Справа № 635/7067/25
Провадження № 1-кс/635/1711/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження за № 0000614 від 07.05.2025 про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

в провадження слідчого судді Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання, в якому прокурор просить суд накласти арешт у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході обшуку 10.09.2025, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (? НОМЕР_1 ? та ? НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «iPhone» модель «14 Pro Max», imei-1: НОМЕР_3 , imei-2: НОМЕР_4 , з sim-картками ? НОМЕР_1 ? та ? НОМЕР_2 ?.????????

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що службові особи ТЦК та СП Харківської області, та КП «КОМПЛЕКС З ВИВОЗУ ПОБУТОВИХ ВІДХОДІВ» діють всупереч інтересам служби, вчиняючи дії, які завдають істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави, зловживаючи службовим становищем, спільно з іншими громадянами України, організували механізм одержання неправомірної вигоди для себе за фіктивне працевлаштування до комунального підприємства, з отриманням відстрочки від призову громадян України, які бажають уникнути мобілізації та подальше заволодіння грошовими коштами, заробітною платою працівників, які не виконують функціональні обов`язки, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

За результатами здійснених співробітникам Харківського управління ДВБ НПУ заходів направлених на встановлення обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення злочину та осіб, причетних до його вчинення встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1

В ході обшуку 10.09.2025, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (? НОМЕР_1 ? та ? НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 вилучено майно, яке належить останньому і на яке прокурор просить суд накласти арешт.??

11.09.2025 перелічене в клопотанні майно визнано речовими доказами.

Прокурор просить врахувати, що в мобільних телефонах містяться відомості, щодо обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення у вигляді дзвінків, переписок з іншими особами, обмін інформацією, фотографії документів тощо, що може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, просить врахувати, що в ході попереднього огляду вищеописаного майна встановлено, що в ньому маються відомості, які мають доказове значення у кримінальному провадженні та вони потребують детального дослідження, в тому числі будуть являтись об`єктами дослідження під час проведення судових експертиз, а також , є об`єктом кримінально противоправних дій.

Метою накладення арешту на майно прокурором зазначено необхідність збереження речових доказів та забезпечення можливості здійснення спеціальної конфіскації.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, але подав суду письмові заперечення проти клопотання прокурора, зазначивши, що власника майна не є підозрюваним, який під час проведення обшуку просив слідчого залучити спеціаліста для копіювання інформації, однак слідчим таке клопотання безпідставно не було задоволено, тому необхідність вилучення мобільного телефону не існувало. Крім того, вважає, що вилучене майно не має відношення до кримінальних правопорушень та не відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а формальне визнання предмета речовим доказом, без достатнього обґрунтування, не можу бути безумовною підставою для арешту такого майна.

Дослідивши матеріали клопотання суд приходить до висновку про необхідність його задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

В даному ви падку, тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки може містити інформацію щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень та у встановленому законом порядку визнані в цьому кримінальному провадженні речовими доказами.

Крім того, характер та обставини кримінальних правопорушень, зокрема встановлені факти дачі та отримання неправомірної вигоди з метою фіктивного працевлаштування для отримання відстрочки від мобілізації, безпідставне нарахування та отримання заробітної плати особами, які фактично не виконували свої трудові обов`язки, свідчать про те, що всі особи, у який тимчасово вилучене майно при проведенні обшуків, були обізнані про такі події і вилучене майно, зокрема мобільні телефони та комп`ютерна техніка, використовувались як засоби чи знаряддя для забезпечення вчинення кримінальних правопорушень, могли бути використані для матеріального забезпечення, що свідчить про наявність випадків спеціальної конфіскації, визначених ст. 96-2 КК України.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність та наявність підстав для арешту майна як з метою збереження речових доказів, так і забезпечення спеціальної конфіскації, тому суд клопотання задовольняє в повному обсязі.

Доводи представника власника майна суд вважає такими, що не є підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна з наведених в ухвалі підстав. Крім того, необхідність арешту мобільного пристрою також обумовлена тим, що такий речовий доказ може бути використаний при проведенні відповідної експертизи та міг використовуватися для забезпечення вчинення кримінальних правопорушень. Отже, в даному випадку майно третьої особи є не тільки речовими доказами, а і може бути предметом спеціальної конфіскації.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження за № 0000614 від 07.05.2025 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході обшуку 10.09.2025, проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (? НОМЕР_1 ? та ? НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: ??????

- мобільний телефон марки «iPhone» модель «14 Pro Max», imei-1: НОМЕР_3 , imei-2: НОМЕР_4 , з sim-картками ? НОМЕР_1 ? та ? НОМЕР_2 ?.??????

На ухвалу може бути подано апеляцію протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1