Справа №690/507/25
Провадження №1-кп/690/99/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Багачеве

Багачевський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого cудді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Багачеве в режимі відеконференції кримінальне провадження № 0000725, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Божиківці, Деражнянського району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 13.06.2025 приблизно о 08 годині 30 хвилин перебуваючи на березі біля водойми, що знаходиться неподалік гідроспоруди на річці «Шполка», на північно-західній околиці м.Багачеве, Звенигородський район, Черкаська область, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, маючи корисливий мотив, діючи в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан; строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, останній раз 08 лютого 2025 року строком на 90 діб, таємно викрав висівший на дереві рюкзак, вартістю згідно висновку експерта №СЕ-19/124-25/9503-ТВ від 30.06.2025 708.80 (сімсот вісім) грн. 80 коп. з вмістом у ньому мобільного телефону Iphone XR64gb білого кольору IMIL: НОМЕР_1 вартістю згідно висновку експерта №СЕ-19/124-25/8972-ТВ від 30.06.2025 3433.33 (три тисячі чотириста тридцять три) грн. 33 коп. та грошових коштів в сумі 400 (чотириста ) грн. 00 коп. НБУ, які переніс з місця викрадення до приміщення «Головної каналізаційної насосної станції», що знаходиться у м.Багачеве, вул.Агантела Кримського, 5Д, Звенигородський район, Черкаська область, розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків на загальну суму 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 13 коп..

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав, зібрані в ході досудового розслідування докази, які були повністю дослідженні в ході судового розгляду не заперечує, однак повідомити суду обставини подій не може, оскільки не пам`ятає.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що вона в літній період часу ходить до водойми котловану в м.Багачеве щоранку плавати. І 13.06.2025 в ранці також прийшла до водойми. Свої речі як завжди залишила на дереві, де також повісила свій рюкзак, в якому був телефон та грошові кошти 400 грн. 00 коп.. Разом із знайомим ОСОБА_7 вони плавали по водоймі. А коли повернулися до місця де були речі, вона виявила відсутність на місці рюкзака. Інших осіб на місці вони не бачили. Одівшись вони з ОСОБА_8 пішли додому в сторону гідроспоруд. По дорозі оглядали всі кущі. Коли підійшли до гідроспоруди та насосної станції біля неї то розійшлися. Вона пішла дорогою понад річкою, а ОСОБА_8 пішов дорогою у верх до кладовища. Через деякий час її наздогнав ОСОБА_8 і передав їй її рюкзак та привів якийсь велосипед. Вадим повідомив, що рюкзак викинув якийсь чоловік, який від нього втік коли він попросив його зупинитися і також залишив цей велосипед. Взявши велосипед і рюкзак вона пішла до приміщення поліції, де повідомила про крадіжку і про всі обставини подій.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також показами свідків та доказами, що були предметом дослідження в судовому засіданні, які ретельно перевірені та оцінені судом, узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення цього процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

А саме:

- рапортом старшого інспектора чергової частини Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 14.06.2025 (а.п.29), з якого вбачається, що 13.06.2025 від ОСОБА_5 надійшло повідомлення про те, що на котловані м. Багачеве ОСОБА_10 скоїв викрадення мобільного телефону та грошових коштів в розмірі 400, 00 грн., які їй належали;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.06.2025 (а.п.30), з якого вбачається, що ОСОБА_5 звернулася до Звенигородського РВП ГУНП у Черкаській області з заявою про те, що 13.06.2025 близько 08.40 на котловані м. Багачеве невідома особа викрала належний їй мобільний телефон «Iphone XR64gb» та грошові кошти в розмірі 400, 00 грн.;

- протоколом огляду місця події від 13.06.2025 та фото таблицею до нього (а.п.32-34, 35-40), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, де ОСОБА_5 добровільно видала рюкзак, який її належний та який вона знайшла біля водойми в м. Багачеве, після його викрадення;

- протоколом огляду місця події від 13.06.2025 та фото таблицею до нього (а.п.42-44, 45-49), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме парк, де було знайдено мобільний телефон в поліетиленовому пакеті, який було викрадено у ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 13.06.2025 та фото таблицею до нього (а.п.50-51, 52-55), з якого вбачається, що було оглянуто місце події, а саме біля водойми, звідки у ОСОБА_5 було викрадено телефон та грошові кошти;

- протоколом огляду предметів від 14.06.2025 (а.п.56), з якого вбачається, що було оглянуто предмети, а саме мобільний телефон «Iphone XR64gb» білого кольору з сім картою мобільного оператора «lifecell» та рюкзак бордового кольору;

- постановою про визнання та приєднання речового доказу від 14.07.2025 (а.п.57), з якого вбачається, що мобільний телефон «Iphone XR64gb» білого кольору з сім картою мобільного оператора «lifecell» та рюкзак бордового кольору визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду предметів від 14.06.2025 та фото таблицею до нього (а.п.59, 60), з якого вбачається, що було оглянуто предмет, а саме паперову коробку від мобільного телефону «Iphone XR64gb»;

- постановою про визнання та приєднання речового доказу від 14.07.2025 (а.п.61), з якого вбачається, що паперову коробку від мобільного телефону «Iphone XR64gb» визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_5 ;

- висновком експертизи № СЕ-19/124-25/8972-ТВ від 30.06.2025 (а.п.62-67) стверджується, що ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону «Iphone XR64gb» станом на 13.06.2025 становила 3 433, 33 грн.;

