Провадження №: 1-кп/752/710/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у ході проведення відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження № 0000094,відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка Донецької області, українець, громадянин України, освіта вища технічна, одружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Голосіївським районним судом міста Києва здійснюється судовий розгляд зазначеного кримінального провадження, в якому ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, послався на те, що з моменту вчинення інкримінованого його підзахисному діяння пройшло три роки і станом на 03.02.2026 строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні закінчився, тоді як дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Під час судового розгляду цього кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнавав, а тому судом з`ясовано, чи усвідомлює він, що відносно нього заявлено клопотання про його звільнення від відповідальності за так званих нереабілітуючих обставин і питання його виправдання не поставатиме, чи добровільно й усвідомлено надає свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Також обвинуваченому було роз`яснено право на подальший судовий розгляд кримінального провадження. На уточнюючі запитання суду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що добровільно та усвідомлено бажає закриття кримінального провадження, з наслідками обізнаний

Прокурор обґрунтованих заперечень щодо заявленого клопотання не навів, послався на законодавчо передбачену можливість закриття цього кримінального провадження та право обвинуваченого просити про це суд.

Заслухавши сторін, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявленого клопотання, зважаючи на наступне.

Так, в обвинувальному акті від 23.03.2017 зазначено, що у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого мешкання, 01.02.2023 приблизно о 10 год 30 хв виник кримінально-протиправний умисел, направлений на погрозу вбивством щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи цей умисел, перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що демонстрація ним мисливської рушниці може викликати у потерпілого ОСОБА_8 реальне побоювання за своє життя, в зв`язку з можливістю реалізації висловленого ним наміру, направився в бік останнього та висловив на його адресу погрозу вбивством, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, тримаючи в руці мисливську рушницю марки "Target" моделі "НОМЕР_1 SILAH SANAYI 12/76 N.B.D. TS 870", тим самим демонструючи її ОСОБА_7 , тобто виразив зовні намір позбавити його життя. Побачивши це, ОСОБА_7 сприйняв висловлювання та названу демонстрацію зброї як залякування позбавленням його життя, що надало потерпілому реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози й об`єктивно сприймалось потерпілим як небезпека для його життя.

Дії ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 129 КК України.

У ч. 4 ст. 286 КПК України закріплено, що у разі здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За приписами ч. 1 ст. 44 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, станом на 01.02.2023, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, кваліфікувалося як кримінальний проступок, передбачало застосування покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до двох років.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, чинній станом на 03.02.2026, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, так само кваліфікується як кримінальний проступок та передбачає застосування покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на строк до двох років.

Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України установлено, що особа, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня його вчинення і до дня набранням вироком законної сили минуло три роки.

Аналогічні норми містилися й у ст. 49 КК України у редакції, станом на 01.02.2023.

Обставин, які б вказували на наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України як-то ухилення обвинуваченого від слідства чи суду, вчинення інших кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні не встановлено, відповідних підтверджуючих документів не подано, за час перебування кримінального провадження на розгляді в суді обвинувачений не допускав процесуальну поведінку, яка б могла свідчити про його ухилення від суду.

Так, у ст. 62 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи викладене, оскільки відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення обвинуваченогоОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на момент розгляду відповідного клопотання закінчилися, кримінальне провадження підлягає закриттю зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому, обставини невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого діяння не є фактором, що унеможливлює постановлення судового рішення про закриття кримінального провадження. Так, згідно з правовою позицією, викладеною Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/17-к визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

При цьому доцільно зважити на постанову від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, де вказується, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Також Суд враховує, що в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 522/2652/15-к вказується, серед іншого, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У вищезгаданій постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указується, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Наявність процесуальних витрат не встановлено.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 283-288, 369-371, 376 КПК України, ст. 12, 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

1.Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000094, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

2.Речові докази:

- компакт диск VS CD-R compact disc Recordable 700 MB 80 min (том 1 арк. 89) зберігати в матеріалах кримінальної справи № 752/10499/23;

- предмет, схожий на мисливську рушницю марки "Target" моделі "НОМЕР_1 SILAH SANAYI 12/76 N.B.D. TS 870" та предмет, схожий на мисливську рушницю марки "ПУ 21662-У 9121662", які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у його володінні/користуванні/розпорядженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1