печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

представника власника майна (Кабінет Міністрів України) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання Кабінету Міністрів України, в особі заступника начальника відділу судового забезпечення Кабінету Міністрів України Управління судового забезпечення держави Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2015 (справа №757/10393/15-к)

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

29.08.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання Кабінету Мініст рів України, в особі заступника начальника відділу судового забезпечення Кабінету Міністрів України Управління судового забезпечення держави Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування арешту майна, для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК України, протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 02.09.2025 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 08.09.2025 відкрито провадження за вказаним клопотанням та призначено його розгляд на 15.10.2025, з перервою на 04.11.2025, 03.12.2025 та 05.12.2025

2. Короткий виклад клопотання і позицій учасників судового провадження.

2.1. Заявник не вказуючи в межах якого кримінального провадження ініційовано питання щодо скасування заходів забезпечення, за резолютивною частиною клопотання просив: «Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2015 (справа №757/10393/15-к) на:-земельну ділянку кадастровий номер :01:228:0151, розташовану за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці.». Зі змісту клопотання настає, що на нараді, яка відбулась 24.07.2024 під головуванням Міністра Кабінету Міністрів України, з метою оформлення права постійного користування за парком-пам`яткою садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Межигір`я», Міністерство захисту довкілля та природних ресурсі України зобов`язано невідкладно звернутись до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу генерального прокурора щодо зміни умови арешту на земельну ділянку площею 1,7688га (кадастровий номер :01:228:0151).

За обставинами клопотання стверджується, що ухвалою Вищого антикорупційного суду від 17.10.2024 (справа №991/6136/22) за клопотанням КабМіну скасовано арешт із вказаної земельної ділянки, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 16.07.2015 (справа №757/24677/15-к) за матеріалами кримінального провадження №0000069 від 06.03.2014.

Разом з цим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження земельної ділянки - арешт нерухомого майна, накладеного ухвало Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2015 (справа №757/10393/15к). Вказана ухвала була предметом оскарження у Вищому антикорупційному суді (справа №991/6136/22), та через недоведеність вжиття заходів забезпечення у кримінальному провадженні №0000069, ухвалою від 22.07.2025 (справа №991/6136/22) в задоволенні клопотання відмовлено.

Таким чином, заявник (КабМін) за відсутності інформації про кримінальне провадження в межах, якого застосовувались заходи забезпечення, звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна.

2.2. Заявник в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив скасувати арешт із земельної ділянки, оскільки зазначене перешкоджає оформленню- права користування землею державною установою. 13.10.2025 та 28.10.2025 подав до суду письмово додаткові пояснення про листування із Офісом генерального прокурора, з якого настає, що предметом звернення слідчого із клопотанням до Печерського районного суду м. Києва по справі №757/103939/15-к було заволодіння майном - державними коштами у сумі 220 мільйонів гривень, в період 2012-2013 років, під час побудови виділеної телекомунікаційної мережі спеціального призначення, які згідно договору купівлі-продажу від 11.03.2011 №КПП-582 покладено на ТОВ «ЄСУ». Зазначене є предметом розслідування Національного антикорупційного бюро України у кримінальному провадженні №0001178.

З проведеного заявником (КабМін) аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень, стверджується, що детективами НАБУ з 06.02.2020 здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 з якого неодноразово виділялись та об`єднувались кримінальні провадження, в тому числі №0001178. За наслідками досудового розслідування 28.12.2022 прокурором САП кримінальне провадження №0001178 закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, а кримінальне провадження №0000090, наразі закрито з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Закриття кримінальних проваджень, вказує на недоцільність подальшої дії заходів забезпечення, тому просив арешт скасувати.

Прокурор САП ОСОБА_5 письмово повідомив суд, що арешт земельної ділянки :01:228:0151, площею 1,7688га накладався ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.07.2015 (справа №757/24677/15-к) з метою забезпечення можливої подальшої конфіскації майна ОСОБА_6 за матеріалами кримінального провадження №0002833 від 25.15.2015. Вказаний захід забезпечення, на теперішній час скасований ВАКС за клопотанням власника в особі КабМіну. Інформації про арешт нерухомого майна, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2015 (справа №757/10393/15к), прокурором не наведено.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Відповідно до статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, згідно з частиною 3 статті 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Абзацами 1-3 частини 3 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно з частиною 10 статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

3.2. Згідно із частиною 1 статті 174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто учасники судового провадження, які подали клопотання про скасування арешту майна, повинні довести окрему або одночасну наявність фактів необґрунтованості накладення такого арешту та/ або відпадання подальшої потреби в його застосуванні.

3.3. Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» саме цей суд здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом, а також шляхом здійснення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у таких кримінальних провадженнях.

Згідно зі ст. 33-1 Кримінального процесуального кодексу України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206 2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1 - 3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Приміткою до ст. 45 КК України до корупційних злочинів віднесено злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364 1, 365 2, 368 - 369-2 цього Кодексу.

Враховуючи, те що підслідність у кримінальних провадженнях №0001178, та №0002833, а також за первинним з якого вони були виділені: №0000090, було визначено за детективами Національного антикорупційного бюро України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку має здійснюватися саме Вищим антикорупційним судом з дня початку його роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу.

Відтак розгляд Печерським районним судом м. Києва справ, які не належать до його підсудності, суперечитиме припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

Разом з тим, КПК не врегульовує порядок дій слідчого судді чи суду в разі подання до нього клопотання, яке не належить до підсудності такого суду.

Однак, згідно з частиною 6 статті 9 КПК, у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього кодексу, до яких зокрема належить диспозитивність, зміст якої розкрито в статті 26 КПК, а саме, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

3.6. З огляду на вищенаведене, належить закрити судове провадження щодо клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 33-1, 131, 132, 174, 216, 309, 369-372, 532 КПК суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження за клопотанням Кабінету Міністрів України, в особі заступника начальника відділу судового забезпечення Кабінету Міністрів України Управління судового забезпечення держави Департаменту з питань судової роботи Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2015 (справа №757/10393/15-к).

Ухвала не підлягає оскарженню і набирає законної сили негайно після оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7