Провадження № 1-кп/522/1103/25
УХВАЛА

17 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000415 від 04.06.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні№0000415 від 04.06.2024 року відносноОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою сплати застави у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120,00 гривень, який в подальшому було продовжено ухвалою суду.

Станом на теперішній час строк запобіжного заходу спливає, застава не сплачена.

Ухвалою суду від 16.08.2024 року вище вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 було призначено до судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 .

В обґрунтування продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, захисник надав клопотання по зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту або зменшення розміру застави.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, є офіційно не працевлаштованою особою, заміжньою, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленою ст. 23 КПК України, не допитана обвинувачена та свідки, тому, знаходячись на свободі, вона може незаконно на них впливати.

Вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу, та умови, за яких така зміна можлива.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ризики та обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не втратили свою актуальність та не змінилися. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить запобігання цим ризикам.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченої, того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_3 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно неї запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Суд при визначенні розміру застави, враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Водночас, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Суд також приймає до уваги позицію ЄСПЛ у рішенні «Істоміна проти України» від 13.01.2022, відповідно до якого: хоча національне законодавство дозволяло суду у «виключних випадках» встановлювати більші розміри застави (див. пункт 19), таке рішення мало передбачати ретельний аналіз обставин справи для обґрунтування її «виключного» характеру.

Разом із тим, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року відносно ОСОБА_3 визначено розмір застави як альтернативний запобіжний захід у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120,00 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень 00 копійок), з покладенням у разі внесення застави відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, з моменту визначення ОСОБА_3 застави, останньою вона не була внесена, що свідчить про те, що раніше визначений розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченої, що в свою чергу виключає забезпечення альтернативності запобіжного заходу у вигляді застави.

Суд з огляду на вказані обставини та майновий стан ОСОБА_3 прийшов до висновку, що застава у розмірі 30прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2025 року, тобто у сумі 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.) гривень, здатна буде забезпечити виконання ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків та буде відповідати матеріальному стану обвинуваченої.

Враховуючи наведені вище фактори, суд вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку ОСОБА_3 під загрозою звернення застави в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 177, 178, 183, 194, 197, 201, 331, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, задовольнити частково.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокурати м. Одеси ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.12.2025 року включно.

Зменшити раніше визначений розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2025 року, тобто у сумі 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.) гривень.

Роз`яснити обвинуваченій, що вона або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинувачену ОСОБА_3 ; провадження по справі №1-кп/522/1103/25.

Обвинувачена ОСОБА_3 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні з обставин скоєння злочину;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 15.12.2025 року включно.

Попередити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків після внесення застави, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення у розмірі, визначеному КПК України.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 17 жовтня 2025 року по 15 грудня 2025 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1