Справа № 536/2262/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження №0000289 від 30.08.2025 року, які надійшли з Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, З повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.09.2002 року вироком Автозаводського районн судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим; строком на 1 рік;

- 06.03.2003 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років та 6 місяців позбавлення волі. 16.06.2004 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць;

- 25.01.2005 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263 ч. 2 ст. 309, 71 КК України до покарання у вигляді 2 років та 1 місяця позбавлення волі. 28.11.2006 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці

-13.04.2009 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 24.11.2009 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.06.2010 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до покарання у вигляді 4 років та 1місяця позбавлення волі;

- 02.02.2011 року, вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 15 ч. ч.ч. 1,3 ст. 358, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;

- 26.09.2011 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 13.11.2013 року звільнений з місць позбавлення волі умовно- достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 8 днів;

- 02.12.2014 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді 3 років та 1 місяця позбавлення волі. 04.05.2017 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 5 днів;

- 04.04.2018 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років та 4 міісяців позбавлення волі;

- 17.04.2019 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі. 11.02.2022 року звільнений з місць позбавлення волі;

- 25.12.2023 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.03.2025 року звільнений від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

ОСОБА_4 , який проживав з ОСОБА_5 разом однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 29 серпня 2025 року умисно вчинив таємне викрадення майна, належного ОСОБА_5 , тим самим вчинив економічне насильство по відношенню до співмешканки ОСОБА_5 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах за наступних обставинах:

29 серпня 2025 року близько 16 год ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_6 , з дозволу останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_4 проживав разом однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, та на подвір`ї домоволодіння , разом вживали спиртні напої. Після вжиття алкогольних напоїв, ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, пішла у вказаний вище будинок відпочивати. У цей час, ОСОБА_4 побачив на столі, що знаходився у зазначеному вище подвір`ї, жіночу сумку «Моschinо» в якій знаходилися мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J3(2016) 8 GB», мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A05» належні потерпілій ОСОБА_5 , внаслідок чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись за вказаною адресою у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, повторно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався на підставі нормативно правових актів, скориставшись тим, що ОСОБА_5 не спостерігає за його діями, шляхом вільного доступу, зі столу, який знаходився на подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 таємно викрав майно, належне ОСОБА_5 , а саме: жіночу сумку «Моschinо», вартість якої відповідно до висновку експерта № СЕ-19 /117- 25/19311-ТВ від 05.09.2025 року становить 600 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J3(2016) 8 GB», вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-25/19304-ТВ від 05.09.2025 року становить 400 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A05», вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-25/19299-ТВ від 04.09.2025 року становить 2940 гривень, які знаходилися у зазначеній вище сумці.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 29 серпня 2025 року близько 16 год ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_6 , з дозволу останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилась ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_4 проживав разом однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, та на подвір`ї домоволодіння разом вживали спиртні напої. Після вжиття алкогольних напоїв, ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, пішла у вказаний вище будинок відпочивати. У цей час, ОСОБА_4 побачив на столі, що знаходився у зазначеному вище подвір`ї, жіночу сумку «Моschinо», в якій знаходилися мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J3(2016) 8 GB», мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A05», та паспорти на ім`я ОСОБА_5 , внаслідок чого у нього виник злочинний у направлений на незаконне заволодіння вказаних вище паспортів.

ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною вище адресою у стані алкогольного сп`яніння, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, завідомо знаючи про знаходження документів на ім`я потерпілої ОСОБА_5 у зазначеній сумці, таємно викрав паспорт громадянину України (ID-картка) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , орган що видав 5328 від 05.08.2025 року та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2 , орган, що видав 5317 від 05.08.2022 року.

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденими документами на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав себе винуватим, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч. 3 ст. 349 КПК України та оскільки проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб їх вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Також встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин.

Відповідно до Довідки КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» ОСОБА_4 перебуває на динамічному спостереженні з 07.07.2008 року з діагнозом «ППР-о, синдром залежності від опіоїдів». Являється учасником програми ЗПТ (замісна терапія).

З Довідки КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 01-16/2360 від 01.06.2025 року обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Згідно характеристики за місцем проживання на території сільської ради поводить себе задовільно. Скарг від жителів села та будь-яких інших компрометуючих матеріалів не надходило.

Перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2004 року, на військову службу до лав ЗСУ під час мобілізації не призивався.

Пом`якшуюча покарання обставина обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.

Обтяжуючі покарання обставини обвинуваченого вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінальних правопорушень щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості, що характеризують особу обвинуваченого задовільно, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини та наслідки заподіяної шкоди, суд приходить висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкцій ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, суд зважає, що обвинувачений щиро розкаявся, засуджує свою протиправну поведінку, тому вважає за можливе виправлення особи без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. ст. 75-76 КК України з одночасним застосуванням обмежувальних заходів відповідно до ст. 91-1 КК України.

Таке покарання на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Статтею 368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів.

Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні загалом витрати на залучення експертів під час досудового розслідування становлять 8022,60 грн., що підтверджуються відповідними довідками про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи вказане, суд доходить висновку, що із ОСОБА_4 слід стягнути підтверджені витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні щодо його обвинувачення у розмірі 8022,60 гривень.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 374 КПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 70, 75, 76, 91-1, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК Україні у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілої від злочину ОСОБА_5 , пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, відповідно до яких на засудженого покласти такі обов`язки:

-заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити листування, телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні у сумі 8022,60 гривень.

Речові докази:

жіночу сумку «Моschinо», мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy J3(2016) 8 GB», мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A05», паспорт громадянина України (ID-картка) на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , орган що видав 5328 від 05.08.2025 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон належний потерпілій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , коробку з мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy A05» - залишити за належністю ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1