Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001940, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить накласти арешт на:

- групи приміщень № 6,7,8, № І-сходи, № ІІ-венткамера (в літ. А), загальною площею 728,8 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 16, на праві приватної власності зареєстровані за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298);

- закінчений будівництвом об`єкт - нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160 кв.м, що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 2А літ. А, на праві приватної власності зареєстроване за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298).

Клопотання обґрунтоване тим, що перераховане у ньому нерухоме майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його збереження наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із урахуванням наведеного, з метою забезпечення арешту майна суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання за відсутності власника нерухомого майна.

Прокурор у судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якому подане клопотання підтримав.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому, з урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без участі вказаних осіб.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001940, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська 40, що надійшла до СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві16.09.2025, у якій зазначено, що 12.09.2025, протягом дня невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, шляхом підробки довіреності, виданої від імені засновника ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ» (код 32556708) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесла зміни до статутних документів та заволоділа об`єктами нерухомого майна, які перебували у статутному капіталі товариства та товариством в цілому.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що 16.09.2025 на підприємстві виникла необхідність подати податкову накладну. Після направлення її до органів ДПС її було відхилено, так як вона підписана не повноважним директором. В подальшому йому стало відомо, що 12.09.2025 невстановленими особами було внесені зміни до статутних документів товариства, а саме: змінено директора та засновника товариства на іншу, невідому йому особу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сформувавши витяг з ЄДРРП, йому стало відомо, що 13 та 16 вересня 2025, було відчужено об`єкти нерухомого майна, які перебували у власності товариства, а саме: нежилі приміщення підвалу (групи приміщень № 19) та 1-го поверху (групи приміщень № 5) (в літ. А), загальна площа (кв.м): 690, м. Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 16; групи приміщень № 6,7,8, № І-сходи, № ІІ-венткамера (в літ. А), загальна площа (кв.м): 728.8, АДРЕСА_2 ; закінчений будівництвом об`єкт нежитлове приміщення (літ. А), загальна площа (кв.м): 180, опис: поверх перший м.Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 2А літ. А; закінчений будівництвом об`єкт нежитлове приміщення (літ. А), загальна площа (кв.м): 160, м.Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 2А літ. А.

Крім того, як повідомив ОСОБА_5 , що жодних довіреностей не видавав, на час її видачі не був на території Німеччини. ОСОБА_7 не складала жодних заяв з приводу товариства. Крім того, останні зазначили, що не відчужували ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ», не доручали іншим особам та не планували це зробити.

Досудовим розслідуванням встановлено, що реєстраційні дії вчинені на підставі довіреності від 30.10.2024, виданої приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу ОСОБА_8 , відповідно до якої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_5 , на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом відділу нотаріату д-р Маттіс Грое у м. Ессен, Німеччина, уповноважила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , представляти її інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях, органах державної влади тощо, як учасника (засновника) ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ», ідентифікаційний код юридичної особи: 32556708.

Таким чином, у органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що невстановлені особи на підставі підробленої довіреності, посвідченої начебто нотаріусом відділу нотаріату д-р Маттіс Грое у м. Ессен, Німеччина від імені ОСОБА_5 , заволоділи 100 % статутного капіталу ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ» (код 32556708) та відчужили зазначені вище об`єкти нерухомого майна на користь третіх юридичних осіб.

Згідно з відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на час подання клопотання до суду:

- групи приміщень № 6,7,8, № І-сходи, № ІІ-венткамера (в літ. А), загальною площею 728,8 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 16, на праві приватної власності зареєстровані за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298);

- закінчений будівництвом об`єкт - нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160 кв.м, що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 2А літ. А, на праві приватної власності зареєстроване за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статутний капітал та об`єкти нерухомого майна ТОВ «Ш.Р. ІНТЕРНЕШНЛ», (код 32556708), являються об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому постановою слідчого від 16.09.2025 року визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 від 16.09.2025 зазначене у клопотанні нерухоме майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Із урахуванням встановлених обставин та вказаних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт зазначеного у клопотанні нерухомого майна може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому накладення арешту на вказане майно є необхідною умовою досягнення дієвості кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у відповідності до ч.2 ст. 171 КПК України доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі наведеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вказаного майна, а також збереження речових доказів слідчий суддя вважає вірним застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який суттєво не позначиться на інтересах власника майна, а також інтересах інших осіб, задля забезпечення можливості органу досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001940, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на:

- групи приміщень № 6,7,8, № І-сходи, № ІІ-венткамера (в літ. А), загальною площею 728,8 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вулиця Руставелі Шота, будинок 16, на праві приватної власності зареєстровані за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298),

- закінчений будівництвом об`єкт - нежитлове приміщення (літ. А), загальною площею 160 кв.м, що знаходиться за адресою м. Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 2А літ. А, на праві приватної власності зареєстроване за ТОВ «ЮА МЕНЕДЖМЕНТ» (код 45386298),

із встановленням заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (окрім державних реєстраторів Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо зазначеного вище нерухомого майна.

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1