Пр. 1-кп/336/689/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання: ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001294 від 03.07.2025, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Запоріжжя, громадянина України, який отримав загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, адреса реєстрації за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , інших учасників кримінального провадження: потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом 03 липня 2025 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Чарівної зі сторони вул. Героїв 55 бригади в напрямку вул. Авраменка в м. Запоріжжі. В цей же час ОСОБА_7 , керуючи електромотоциклом «Electromoto», без реєстраційного номеру, здійснював рух по проїзній частині вул. Чарівної у зустрічному для водія ОСОБА_3 напрямі.

Під час руху в районі будинку N145-В водій ОСОБА_3 , діючи в порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, а саме: ??п. 10.1, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; ??п. 10.4, згідно з яким «... водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот...», - в безпеці своїх дій не переконався, дорогу зустрічному транспортному засобу під керуванням ОСОБА_8 не надав, а почав виконувати маневр лівого повороту - для в?їзду у дворовий проїзд вказаного вище будинку, в результаті чого допустив зіткнення передньої частини кузова керованого ним транспортного засобу із передньою частиною зустрічного електромотоциклу, чим спровокував подальший виїзд некерованого електромотцоклу за межі проїзної частини та його наїзд на торгівельний кіоск «Козацька ферма», що розташований в приміщені будинку N145-В по вул. Чарівній.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого переломо-вивиху головки правої плечової кістки та закритих переломів задньої стінки лівої вертлюгової западини і лівої гомілки, що кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров?я більш, ніж 21 доба; садни правого ліктьового суглобу, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, знаходиться в прямому причинному зв?язку з подією ДТП та її наслідками.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

11.11.2025 від адвоката ОСОБА_6 , який дії в інтересах потерпілого, надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження. Зауважує, що він примирився із обвинуваченим, жодних претензій до обвинуваченого потерпілий не має.

В судовому засіданні обвинувачений клопотання підтримав, а також підтвердив добровільність своєї позиції. Так, він розуміє, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі зазначеної норми кримінального закону не є реабілітуючою обставиною, не свідчить про його невинуватість у скоєнні кримінального правопорушення, тобто, розуміє наслідки закриття кримінального провадження, як і необхідність відшкодування процесуальних витрат в разі задоволення клопотання потерпілого (у відповідності до ст.46 КК України). Крім того, обвинувачений зазначив, що вживав дій щодо принесення вибачень потерпілому ОСОБА_5 з часу, коли він перебував у лікарні, проте працівники поліції не дозволяли особисте спілкування вказаних осіб під час досудового розслідування. Шкодує про подію, щодо відшкодування шкоди від потерпілого вимог не надходило.

Потерпілий в судовому засіданні також підтримав подане клопотання, а також добровільність своєї позиції, пояснив, що має намір змінити місце проживання, не матиме змоги подальшої участі під час розгляду провадження, бажає завершити розгляд справи та закрити провадження у ній саме у зв`язку із примиренням із обвинуваченим, претензій до нього не має.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, пояснив, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, у стані сп`яніння на час його скоєння не перебував. Прокурор вважає, що усі умови для прийняття процесуального рішення відповідно до ст.46 КК України дотримані у даному кримінальному провадженні, підстав для сумнівів у добровільності позиції потерпілого також немає.

Із врахуванням наведених обставин, вислухавши думку учасників провадження, суд враховує й норму ч.1,5 ст.28 КПК України щодо засади розумності строків у кримінальному провадженні. Так, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначеній під час судового засідання частині, а саме, докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обґрунтованості клопотання обвинуваченого, дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, кримінальне провадження - закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.286 КК України, з таких підстав.

За змістом ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Ч.1 ст.46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ч.2 ст.25 КК України необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Дії ОСОБА_3 , який, як слідує із матеріалів справи, є раніше не судимим, під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, віднесені за змістом ст. 12, 25 КК України до необережних нетяжких злочинів, а саме, полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За нормою п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому зрозумілі суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України. Про наявність таких заперечень суду обвинуваченим не повідомлено.

Як передбачено ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що «звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування».

Під час судового засідання знайшло своє підтвердження, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що відповідно до висновка КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.07.2025, складеним на підставі акта №4767 від 03.07.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває у стані сп`яніння.

За даними відповіді КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради від 06.08.2025 ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до висновка експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР №1720п від 28.08.2025, тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_5 , кваліфікуються як тілесне ушкодження середньої та легкої тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (стосовно легких ушкоджень) за ознакою тривалості розладу здоров`я, можливе утворення тілесних ушкоджень за характером та локалізацією за обставин, що викладені в постанові (ушкодження не суперечать обставинам).

З урахуванням наведених обставин, думки учасників кримінального провадження за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки наявні всі умови для такого звільнення у зв`язку з примиренням із потерпілою (ст.46 КК України), а саме, - обвинуваченим вперше вчинено необережний нетяжкий злочин, у потерпілого відсутні жодні вимоги до нього. Крім того, суд впевнився в тому, що кримінальне правопорушення не пов`язане з корупцією та порушенням правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На зазначених підставах кримінальне провадження підлягає закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведені положення кримінального процесуального законодавства суд вважає, що подання та підтримання вказаного клопотання є виключним правом потерпілого, зміст цього права не підлягає звуженню, тому кримінальне провадження підлягає закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності.

За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 07.07.2025 у справі №334/5405/25, пр. 1-кс/334/1734/24, накладено арешт на транспортний засіб, яким керував обвинувачений - автомобіль «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Приналежність даного автомобіля ОСОБА_3 підтверджена матеріалами справи (копією відповідного свідоцтва).

Тому, за відсутності потреби його подальшого збереження, арешт майна, вжитий як захід забезпечення відповідно до вказаної ухвали слідчого судді, підлягає скасуванню.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. За змістом ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Як врегульовано ч.2 ст.122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічні висновки здійснені Верховним Судом у постанові від 29.09.2021 у справі № 342/1560/20, пр.51-2331км21.

З огляду на надані стороною обвинувачення докази витрати на проведення експертиз у даному провадженні у загальній сумі складають 10 696,80 гривень, а саме: витрати до висновка експерта СЕ-19/108-25/20059-ІТ від 05.09.2025 (сума витрат 5 348,40 гривень); висновка експерта СЕ-19/108-25/15662-ІТ від 18.07.2025 (сума витрат 5 348,40 гривень) та підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 28, 100, 122, 124, 126, 174, 284-286, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_5 .

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001294 від 03.07.2025, відносно ОСОБА_3 , - закрити.

Скасувати арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2025 у справі №334/5405/25, пр. 1-кс/334/1734/25, а саме на транспортний засіб «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ автомобіль «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, - передати власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за приналежністю.

Речовий доказ електромотоцикл «Electromoto», VIN НОМЕР_2 , без реєстраційного номера, переданий на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, - передати власнику ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , за приналежністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 10 696,80 гривень (десять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 80 копійок).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1