печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000117 від 17.12.2024 - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000117 від 17.12.2024 - прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.

Зважаючи на позицію органу досудового розслідування, слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчим відділом Печерського управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуальним керівництвом Печерської окружної прокуратури міста Києва проводиться розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000117 від 17.12.2024 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є керівником та засновником Громадської організації «Вільне життя Білоцерківщини», , та у невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб достовірно знаючих про те, що на території України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який надалі продовжено, що встановлює обмеження на виїзд осіб чоловічої статі та призивного віку за межі України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 03.04.2025 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом організації громадянам України чоловічої статі та призивного віку незаконного переправлення через державний кордон України, сприянні іх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод за грошову винагороду.

Так, реалізуючи злочинний умисел, 03 квітня 2025 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, просп. Князя Володимира, буд. 4, зустрівся з ОСОБА_5 та повідомив останньому, що може організувати незаконне переправлення його знайомого ОСОБА_6 через державний кордон України з території України до Придністровської Молдавської Республіки в обхід встановлених пунктів пропуску в межах Одеської області за 7 000 (сім тисяч) доларів США, при цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що він разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами буде сприяти такому переправленню шляхом надання порад, вказівок, надаватиме засоби та усувати перешкоди. Крім того, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що буде виступати гарантом виконання незаконних послуг - вчинення вищезазначеного злочину та уразі вдалого переправлення ОСОБА_6 , віддасть невстановленим досудовим розслідуванням особам, які безпосередньо мають переправити ОСОБА_6 через державний кордон Україні 6 000 (шість тисяч) доларів США, а за послуги гарантування ОСОБА_4 залишиться попередньо надана йому неправомірна вигода у розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, на що ОСОБА_5 погодився.

Надалі, ОСОБА_4 , отримавши погодження від ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 08 травня 2025 року, приблизно о 20 годині 56 хвилин, зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_5 через смс-повідомлення, що готовий організувати незаконе переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України з території України до Придністровської Молдавської Республіки в обхід встановлених пунктів пропуску в межах Одеської області за 7 000 (сім тисяч) доларів США та ОСОБА_6 зателефонує невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка надасть детальну інформацію про такий перетин та інструкції щодо вчинення злочину.

Після того, 10 травня 2025 року, на номер мобільного телефону ОСОБА_6 надійшов телефонний дзвінок з невідомоого номеру у месенджері «Telegram» з акаунта « ОСОБА_7 » ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статі, яка діяла за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_6 , про те, що надішле на його номер телефону детальну інструкцію перетину Дежавного кордону України, що з собою брати для такого переправлення та як себе поводити в подальшому в Республіці Молдова, а також надіслав координати зустрічі з іншими особами, які хочуть незаконно переправитись через державний кордон України біля міста Одеси.

Надалі, 11 травня 2025 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка діяла за злочинним планом ОСОБА_4 щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України та наданням транспортного засобу за для усунення перешкоди щодо вільного проїзду ОСОБА_6 через встановлені блок пости з міста Біла Церква Київської області до точки збору поблизу міста Одеси, повідомила ОСОБА_6 про те, що останнього довезе водій, якому потрібно заплатити 13 000 (тринадцять тисяч) гривень, виїзд планується на 12 травня 2025 року, приблизно о 17 год. 30 хв., де останній має передаті грошові кошти водію та ОСОБА_4

12 травня 2025 року, приблизно о 17 годин 30 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Київська, буд. 86, зустрілися з ОСОБА_4 та за результатами зустрічі, останній отримав від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше обумовлену ОСОБА_4 неправомірну вигоду у сумі 7 000 (сім тисяч) доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.05.2025 становить 290 780 (двісті дев`яносто тисяч сімсот вісімдесят) гривень) за організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, сприяння його вчинення порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод та ОСОБА_4 приблизно о 17 годині 40 хвилин був затриманий в порядку ст. 208 КПК України разом із зазначеною сумою отриманої неправомірної вигоди.

При розслідуванні даного кримінального провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.05.2025 у період часу з 18 год 38 хв по 20 год 33 хв, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України у зв`язку із невідкладним випадком з метою врятування майна, яке має значення для кримінального провадження, проведено обшук за місцем проживання сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час обшуку в вище зазначеному приміщенні виявлено та вилучено: Флеш-накопичувач марки «Apacer» біло-зеленого кольору, об`ємом 32 Gb; Мобільний телефон марки «Vivo Rom», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім-картою всередині: НОМЕР_4 ; Ноутбук чорного кольору марки «НР», модель GG2-B63S6, серійний номер 4СZ03630HS із зарядним пристроєм.

12.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12.05.2025 постановою старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання солідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Вимоги клопотання в частині накладання арешту на «Печатку ГО «Вільне життя Білоцерківщини», задоволенню не підлягають як необґрунтовані, оскільки прокурором не надано доказів на те, що вказане майно було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Флеш-накопичувач марки «Apacer» біло-зеленого кольору, об`ємом 32 Gb; Мобільний телефон марки «Vivo Rom», ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 із сім-картою всередині: НОМЕР_4 ; Ноутбук чорного кольору марки «НР», модель GG2-B63S6, серійний номер 4СZ03630HS із зарядним пристроєм.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1