Справа № 932/3003/25
Провадження № 1-кп/932/396/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000183 від 21.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Дніпра надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000183 від 21.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Сторона захисту вважала за можливе призначити справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками до нього, дійшов такого висновку.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні має зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Частиною 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого в його вчиненні, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь його тяжкості.

Правова кваліфікація дій особи повинна містити в собі посилання на окрему статтю (частину статті) кримінального закону і точне формулювання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, його кваліфікуючих ознак.

Правильне відображення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, виражених у формулюванні обвинувачення, але і для реалізації прав обвинуваченого (на захист та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження.

Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Стаття 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За наслідками перевірки обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000183 від 21.01.2025 вбачається, що в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання висунутого обвинувачення, яке не відповідає дійсності.

Виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення викладено так.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2024 у справі №203/651/24, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

У подальшому, ОСОБА_5 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрало законної сили, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території У країни, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

1. Так, ОСОБА_5 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 17.04.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу марки «Renault Scenic», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Так, о 15 годині 00 хвилин 17.04.2024 у м. Дніпро по вул. Леваневського, в районі буд.11, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_2 , діючи умисно, вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 126 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/4726/24 від 06.06.2024, згідно з якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 126 КУПАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

2. У подальшому, ОСОБА_5 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.05.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу марки «Renault Scenic», номерний знак « НОМЕР_2 ».

Так, о 06 годині 25 хвилин 08.05.2024 у м. Дніпро по вул. Святослава Хороброго, в районі буд.14, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , діючи умисно, вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 126 КУПАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на п`ять років.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/4737/24 від 12.06.2024, згідно з якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки.

3. У подальшому, ОСОБА_5 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 24.05.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу марки «Renault Scenic», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Так, о 16 годині 23 хвилин 24.05.2024 в м. Дніпро по пл. Вокзальній, в районі буд.1, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_3 , діючи умисно, вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі №203/2868/24 від 07.06.2024, згідно з якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУПАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років.

4. У подальшому, ОСОБА_5 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 29.05.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу марки «ВА3-21063», номерний знак « НОМЕР_4 ».

Так, о 16 годині 05 хвилин 29.05.2024 у м. Дніпро по вул. Князя Володимира, в районі буд.14, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_5 , діючи умисно, вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/5592/23 від 19.07.2024, згідно з якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП та на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Частиною 1 статті 32 КПК України визначено, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

В обвинувальному акті зазначено, що останній епізод інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення мав місце 29 травня 2024 року у м. Дніпро по вул. Князя Володимира, в районі буд.14, у Шевченківському районі міста Дніпра, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 932/5592/23 від 19.07.2024.

Тому, прокурор начебто дотримуючись вимог ст. 32 КПК України направив обвинувальний акт для розгляду до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

У той же час, дослідивши обвинувальний акт, суд встановив, що сторона обвинувачення в останньому епізоді посилається на обставини справи, які відбувались у травні 2024 року, але суд давав оцінку цим обставинам у справі № 932/5592/23, що є неможливо.

Відповідно до п. 2.2.4. Положення про автоматизовану систему документообігу суду кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження судової справи в інстанціях чи надходження судової справи за підсудністю з іншого суду будь-якої юрисдикції, в тому числі в разі повторного надходження судової справи після її належного оформлення, та який повинен обов`язково вказуватися судами всіх інстанцій в судовому рішенні.

Структура єдиного унікального номера судової справи є такою: код суду першої інстанції (три цифри) / номер судової справи за порядком у поточному році / рік реєстрації (дві цифри). Наприклад: 512/362/15.

У Єдиному реєстрі судових рішень міститься Постанова від 19.07.2023 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності у справі за №932/5592/23, яка була ухвалена суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 у 2023 році за такими обставинами «29.05.2023 року о 16 год. 05 хв. в м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Князя Володимира, буд. 26, водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом ВАЗ-21063 з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП…», що фактично йде в розріз із викладеним стороною обвинувачення в обвинувальному акті, а саме, що обставини справи за якими було складено протокол та направлено до суду для розгляду мали місце 29 травня 2024 року.

Так, суд встановив, що стороною обвинувачення були штучно створені умови для направлення обвинувального акта для розгляду до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Не вдаючись до оцінки викладеного у змісті обвинувального акта, суд вважає за необхідне зазначити, що виклад фактичних обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є самостійними частинами обвинувального акта.

Аналіз змісту вимог кримінально-процесуального закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини у справі та визначена правова кваліфікація злочину є найважливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно зі ст. 91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Згідно з положень, закріплених в ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тому, формулювання обвинувачення та визначення правової кваліфікації злочину в обвинувальному акті повинні бути викладені повно, конкретно та без суперечностей.

Кримінальний процесуальний закон визначає, шо виключно прокурору належать повноваження викладати в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, визначати правову кваліфікацію правопорушення та формулювати обвинувачення.

Разом з цим, наявність в обвинувальному акті таких помилок унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право ОСОБА_5 на захист.

Суд зважає також й на те, що необхідність роз`яснення суті обвинувачення та його зрозумілість для обвинуваченого, покладається на суд (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Цей обов`язок суду кореспондується з правом обвинуваченого знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують (п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України) і яке реалізується через вручення йому обвинувального акта під розписку з наданням доступу до усіх матеріалів справи, з подальшим висуненням публічного обвинувачення у суді.

Отже, прокурор під час судового розгляду буде позбавлений можливості оголосити текст обвинувального акта щодо висунутого обвинувачення, а суд роз`яснити суть обвинувачення і з`ясовати у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому.

Суд також звертає увагу прокурору, що обізнаність суті обвинувачення стосується не лише правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, із зазначенням статті (частини статті) відповідного закону про кримінальну відповідальність, а й описової частини обвинувального акта, в якій мають зазначатися деталі вчинення злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Необхідність зазначати повну, достовірну та детальну інформацію щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Як попередньо зазначалось, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які саме перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

На переконання суду, допущені порушення є очевидними недоліками обвинувального акта, що встановлено на стадії підготовчого судового засідання.

Суд також враховує позицію Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 11 листопада 2020 року, у справі №750/9145/18, провадження №51-1749км20, з якої вбачається, що, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, суд зазначив, що апеляційною інстанцією, належним чином не перевірені доводи щодо неконкретності сформульованого обвинувачення, при цьому Верховний Суд послався на рішення ЄСПЛ «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року, зазначивши, що межі гарантій, передбачених п. 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутого особі обвинувачення, яка надалі може бути сприйнята судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Разом із цим, у п. 3 ст. 6 Конвенції підпункти а, b взаємопов`язані та визначають, що право бути поінформованим про характер і причину висунутого обвинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Крім того, Касаційний кримінальний суд у постанові від 04.07.2023 у справі №127/12269/20 вказав, що «у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК). Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів».

Діючим кримінально-процесуальним законодавством України, в тому числі статтею 314 КПК України, не передбачено можливості та процедури виправлення помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

За таких умов, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до №0000183 від 21.01.2025, підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 34, 291, 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт разом із додатками у кримінальному провадженні №0000183 від 21.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Шевченківський районний суд м. Дніпра.

Суддя ОСОБА_1