Провадження № 1-кс/643/5793/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0002135 від 28.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002135 від 28.06.2022, в якому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05:00, за наказом Президента рф, російська федерація незаконно вторглась на територію суверенної держави України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили рф та федеральну службу військ національної гвардії рф.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС рф, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі ЗС України), Державної прикордонної служби України (далі ДПС України), підрозділів Національної гвардії України (далі НГ України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії рф, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС рф; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави-агресора рф, було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

В подальшому, представниками держави-агресора з метою зміни меж території та державного кордону України, реалізації власної окупаційної політики, на окупованих територіях було розпочато здійснення незаконного створення підконтрольних окупаційній владі адміністрацій, в тому числі на захопленій частині території Харківської області.

З початку військової агресії рф на територіях, які опинилися в окупації, в тому числі на території Ізюмського району Харківської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які поширювали, встановлювали та закріплювали владу рф на місцях.

Разом з цим, досудовим розслідуванням встановлено громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який усвідомлюючи, що він є громадянином України, не маючи патріотичних переконань у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників країни-агресора вирішив стати на шлях вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, пов`язаних з колабораційною діяльністю та державною зрадою, за наступних обставин.

Так, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил рф, тобто після 24.02.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у громадянина України ОСОБА_8 , виник умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

03.06.2022 на території м. Куп`янська Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою (російською мовою) «временная гражданская администрация Харьковской области», що була створена та функціонувала в інтересах «рф», та обрано її керівника.

Крім того, 10.06.2022 головою так званої (російською мовою) «временной гражданской администрации Харьковской области» видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, згідно з яким було затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, в тому числі й так званої (російською мовою) «временной гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Ізюм).

У подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території смт. Борова Ізюмського району Харківської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час (проте не пізніше 26.07.2022), діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій прямий умисел, добровільно надав згоду представникам окупаційної влади рф на призначення його на посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Так, не пізніше 26.07.2022 ОСОБА_8 було призначено на посаду, так званого (російською мовою) «и.о. начальника Боровского территориального управления Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», у відповідності з чим, так званим (російською мовою) «главой военно-гражданской администрации Харьковской области ОСОБА_9 », видано відповідний указ № УГ-39/22 від 26.07.2022.

У зв`язку з цим ОСОБА_8 , будучи призначеним на вказану вище посаду та добровільно займаючи її в окупаційній адміністрації держави-агресора, яким слід вважати так зване (російською мовою) «Боровское территориальное управление Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», починаючи з 26 липня по кінець вересня 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), з метою надання допомоги державі-агресору та її представникам у створенні вертикалі незаконних органів управління свідомо виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо здійснення керівництва закріпленим за ним, відповідним напрямком роботи, підлеглими йому співробітниками, а також їх організаційною діяльністю.

У підсумку, ОСОБА_8 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з колабораційною діяльністю, основними складовими взаємопов`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України;

- вчинення дій колабораціоністського характеру з прямим умислом, спрямованих на співпрацю з ворогом (окупантом), які мають політико-ідеологічну мотивацію, а також із корисливих мотивів та інших меркантильних, низьких переконань з використанням досить легкої можливості побудувати кар`єру, що з`явилась з урахуванням переміщення з окупованоі? територіі? наи?більш професіи?но успішноі? частини населення;

- співпраця у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, з метою підірвати суверенітет держави;

- добровільне зайняття ним, як громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у окупаційній адміністрації, створеній на тимчасово окупованій території, з очевидною метою надання допомоги державі-агресору та її представникам у створенні вертикалі незаконних органів управління;

- виконання посадових обов`язків, пов`язаних з плануванням роботи та забезпеченням їх виконання;

- спрямованість всіх його дій, пов`язаних з добровільним зайняттям посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації, створеній на тимчасово окупованій території, і не приховане бажання цього, характеризуються його усвідомленістю того, що він вчинив колабораційне діяння в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території.

Крім того ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що він є громадянином України, але, перебуваючи під інтелектуальним впливом виховання часів радянського союзу в дусі комуністичних ідей та імперської ідеології, не маючи патріотичних проукраїнських переконань, у ситуації, що склалася, переслідуючи антидержавницькі мотиви на шкоду інтересам своєї держави, з метою заподіяння шкоди її національній безпеці, оцінивши обстановку в умовах військового стану, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку сторонніх осіб, вирішив стати на шлях вчинення протиправної діяльності проти основ національної безпеки України шляхом вчинення державної зради.

