ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/305/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/305/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 задоволено, продовжено строк його тримання під вартою підозрюваного до до 23 год. 59 хв. 01 січня 2026 року.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове, яким зменшити заставу до двадцяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб або застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо його підзахисного.

Вважає, що суд першої інстанції належним чином не розглянув можливість застосування альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів. Апелянт звертає увагу, що хоча суд і зазначив про розгляд таких можливостей, однак, не навів мотивів, чому жоден з них не міг бути застосований замість тримання під вартою.

Зазначає, що у разі застосування особистого зобов`язання, домашнього арешту або зменшення розміру застави, підозрюваний ОСОБА_6 буде належним чином виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Апелянт підкреслює, що ОСОБА_6 не переховувався від органів досудового розслідування чи суду, не оголошувався у розшук та добросовісно виконував свої обов`язки в межах провадження.

Посилається на те, що сторона обвинувачення не надала жодних доказів того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, порушував вимоги кримінального процесуального закону, а тому, на переконання захисту, ці обставини свідчать про його позитивну репутацію та відсутність ризиків.

Обґрунтовує тим, що для запобігання можливій втечі чи іншим ризикам до підозрюваного можуть бути застосовані менш суворі за своєю природою запобіжні заходи, зокрема покладання обов`язку здати паспорт для виїзду за кордон або застосування електронного засобу контролю, що дозволить контролювати його місцезнаходження.

Зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків або інших учасників кримінального провадження може бути повністю усунутий накладенням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених КПК України. На думку апелянта, застосування особистого зобов`язання, домашнього арешту або зменшення застави нівелює можливість незаконного впливу на свідків.

Вказує на те, що ризик вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення є необґрунтованим, оскільки з моменту, коли ОСОБА_6 стало відомо про наявність кримінального провадження, він не вчиняв будь-яких нових протиправних дій. На переконання апелянта, застосування домашнього арешту усуває цей ризик повністю.

Наголошує, що визначений судом розмір застави є необґрунтованим, оскільки не відповідає майновому становищу підозрюваного. Суд, на думку апелянта, не навів конкретних обставин, які б обґрунтовували саме такий розмір застави, та не проаналізував фінансові можливості підозрюваного, що є необхідним при вирішенні питання про заставу.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених та прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів справи, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні N?0000004 від 08.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч, ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

10.09.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України (фактичний час затримання - 22 год. 38 хв. 10.09.2025) за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

11.09.2025 ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у: незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому за попередньою змовою осіб; незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року задоволено клопотання слідчого, погоджене прокурором, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до до 22 год. 38 хв. 08.11.2025. Визначено заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, у разі внесення якої підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/22498/25 від 29.10.2025 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 10.02.2026.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, підтверджують наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому він виходив з документів, наданих органом досудового розслідуваня та досліджених у судовому засіданні, які навів в ухвалі. Зокрема, даних, які містяться у: протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - накладення арешту на кореспонденцію, її огляду та виїмки від 30.06.2025, 29.07.2025; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.04.2025, 07.07.2025; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за місцем від 18.07.2025, 04.08.2025; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - спостереження за річчю від 09.06.2025, 01.08.2025; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 26.06.2025, 11.08.2025; протоколах огляду предмету від 01.09.2025, 11.09.2025; протоколі огляду інтернет магазину «Drugs_Hub» у месенджері Telegram від 08.08.2025; протоколі огляду місця події від 10.09.2025; висновках експерта за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/120-25/6156-НЗПРАП від 22.05.2025, № СЕ-19/120-25/6155-НЗПРАП від 23.05.2025, № СЕ-19/120-25/7301-НЗПРАП від 30.06.2025, № СЕ-19/120-25/9901-НЗПРАП від 12.08.2025, СЕ-19/120-25/9070-НЗПРАП від 07.08.2025, № СЕ-19/120-25/9068-НЗПРАП від 11.08.2025, № СЕ-19/120-25/10396-НЗПРАП від 20.08.2025, № СЕ-19/120-25/10400-НЗПРАП від 22.08.2025, № СЕ-19/120-25/11346-НЗПРАП від 11.09.2025.

Як вірно встановлено слідчим суддею, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, що зумовлено його підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності, окрім того слідчий суддя врахував що ОСОБА_6 вироком суду вже було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, однак він належних висновків не зробив; також слідчий суддя врахував що ОСОБА_6 може незаконного впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), а суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, тому ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчий суддя навів обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування строку тримання під вартою, якими є необхідність проведення значного обсягу слідчих та процесуальних дій, що у передбачений законом строк було неможливо внаслідок особливої складності даного кримінального провадження, що зумовлена тривалістю злочинної діяльності, кількістю осіб, які займалися злочинністю діяльністю, а також їхньою конспіративністю, що потребувало проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, встановлення інших осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення та перевірки причетності підозрюваних до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Також слідчий суддя врахував обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні підозрюється; вік та стан здоров?я підозрюваного; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимості підозрюваного; ризик продовження та повторення протиправної поведінки.

Посилання захисника на недоведеність вказаних ризиків колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те існування вищезгаданих обставин підтверджує те що ОСОБА_6 має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, а застосовання запобіжного заходу має на меті попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваним та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя зробив вірні висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає практиці Європейського Суду з прав людини щодо забезпечення судовим рішенням не тільки прав підозрюваного, визначених ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка на думку колегії суддів є достатньою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і такою, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб знеохотити особу, щодо якої застосовано заставу, порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки.

Перевіряючи доводи захисника про те, що суд першої інстанції належним чином не розглянув можливість застосування альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі навів переконливі мотиви, з яких дійшов висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не можуть бути усунуті шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Суд обґрунтовано врахував тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів, їх системний характер, організованість дій, а також ймовірність впливу підозрюваного на свідків та інших осіб, причетних до злочинної діяльності.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу, оскільки обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Доводи апелянта щодо недоведення прокурором неможливості застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки вони не зможуть запобігти настанню існуюючих ризиків та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків з огляду на підозру у скоєнні ним тяжкого злочину, його підвищену суспільну небезпеку .

Перевіряючи доводи сторони захисту про те, що сторона обвинувачення не надала доказів на підтвердження ризиків колегія суддів виходить з того, що метою обрання запобіжного заходу є не констатація факту порушення, а запобігання можливим ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. Наявні матеріали справи, вказують на активну участь підозрюваного в організованій злочинній діяльності, що само по собі свідчить про підвищений ризик впливу на інших фігурантів провадження та можливість перешкоджання встановленню істини у справі.

Твердження захисника про те, що ризики можуть бути усунуті шляхом накладення процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, або застосування електронного засобу контролю, колегія суддів оцінює критично, зважаючи на те, що такі заходи не гарантують неможливість спілкування підозрюваного з іншими учасниками злочинної групи та не унеможливлюють впливу на свідків, враховуючи специфіку інкримінованих злочинів, їх конспіративний характер та спосіб організації збуту наркотичних засобів.

Твердження захисника про те, що визначений судом розмір застави є необґрунтованим та не відповідає майновому становищу підозрюваного, колегія суддів оцінює критично, оскільки слідчий суддя при визначенні розміру застави обґрунтовано врахував тяжкість інкримінованого злочину, участь у діяльності організованої групи, характер і обсяг зібраних доказів, а також те що ОСОБА_6 підозрюється у збуті наркотичних засобів, тобто переслідував корисливу мету та отримував кошти від протиправної діяльності. Визначена сума є співмірною з обставинами справи та метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, яка встановлює межі визначення розміру застави для тяжких злочинів.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного та скасування оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 листопада 2025 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді