ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3523/25 Справа № 192/2471/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Піщане Піщанського району Вінницької області, засудженого вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років 10 днів позбавлення волі, що відбуває покарання у виді в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)»,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, працевлаштований днювальним школи установи, має два заохочення та одне погашене стягнення, згідно висновків щодо виправлення засудженого від червня 2024 та жовтня 2025 року є таким що не довів своє виправлення. Наведені обставини, на думку суду свідчать про те, що ОСОБА_7 не стає на шлях виправлення. За цих обставин. Суд дійшов висновку, що працевлаштування, відбуття певної частини покарання та отримання заохочень не надає безумовного права на застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути ухвалу суду. ОСОБА_7 ставить під сумнів висновок щодо виправлення засудженого, оскільки не спілкувався з психологом. Поряд із цим, засуджений вказує на те, що є координатором духовної групи, свідомо став на шлях виправлення та наміру порушувати закон не має.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років 10 днів позбавлення волі, призначене йому вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2020 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, має два заохочення, які застосовані до нього 14 жовтня 2024 року та 14 січня 2025 року, а також одне стягнення, засноване 03 лютого 2023 року та погашене за спливом часу.

Окрім цього, засуджений працевлаштований днювальним школи установи, згідно висновками щодо виправлення засудженого не довів своє виправлення, а ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, оскільки він не був працевлаштованим та не мав заохочень.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується відсутність позитивних змін у поведінці ОСОБА_7 , про що свідчить посередня характеристика останнього, наявність лише двох заохочень, отриманих ним після відмови суду в умовно-достроковому звільненні, а також висновки щодо виправлення засудженого.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисний злочин, що свідчить про відверте небажання ставати на шлях виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як і доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про те, що суд не надав належної оцінки його особі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вказаними вище обставинами.

Що стосується тверджень ОСОБА_7 про необґрунтованість висновків щодо ступеня його виправлення, то вони також є безпідставними, оскільки вказані висновки засудженим оскаржені у встановленому законом порядку не були.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2025 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4