- висновком експертизи № СЕ-19/124-25/9503-ТВ від 30.06.2025 (а.п.68-73) стверджується, що ринкова вартість бувшого у використанні шкіряного рюкзака станом на 13.06.2025 становила 708, 80 грн.;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду повідомила, що дати вона не пам`ятає, це було влітку в першій половині дня. Вона працює на насосній станції біля гідроспоруд в м.Багачеве. Коли вона була на чергуванні то помітила, що мимо будівлі насосної пробіг ОСОБА_12 . Вона його знає, оскільки він проживає біля неї по сусідству. ОСОБА_13 забіг у кущі біля насосної. Вона підійшла до нього та запитала, що сталося. Він нічого не відповів, сказав, що він не ОСОБА_13 . Був у якомусь не зрозумілому стані. Тоді вона зателефонувала до дружини ОСОБА_13 та повідомила про нього. Дружина сказала, що його немає в дома вже три дні. Потім вона бачила чоловіка і жінку, які запитали її, чи ніхто тут не проходив чи не пробігав. Вона сказала, що там в кущах ОСОБА_12 . Однак, як вони підійшли до кущів, то ОСОБА_13 там вже не було. ОСОБА_14 на місце так і не прийшла;

- показами свідка ОСОБА_15 , який суду повідомив, що точної дати він не пам`ятає. Це було влітку в першій половині дня. Він кожного ранку ходив на котлован плавати. В той день на котловані крім нього була ОСОБА_5 .. Свої речі вони залишали завжди на одному місці. Коли поплавали та вийшли з водойми, то ОСОБА_5 виявила відсутність свого рюкзака в якому вона повідомила був телефон та 400 грн. Рюкзак як завжди висів на дереві, там були зрізи та спеціальні крючечки. Під час плавання вони нікого не бачили. Вони обдивилися всю прилеглу територію, але нічого не знайшли і пішли додому по дорозі в напрямку гідроспоруд. Біля гідроспоруд вони розійшлися. ОСОБА_5 пішла по дорозі під річкою, а він з велосипедом пішов під гору в напрямку кладовища. Коли він проходив біля насосної станції, то з кущів йому на переріз вийшов якийсь чоловік із велосипедом. Він його кликнув, «а ну стій» і той намагався сісти на велосипед та тікати. Але в нього не вийшло і він покинув велосипед і втік на територію кладовища. Підійшовши до велосипеда він побачив рюкзак ОСОБА_5 .. Взявши велосипед і рюкзак він наздогнав ОСОБА_5 та віддав їй, розповівши про того чоловіка. ОСОБА_5 з велосипедом пішла до поліції.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 427 від 23.07.2025 (а.с.88-91) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період інкримінованих йому дій, тобто станом на 13.06.2025, виявляв ознаки органічного, посттравматичного (важка черепно-мозкова травма 2017) психічного розладу з домінуючими особистісними, психопатоподібними розладами, легко-помірно вираженими когнітивними порушеннями що обмежувало його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 страдає на органічний, посттравматичний (важка черепно-мозкова травма 2017) психічний розлад з домінуючими особистісними, психопатоподібними розладами, легко-помірно вираженими когнітивними порушеннями що обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними в даний час, обмежує його здатність самостійно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки під час проведення з ним слідчих дій та у судовому процесі. З огляду на виявлені особливості психічного стану під експертного, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує застосування відносно нього амбулаторного психіатричного лікування у примусовому порядку за місцем його подальшого перебування.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 ..

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжуть покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Особа обвинуваченого ОСОБА_3 характеризується посередньо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку сторони обвинувачення та потерпілої, а також думку сторони захисту суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та надасть можливість останньому довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у п.18 справи «G.v.France», п. 39 «Halilovicv. Bosnia and Herzegovina», почуття неповноцінності й безсилля, яке є типовим для особи, що страждає на психічні розлади, вимагає підвищеної уваги в контексті питання щодо дотримання вимог Конвенції.

Відповідно до cт.20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення кримінального правопорушення, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч.2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Водночас слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Наявність у обвинуваченого на час скоєння кримінального правопорушення та на час розгляду кримінального провадження органічного, посттравматичного (важка черепно-мозкова травма 2017) психічного розладу з домінуючими особистісними, психопатоподібними розладами, легко-помірно вираженими когнітивними порушеннями що обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними в даний час, підпадає під дію ст. 20 КК України обмежена осудність.

Згідно з рекомендаціями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України).

Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи суд вважає, що обвинувачений є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Враховуючи положення ст. 124 КПК України суд стягує із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 3 565, 60 грн..

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Підстав для обрання засудженому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу немає.

На підставі ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст.94 КК України застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання останнього.

Виконання вироку в частині застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Божиківці, Деражнянського району, Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - здійснювати за місцем його фактичного проживання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 08 січня 2014 року Катеринопільським РС УДМС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави отримувач: ГУК у Черкаській обл../тг.Черкаси/24060300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37930566, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023759, код класифікації доходів бюджету: 24060300 витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Iphone XR64gb» білого кольору, рюкзак бордового кольору та паперова коробка від мобільного телефону «Iphone XR64gb» передані на зберігання власнику ОСОБА_5 , яку звільнити від обов`язку подальшого їх зберігання після вступу вироку в законну силу.

Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду, через Багачевський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку невідкладно вручається прокурору та засудженому.

Головуючий ОСОБА_1