Провадження №: 1-кс/755/3727/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 23.11.2023 року, про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 23.11.2023 року, про арешт майна.

Клопотання погоджено з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_4 .

Як зазначено у клопотанні, ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, проживаючи на території міста Судак Автономної Республіки Крим, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення Автономної Республіки Крим збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, а саме у м. Судак, вул. Леніна, буд. 85-А, у невідомий час, але не пізніше 14.06.2023 року, маючи стійкий, прямий, виниклий за невідомих обставин, протиправний умисел, всупереч вимогам законодавства України, взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території АР Крим, за наступних обставин.

02.12.2019 року постановою так званої «Виборчої комісії Республіки Крим» № 47/343-2 сформовано так звану «територіальну виборчу комісію м. Судака Республіки Крим», строком повноважень на 5 років, до складу якої, окрім інших, ввійшла громадянка України ОСОБА_6 .

02.12.2019 року постановою так званої «Виборчої комісії Республіки Крим» № 47/344-2, ОСОБА_6 призначено так званою «головою територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим».

Разом з цим, постановою Центральної виборчої комісії рф № 118/932-8 «Про призначення додаткових виборів депутатів Державної Думи Федеральних Зборів рф восьмого скликання в одномандатних виборчих округах» від 14.06.2023 року, на 10.09.2023 року в Сімферопольському одномандатному виборчому окрузі 19 призначено додаткові вибори депутатів Державної Думи Федеральних Зборів рф VІІІ скликання по одномандатному виборчому окрузі № 19 (далі - вибори 10.09.2023 в окрузі № 19).

Починаючи з червня 2023 року ОСОБА_6 , як так звана «голова територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим», почала вчиняти дії щодо організації на тимчасово окупованій території АР Крим незаконних виборів, а саме - виборів 10.09.2023 року в окрузі № 19.

Так, рішенням так званої «територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим» № 69/353-2, підписаним ОСОБА_6 , як так званою «головою територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим», затверджено план роботи так званої «територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим» на 2023 рік.

Відповідно до вказаного плану, у червні 2023 ОСОБА_6 , як відповідальна особа, вчинила дії до розподілу коштів федерального бюджету, виділених так званій «територіальній виборчій комісії м. Судака Республіки Крим» на підготовку та проведення виборів 10.09.2023 року в окрузі № 19.

Крім того, ОСОБА_6 у червні-вересні 2023 року проводила наради з представниками органів державної влади та органів місцевого самоврядування міського округу Судак з питань надання сприяння виборчим комісіям в реалізації їх повноважень по підготовці і проведенню виборів 10.09.2023 року в окрузі № 19 на території міського округу Судак в 2023 році, забезпеченню виборчих прав окремих категорій громадян.

На період виборчої компанії, ОСОБА_6 приймала участь в навчальному семінарі з так званими «головами територіальних виборчих комісій» з питань організації та контролю за проведенням передвиборної агітації в період проведення виборчої компанії в 2023 році, та, як так звана «голова територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим», відповідно до повноважень, покладених на неї федеральним законом «Об основных гарантиях избирательных прав и права на участие в референдуме граждан Российской Федерации», на підставі якого організовані незаконні вибори 10.09.2023 в окрузі № 19, керувала діями «територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим» щодо організації та проведення вказаних незаконних виборів.

Отже, ОСОБА_6 , у невстановлений час, але не пізніше червня 2023 року, перебуваючи за адресою: АР Крим, м. Судак, вул. Леніна, буд. 85А, будучи так званою «головою територіальної виборчої комісії м. Судака Республіки Крим», організувала та керувала її протиправною діяльністю, тим самим взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів депутатів Державної Думи Федеральних Зборів рф VІІІ скликання по одномандатному виборчому окрузі № 19 які відбулись 10.09.2023 року, на тимчасово окупованій території.

Крім того, ОСОБА_6 , у період з 19 червня 2024 року по 17 вересня 2024 року, перебуваючи за адресою: АР Крим, м. Судак, вул. Леніна, буд. 85А, будучи так званою «головою територіальної виборчої міста Судака Республіки Крим», організувала та керувала її протиправною діяльністю, тим самим взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів так званих «депутатів державної ради Республіки Крим та представницьких органів муніципальних утворень третіх скликань», які відбулись в період з 06 по 08 вересня 2024 року на тимчасово окупованій території.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у колабораційній діяльності, а саме в участі в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

13.11.2023 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

23.04.2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

14.07.2025 року складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно зі ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

15.11.2023 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 229 (7627) та 15.11.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

29.04.2025 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 86 (8011) та 29.04.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

16.07.2025 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 142 (8067) та 16.07.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Крім цього, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, повістки на 20.11.2023, 21.11.2023, 23.11.2023, 05.05.2025, 06.05.2025, 07.05.2025, 21.07.2025, 22.07.2025 та 23.07.2025 про виклик її до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозри (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри), а також проведення за її участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 229 (7627) та 15.11.2023, № 86 (8011) та 29.04.2025, № 142 (8067) та 16.07.2025) та 15.11.2023, 29.04.2025 та 16.07.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про підозри, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 та вищевказані повістки про її виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозри, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою поштової скриньки на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якими користується ОСОБА_6 , а також за допомогою месенджеру «Telegram» на її номер телефону НОМЕР_1 .

Однак, підозрювана на виклики не з`явилася та не повідомила про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що вона переховується від органу досудового розслідування та суду.

Відповідно до відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, щодо перетину державного кордону України ОСОБА_6 , лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, в базі даних не виявлено.

Враховуючи викладене, 23.11.2023 року ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Викладені обставини та повідомлені ОСОБА_6 підозри підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У свою чергу, санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, передбачає конфіскацію майна, як вид додаткового покарання.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, громадянці України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна власність, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, між МПП фірма «Лена» та СПД ОСОБА_6 , 18.08.2003, реєстраційний номер майна: 29553213, дата реєстрації: 27.01.2010;

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 1590.5, житлова площа (кв.м.): 432.7, форма власності: приватна, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, на житло, 03.01.2003, реєстраційний номер майна: НОМЕР_2 , дата реєстрації: 20.03.2003.

Отже, на думку органу досудового розслідування, накладення арешту на вказане майно надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, накласти арешт на вказане майно, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання.

Власниця майна підозрювана ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про розгляд клопотання повідомлялася належним чином у встановлений законом спосіб, за таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду вказаного клопотання без участі власника майна.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально - правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст .9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, шляхом заборони розпорядження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві власності, із забороною розпорядження вказаним майном, а саме:

- нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності: приватна власність, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу між МПП фірма «Лена» та СПД ОСОБА_6 від 18.08.2003 року, реєстраційний номер майна: 29553213, дата реєстрації: 27.01.2010 року;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 1590.5, житлова площа (кв.м.): 432.7, форма власності: приватна, частка власності: 1/1, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на житло від 03.01.2003 року, реєстраційний номер майна: НОМЕР_2 , дата реєстрації: 20.03.2003 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: