ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/203/26 Справа № 202/2232/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянки України, яка перебуває на посаді директора відділення № 6 Ат «СенсБанк», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу повністю.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що ані слідчим ані прокурором не було надано достатніх та вагомих доказів, які б прямо чи непрямо свідчили про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих їй у підозрі кримінальних правопорушень й, відповідно, не доведено наявність обґрунтованою підозри ОСОБА_7 у цьому. У клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні доказами факту знайомства та спілкування ОСОБА_7 з будь-ким з інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні й відповідно самої об`єктивної можливості вчинити кримінальне правопорушення ОСОБА_7 у групі та у змові з іншими особами, оскільки для цього необхідно спілкування, зустрічі, узгодження спільних протиправних дій та ролей у вказаному кримінальному правопорушенні.

Докази на які вказує прокурор огляд фото з мобільного телефону вилученого у ОСОБА_7 самі по собі жодним чином не свідчать про протиправний зв`язок наявності їх у галереї телефону з подією злочину. Огляд у судовому засіданні слідчим суддею мобільного телефону ОСОБА_7 , переконав його у тому, що вказані фото є одними з сотні інших також наявних у галереї телефону, які стосуються службової діяльності ОСОБА_7 й протокол їх огляду є вибірковим та таким, що не відповідає загальному контексту спрямованості вказаних фото, а тому висновок прокурора про належність вказаних доказів, на думку слідчого судді, не є обґрунтованим.

З тих самих міркувань слідчий суддя виходить при дослідженні фото з телефону ОСОБА_7 на яких наявні особова картка ОСОБА_9 та сторінка паспорту потерпілого Гречаного доводи ОСОБА_7 у судовому засіданні про виключно службовий характер цих фото, з огляду на виконання нею функцій керівника відділення банку та передбаченої її посадовими обов`язками взаємодії з клієнтами банку є переконливими та такими, що заслуговують на увагу слідчого судді.

Інших доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінальному правопорушення слідчим та прокурором до клопотання не надано.

Зазначив, що заслуговує на увагу й процесуальна поведінка ОСОБА_7 , яка є виключно належною та добросовісною по даному кримінальному провадженню на даний час, окрім неї, є троє інших підозрюваних, які з листопада 2025 року переховуються від слідства та суду, внаслідок чого оголошені у розшук та судом надано дозволи на їх затримання. ОСОБА_7 ж належним чином реагує на виклики слідчого та суду, самостійно, добросовісно з`являється задля участі у судових засіданнях щодо вирішення питання про накладення арешту на майно, відібрання біологічних зразків та у судове засідання по розгляду вказаного клопотання, що свідчить про щирість її доводів та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також виключно позитивною є й репутація ОСОБА_7 з огляду на відсутність у неї судимостей, фактів притягнення до адміністративної відповідальності, наявності постійного місця мешкання, постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, задовільного майнового стану, відсутності даних про наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та відсутність даних про обрання до неї будь-якого запобіжного заходу у минулому, відсутність ризику летальності.

Вказав, що за об`єктивно встановлених обставин, як відсутність вагомих доказів про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їх правопорушень та недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно відмовити у задоволенні клопотання.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підозра є обґрунтованою, в клопотанні слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд першої інстанції приймаючи рішення щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді зважаючи на наступне.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Перевіривши долучені до клопотання матеріали справи, докази вчинення підозрюваною злочинів, апеляційний суд вважає частково слушними висновки слідчого судді щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_11 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України, однак передчасними.

Так, повідомлення про підозру має містити відомості, зокрема зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

Таким чином, рівень такого стандарту доказування і відповідно його перевірки слідчим суддею залежить від (1) рівня обмеження прав, свобод та інтересів людини внаслідок повідомленням її про підозру та (2) терміну здійснення ефективного розслідування.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Стандарт «обґрунтованої підозри» є вищим ніж стандарт «достатніх підстав (доказів)», оскільки пов`язаний з обмеженням прав, свобод та інтересів людини, в даному випадку права на свободу.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду обвинувачення по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що також позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість підозри на даній стадії провадження.

В даному випадку, слідчим суддею передчасно здійснено висновок щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри, оскільки ним вирішено ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду обвинувачення по суті та не враховано, що досудове розслідування наразі триває, та органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування для встановлення всіх обставин справи.

На підставі долучених до клопотання слідчого доказів суд апеляційної інстанції доходить висновку про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вказаних подій.

Роль ОСОБА_7 у даних злочинах потребує перевірки та розслідування в ході подальшого досудового розслідування для забезпечення якого й необхідно застосувати запобіжний захід.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України про які зазначив слідчий в клопотанні апеляційний суд зазначає наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає його не доведеним та погоджується з висновками слідчого судді про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_7 , яка є виключно належною та добросовісною по даному кримінальному провадженню на даний час, окрім неї, є троє інших підозрюваних, які з листопада 2025 року переховуються від слідства та суду, внаслідок чого оголошені у розшук та судом надано дозволи на їх затримання. ОСОБА_7 ж належним чином реагує на виклики слідчого та суду, самостійно, добросовісно з`являється задля участі у судових засіданнях.

Також, як правильно зазначив слідчий суддя, з огляду на відсутність у ОСОБА_7 судимостей, фактів притягнення до адміністративної відповідальності, відсутності даних про наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, не доведеним є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В свою чергу, оскільки досудове розслідування наразі триває, апеляційний суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих апеляційний суд також враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків чи потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК україни.

В свою чергу, слідчим та прокурором, як під час розгляду клопотання у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції не доведено, що належну процесуальну поведінку підозрюваної забезпечить лише такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.

Крім того, прокурором необґрунтовано неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про її особу, в їх сукупності.

Немає у провадженні й переконливих даних про те, що особисте зобов`язання підозрюваної не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи клопотання в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Надані до клопотання матеріали на думку колегії суддів свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те що ОСОБА_7 могла вчинити інкриміновані їй правопорушення.

Встановлено, що необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжної заходу у відповідності до ст. 178 КПК України колегією суддів враховуються наявні в клопотанні докази на підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України. Враховується також відсутність у ОСОБА_7 судимостей, фактів притягнення до адміністративної відповідальності, наявності постійного місця мешкання, постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, задовільного майнового стану, відсутності даних про наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та відсутність даних про обрання до неї будь-якого запобіжного заходу у минулому. Також, прокурором в судовому засіданні не заперечувалась те, що ОСОБА_7 належним чином реагує на виклики слідчого та суду, самостійно, добросовісно з`являється задля участі у судових засіданнях.

На підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, на які посилались учасники судового процесу, враховуючи дані про особу підозрюваної керуючись законом, колегія суддів вважає, що до підозрюваної ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання..

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати підозрювану ОСОБА_7 , протягом двох місяців, виконувати такі обов`язки:

- за викликом прибувати до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілим, іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4