З цією метою він, не маючи патріотичного наміру сприяти обороні України під час повномасштабного вторгнення, в умовах військового стану, діючи всупереч інтересам держави, переслідуючи корисливу мету отримання привілейованого ставлення до себе і членів своєї сім`ї від військових та представників окупаційної адміністрації держави-агресора, зумів запевнити і переконати останніх у своїй прихильності окупаційній владі та виказав готовність перейти на бік держави-агресора та співпрацювати з її представниками з метою проведення підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_8 не пізніше 26.07.2022, добровільно зайняв посаду так званого (російською мовою) «и.о. начальника Боровского территориального управления Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» та приступив до виконання своїх функцій, направлених на надання державі-агресору і її представникам всілякої допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

При цьому, ОСОБА_8 , переслідуючи злочинну мету, у період з 26 липня по кінець вересня 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), реалізуючи протиправний умисел, направлений на вчинення усвідомлених дій, пов`язаних з наданням допомоги державі-агресору в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану шляхом здійснення функцій в окупаційній адміністрації держави-агресору, створеній на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, користуючись своїми правами та покладеними на нього обов`язками, в ході взаємодії з представниками держави-агресора (іноземної держави), невідкладно виконував отримані від них завдання та доручення, відверто здійснюючи співпрацю з останніми, яка була спрямована на сприяння збройній агресії та тимчасовій окупації України.

Так, ОСОБА_8 , діючи усвідомлено, з метою спричинити шкоду державі Україна, її патріотам та союзникам, не дотримуючись в умовах воєнного стану принципів законності, патріотизму, у зазначений період часу вчинив добровільні дії, направлені на підтримку дій ворога, вдаючи при цьому оманливу, уявну видимість піклування та турботи держави-агресора, її прибічників по відношенню до населення окупованої території та життєзабезпечення її мешканців, займаючись розв`язанням важливих з ідеологічної точки зору держави-агресора питань щодо пропагування нормальної життєдіяльності громад на окупованих територіях.

Дії ОСОБА_8 , як так званого (російською мовою) «и.о. начальника Боровского территориального управления Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», полягали у наступному:

-організація роботи так званого (російською мовою) «Боровского территориального управления ВГА Купянского района Харьковской области» (далі територіального управління), здійснення керівництва та надання відповідних вказівок з врегулювання його діяльності;

-виконання вказівок керівництва, а саме так званого (російською мовою) «ВГА Изюмського района Харьковской области» та «ВГА Харьковской области»;

-забезпечення потреб життєдіяльності місцевого населення на території закріпленій за територіальним управлінням (водопостачання, електропостачання, тощо);

-вирішення питань із забезпечення діяльності комунальних підприємств, державних установ та екстрених служб (постачання паливно-мастильних матеріалів, будівельних матеріалів та ремонтних частин);

-розпорядження майном, закріпленим за територіальним управлінням.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Підозра стосовно ОСОБА_8 обґрунтовується наступними доказами: повідомленнями про вчинення злочинів, що надійшло з 9 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України, відповідями на доручення слідчого, актом огляду сайту від 11.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.10.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.10.2022, протоколом огляду документації від 12.01.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.02.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.02.2024, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 27.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 27.03.2024, протоколом огляду речей і документів, а саме флеш-накопичувача за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.04.2024, іншими матеріалами кримінального провадження.

27.01.2023 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (27.01.2023) та в газеті «Урядовий кур`єр» № 18 (7416), від 26.01.2023, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Після чого, 30.04.2024 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 279 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про нову та зміну раніше повідомленої підозри на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (30.04.2024) та в газеті «Урядовий кур`єр» № 87 (7747), від 30.04.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Крім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , через тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, розуміючи складність судового розгляду, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів на території України в умовах Збройної агресії рф проти України, переховується від суду та органу досудового розслідування на території рф.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуває на території російської федерації підтверджується вищезазначеними матеріалами кримінального провадження та протоколами допитів свідків.

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_8 , та існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-

114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочини, переховується від органів досудового розслідування, та з метою подальшого уникнення покарання може і надалі переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно частини 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, що можуть виникнути в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задоволити з підстав, у ньому наведених.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила по причині необґрунтованості, на її думку, заявлених стороною обвинувачення ризиків. Просила застосувати до її підзахисного інший запобіжний захід або ж не застосовувати жодного.

Суд, заслухавши учасників розгляду матеріалів клопотання, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Під час ознайомлення із матеріалами клопотання слідчим суддею встановлено, що станом на день розгляду вищевказаного клопотання ОСОБА_8 оголошено у розшук.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та особливо тяжкого злочину. Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 України.

Отже, враховуючи те, що останній покинув територію України та станом на даний час перебуває у розшуку, свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду після встановлення його місця знаходження. Характер вчинення кримінального правопорушення та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що перебуваючи на волі підозрювана може вчинити інший злочин, а також сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано. Тому застосована до підозрюваного процедура буде належною, базованою на загальних засадах кримінального провадження та зможе забезпечити досягнення його завдань.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 177, 183, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_8 , не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, останній має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за участі підозрюваного питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_8 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.10.2025 о 10:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1