печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8780/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві кримінальне провадження № 0000007 від 11.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Грицьків Городоцького району Хмельницької області, із вищою освітою, працюючого керівником житлового комплексу ТОВ «КУЖЕ Новосервіс», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2025 року до Печерського районного суду м. Києва із Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 11.01.2022.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України ОСОБА_7 № 85-К 16.02.2006 призначений на посаду начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі - КЕУ).

Згідно до Положення «про Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України» затверженого Головного квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України ОСОБА_7 від 26.06.2001, на ОСОБА_4 у відповідності до Положення, а саме до пункту 6 покладено наступні права і обов`язки, а саме:

- здійснює керівництво діяльністю Установи;

- несе відповідальність за стан і діяльність Установи;

- діє від імені Установи, представляючи інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях;

- видає в межах своїх повноважень накази і контролює їх виконання;

- розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання та діяльність Установи;

- призначає на посаду і звільняє з посади військовослужбовців та працівників Установи;

- затверджує положення про структурні підрозділи, будинкоуправління, а також функціональні обов`язки військовослужбовців і працівників Установи;

- несе відповідальність за формування господарсько-фінансових планів;

- затверджує та погоджує штатні розклади військовим частинам і установам, які знаходяться на квартирному забезпечені Установи.

У своїй діяльності начальник КЕУ ОСОБА_4 повинен керуватися Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Положеннями ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній

момент вчинення кримінального правопорушення) визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Згідно п.2 Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.07.2002, визначено, що військове містечко - майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом із житловим фондом, об`єктами соціальної та інженерної інфраструктури, які використовуються для його обслуговування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

За приписами частин 3 та 4 статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч. 2 ст. 149 ЗК України).

Вилученню земельної ділянки, що належить до земель оборони, передує отримання відповідної згоди Міністра оборони України або за його дорученням начальника розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. Враховуючи той факт, що на момент прийняття рішення начальником КЕУ ОСОБА_4 згода відповідного органу відсутня, тому вилучення вказаної земельної ділянки суперечить ст. ст. 141, 142, 143 Земельного кодексу України.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Положенням про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженим наказом Міністра оборони України №483 від 22.12.1997, передбачено певну процедуру відмови від користування землею, наданою для потреб Збройних Сил України, за відсутністю потреби у подальшому використанні, та передачі цієї землі місцевим органам влади згідно зі ст. 27 Земельного кодексу України.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1028/2 від 17.07.1978 року постановлено надати в користування квартирно-експлуатаційній частині Київського військового округу земельні ділянки площею близько 70 га, на яких розміщені військові частини та організації Київського військового округу в Жовтневому районі, в тому числі: ІНФОРМАЦІЯ_2 площею біля 17 га по АДРЕСА_3 , військова частина НОМЕР_1 площею біля 14 га по АДРЕСА_4 . Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано квартирно-експлуатаційну частину виконати генеральні плани забудови територій, що їй відносяться, та погодити їх в головному АПУ виконкому міськради; виконати благоустрій АДРЕСА_5.

Згідно Наказу №75 від 22.02.1977 Міністра оборони СРСР «Про введення в дію положення про квартирно-експлуатаційну службу і квартирне постачання Радянської Армії і військово-морського флоту» (чинний станом на 17.07.1978) надання в користування земельних ділянок для потреб Міністерства оборони СРСР здійснюється у порядку відведення. Відведення земельних ділянок проводиться на підставі постанови Ради Міністрів союзної республіки або Ради міністрів автономної республіки, або рішення виконавчого комітету відповідної ради депутатів трудящих в порядку, що встановлюється законодавством Союзу РСР і союзних республік. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок зазначаються основні умови користування землею.

У рішенні №1028/2 від 17.07.1978 виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів визначено, що на земельних ділянках площею близько 70 га, розміщено військові частини та організації Київського військового округу в Жовтневому районі, в том числі: ІНФОРМАЦІЯ_2 площею біля 17 га по АДРЕСА_3 ; в/ч НОМЕР_1 площею біля 14 га по АДРЕСА_5 площею біля 39 га по АДРЕСА_6 ).

21.02.2006 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника Київського КЕУ МО України, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Січневого повстання, 38, діючи умисно, не отримавши відповідного дозволу Міністра оборони України або за його дорученням начальника розквартирування військ та капітального будівництва - начальника Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України, незаконно підписав та надав статус офіційного документу листу-клопотанню № 303/25/3-210 від 21.02.2006 року на адресу Голови Київської міської ради ОСОБА_8 та начальника ДП «Управління капітального будівництва та інвестицій» ОСОБА_9 , щодо припинення Київському КЕУ права користування частиною земельної ділянки загальною площею 2,93 га у військовому містечку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_6, на користь державного підприємства «Управління капітального будівництва та інвестицій» під будівництво житлового комплексу з соціальною інфраструктурою.

В подальшому рішенням Київської міської ради №134/1968 від 26.07.2007 на підставі листа-клопотання начальника Київського КЕУ МО України ОСОБА_4 № 303/25/3-210 від 21.02.2006, припинено Київському КЕУ МО України, право користування земельною ділянкою площею 2,93 га та віднесено її до земель запасу житлової та громадської забудови.

Внаслідок чого, вказана земельна ділянка вибула з державної власності, та інтересам держави заподіяно збитки на суму 3 645 812 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що згідно з п. 4 примітки до ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками, на момент вчинення злочину.

Враховуючи викладене, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, яке просить задовольнити та закрити кримінальне провадження.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами. Останній наполягав на задоволенні клопотання, незважаючи на невизнання провини на стадії досудового розслідування.

Прокурор проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не заперечував.

Представник потерпілого Київського квартирно-експлуатаційного управління ОСОБА_6 погодився із доцільністю закриття кримінального провадження за спливом часу минулого з моменту вчинення інкримінованих подій.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, оцінивши встановлені обставини, зміст заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_4 клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, яка враховується судом як стале правозастосування норми матеріального права особа (елемент правової визначеності як складової верховенства права) підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Із змісту ч.2 ст.12 КК України випливає, що діяння, діяння, передбачене ч.2 ст.364 КК України відноситься до кримінального правопорушення, що є тяжким злочином.

Отже, згідно положень п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироку минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло понад десять років за ст. 364 ч.2 КК України з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, а тому суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо така заявляє клопотання про застосування строків давності.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 зрозумілі наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст.49 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому зрозумілі, прохав суд закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.

Таким чином, керуючись положеннями ст.49 КК України суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження незалежно від того, на якій стадії воно перебуває, як під час здійснення досудового розслідування, підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку.

З огляду на практику Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі № 665/2387/14-к від 22.05.2018 року та справі № 345/2618/16-к від 19.11.2019 року судами у рішеннях визначено, - якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованим клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Приймаючи до уваги, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло понад десять років за ст. 364 ч.2 КК України, дані про ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування у суду відсутні, перебіг строків давності переривався через застосування акту амністії Соломенським районним судом м. Києва 04.05.2012 у кримінальному провадженні за ст.425 ч.2 КК України, однак з часу ухвалення судового рішення минуло понад 10 років, що не виключає можливість застосування вимог ст. 49 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_4 відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, тому суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, закривши провадження у даній справі.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, для проведення експертизи №СЕ-19/111-22/38177-ОЗ від 06.12.2022 в сумі 7551,2 гривень; експертизи №СЕ-19/111-22/51129-ПЧ від 29.11.2021 в сумі 1510,24 гривень, - віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :69:254:0100, яка розташована по пр-ту Відрадному, 42 у м. Києві; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Управління капітального будівництва та інвестицій» для будівництва житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури на АДРЕСА_6, - вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 371, 372, 284 ч.2 п.1, 285, 286, 288 КПК України, п.4 ч.1 ст.49 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності, задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.364 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000007 від 11.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, закрити.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, для проведення експертизи експертизи №СЕ-19/111-22/38177-ОЗ від 06.12.2022 в сумі 7551,2 гривень; експертизи №СЕ-19/111-22/51129-ПЧ від 29.11.2021 в сумі 1510,24 гривень, віднести на рахунок держави.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ДП «Управління капітального будівництва та інвестицій» для будівництва житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури на АДРЕСА_6, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000007 від 11.01.2022, які перебувають у розпорядженні прокурора.

Арешт земельної ділянки з кадастровим номером :69:254:0100, яка розташована по пр-ту Відрадному, 42 у м. Києві накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2022 (справа№759/2803/22) та ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2023 (справа№759/11240/23), скасувати.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1