165, площею 0,145 га на підставі заяви ОСОБА_9 від 16.11.2022 № 1843.

21.03.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_13 право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0164, площею 0,185 га зареєстровано за ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2023 № 515, що підтверджується інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 419868066 від 27.03.2025.

Поряд з цим, як слідує із листа ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області № 10-19-0.211-1592/2-25 від 11.04.2025, у Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області інформація щодо видачі 03.10.2000 ОСОБА_10 державного акта на право приватної власності на землю (серії IV-ТР № 018790) стосовно земельної ділянки, що розташована на території Плотицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відсутня. Наявна у Головному управлінні Держгеокадастру у Тернопільській області Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю, що видавалися на території Плотицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, не місить запису за № 231. Зокрема, останній запис здійснено 15.05.2003 за № 150. Також зазначено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0164 та :02:001:0165 утворені шляхом поділу земельної ділянки із кадастровим номером :02:001:0068.

Також як вбачається із листа Білецької сільської ради № 06-07/799 від 18.04.2025, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки сільськогосподарського призначення із кадастровим номером :02:001:0068 Білецькою сільською радою не погоджувалась. Поділ земельної ділянки приватної власності із кадастровим номером :02:001:0068 на дві окремі ділянки Білецькою сільською радою не погоджувався.

Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно вказане у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що дане майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно клопотання, метою даного арешту прокурором вказано, що такий необхідний для збереження речових доказів, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою недопущення спотворення речового доказу або його відчуження.

Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що воно необхідне для збереження речового доказу, майна, щодо якого є достатні підстави вважати, що є ризик його відчуження або спотворення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області від 20.10.2025, земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0164, площею 0,185 га, яка належить ОСОБА_8 та земельну ділянку із кадастровим номером :02:001:0165, площею 0,145 га, яка належить ОСОБА_9 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000022 від 02.04.2025.

При цьому не заслуговують на увагу твердження апелянта, що вказане майно не підлягає арешту, з огляду на наступне.

Так у випадку, передбаченому ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Водночас, перевірка допустимості цих доказів, одержаних в ході проведеного обшуку та які будуть надані суду стороною обвинувачення на підтвердження доведеності винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, належить здійснювати під час проведення судом судового слідства та дослідження доказів в ході розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 -адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді