Кримінальне провадження № 194/1675/25
Номер провадження № 1-кп/194/39/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2025 року за № 0000096, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої електрослюсарем на шахті «Павлоградська» ШУ «Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка має вищу освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05 жовтня 2025 року приблизно о 00.40 год., перебуваючи біля двору території домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , де вступила у словесний конфлікт з ОСОБА_5 на грунті виниклих неприязнених відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятися, ОСОБА_4 , схвативши обома руками за вуха ОСОБА_5 та притягнувши його до себе, вкусила ОСОБА_5 за кінчик носу.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани носа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, визнала частково, заявлений цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди визнала повністю, щодо цивільного позову в частині стягнення з неї моральної шкоди визнала частково на суму 5000,00 грн.

Суду пояснила, що дійсно 05 жовтня 2025 року вона з подругою ОСОБА_6 приблизно о 00.30 годин прийшли до двору домоволодіння АДРЕСА_3 , де в наслідок словесного конфлікту вона не умисно, в наслідок образи та сильного болю від удару в ніс, який наніс їй ОСОБА_5 , притягла його за вуха та вкусила його за носа. До лікарні та поліції з приводу нанесення їй удару потерпілим ОСОБА_5 не зверталась.

Передувала цим подіям телефонна розмова з ОСОБА_5 , в ході якої ОСОБА_5 став ображати її нецензурною лайкою, тому вона з подругою пришли пізніше до його домоволодіння. При зустрічі з ОСОБА_5 він почав її та подругу ображати, вона дала йому ляпасів за непристойні слова в її адресу, після чого ОСОБА_5 вдарив її по носу, в наслідок чого вона вкусила за носа потерпілого. Висловила жаль з приводу скоєного, щиро розкаялась у вчиненому діянні та вибачились перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні показав, що він з обвинуваченою мав раніше дружні стосунки. Дійсно підтвердив, що після словесного конфлікту по телефону з ОСОБА_4 , вона з подругою прийшли до двору його домоволодіння, він словесно ображав її, внаслідок чого вона дала йому два ляпаси по обличчу. Він не бив ОСОБА_4 в ніс після її ляпасу, а просто відштовхнув, після чого вона вкусила його за носа. Він викликав швидку та у лікарні йому наклали 7 швів, у зв`язку з чим йому була завдана моральна та матеріальна шкода.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є подругою ОСОБА_4 та знайомою ОСОБА_5 , в ніч з 4 на 5 жовтня 2025 року після словесного конфлікту ОСОБА_5 з ОСОБА_4 в ході телефонної розмови, вони прийшли до двору, де мешкає потерпілий. На вулиці він продовжив їх ображати нецензурною лайкою, ОСОБА_4 дала потерпілому ляпасів по щоці, він вдарив її в ніс, внаслідок його дій у ОСОБА_4 потекла кров з носа, та вже після чого вона притягла потерпілого ОСОБА_5 за вуха та вкусила за носа останнього. На наступний день у ОСОБА_4 був припухлий ніс та синій кінчик носа. Як їй відомо до лікарні вона не зверталась.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він знайомий ОСОБА_8 , який запросив його 4 жовтня 20025 року в гості до потерпілого ОСОБА_5 . З потерпілим та обвинуваченою він того дня бачився вперше та раніше їх не знав. В ніч з 4 та 5 жовтня 2025 року, будучи у ОСОБА_5 вдома, він чув телефонну розмову останнього на підвищених тонах. Потім прийшли до домоволодіння потерпілого дві незнайомі для нього дівчини, він їх раніше не знав, в судовому засіданні показав, що це були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Всі вони вийшли на двір, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжували сваритися на вулиці та внаслідок голосного словесного конфлікту між ними, ОСОБА_4 вкусила ОСОБА_5 за носа. Після чого всі розійшлися, була викликана карета швидкої допомоги. Він не бачив того, що потерпілий вдарив обвинувачену.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він в ніч з 4 на 5 жовтня 2025 року перебував вдома у ОСОБА_5 . Почалось все з телефонної розмови, в ході якої у ОСОБА_5 з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт. Пізніше ОСОБА_4 разом з подругою прийшли до будинку потерпілого і на вулиці конфлікт між ними продовжився. В момент коли вони сварилися він відійшов, а повернувшись вже побачив у потерпілого на обличчі кров та зрозумів, що ОСОБА_4 вкусила ОСОБА_5 за носа. Він не звернув уваги, чи була кров у обвинуваченої.

Крім наведених показань обвинуваченої, потерпілого та свідків, судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Постанова про визначення групи прокурорів від 07 жовтня 2025 року, якою була визначена група прокурорів в даному кримінальному провадженні.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 жовтня 2025 року, відповідно до якого від потерпілого ОСОБА_5 отримана заява, в якій він зазначає, що 05 жовтня 2025 року близько 00.40 год. біля двору буд. АДРЕСА_3 ОСОБА_9 на грунті раптово виниклих неприязнених відносин спричинила йому тілесні ушкодження.

Висновок експерта № 753 від 13 жовтня 2025 року за результатами судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження рваної рани носа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше 21 день. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, вони могли утворитися в час, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 05 жовтня 2025 року. Виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупих твердих предметів, які мали обмежену контактуючу поверхню та діяли по ударно-дотично-стискаючому механізму з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. Стан загоєння.

Протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого від 07 жовтня 2025 року, проведення якого фіксувалось на камеру мобільного телефону. Під час слідчої дії потерпілий за допомогою статиста відтворив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень в ході словесного конфлікту з ОСОБА_4 та пояснив і показав, як остання нанесла йому два удари долонями рук в ліву та праву частину обличчя, після чого схватила за шию та вкусила останнього за носа.

Висновок експерта №754-Д від 13 жовтня 2025 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якого механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному потерпілим в ході проведення слідчого експерименту за його участі, тобто не виключена можливість того, що ОСОБА_10 нанесла йому два удари долонями по обличчу з обох сторін, потім обхопила руками шию та вкусила за кінчик носа .

Протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 07 жовтня 2025 року, проведення якого фіксувалось на камеру мобільного телефону. Під час слідчої дії свідок показав за допомогою статиста, що жінка ОСОБА_10 схвативши за голову ОСОБА_5 вкусила останнього за кінчик носа.

Висновок експерта №755-Д від 13 жовтня 2025 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якого механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_6 від 09 жовтня 2025 року, проведення якого фіксувалось на камеру мобільного телефону. Під час слідчої дії свідок показала за допомогою статиста, що 05 жовтня 2025 року приблизно о 00.30 год. знаходячись біля адреси мешкання ОСОБА_5 , жінка на імя ОСОБА_10 нанесла два удари долонями рук в область лівої сторони обличчя, після чого ОСОБА_4 схвативши за голову ОСОБА_5 вкусила останнього за кінчик носа.

Висновок експерта №756-Д від 13 жовтня 2025 року за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якого механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не суперечить механізму їх спричинення, зазначеному свідком ОСОБА_6 , а саме: ОСОБА_4 , нанесла два удари долонею правої руки по обличчу потерпілого з обох сторін , після чого ОСОБА_11 вдарив її, після чого ОСОБА_12 схопила потерпілого за вуха, притягнула до себе та вкусила потерпілого за кінчик носа.

Постанова про перекваліфікацію від 15 жовтня 2025 року, відповідно до якої змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 на ч. 2 ст. 125 КК України , тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, під час судового засідання були досліджені та продемонстровано відеозаписи слідчих експериментів за участю потерпілого та двох свідків. На відеозапису зафіксовано, що слідчі експерименти відбулися у формі, що містили ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, що свідчило про те, що ця слідча (розшукова) дія була проведена із дотриманням вимог закону та прав учасників слідчих дій.

Зазначені докази винуватості обвинуваченої є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.

Проаналізувавши докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Висунуту обвинуваченою версію про те, що вона завдала тілесних ушкоджень потерпілому не умисно, в наслідок сильної образи та болю від удару в ніс, який їй наніс ОСОБА_5 , суд визнає неспроможною, оскільки вона не має підтвердження та спростовується, зокрема показаннями свідка ОСОБА_7 , щодо якого відсутні підстави для сумнівів у їх достовірності, оскільки цей свідок не заінтересована особа, не був раніше знайомий ані з обвинуваченою, ані з потерпілим, був на місці події та бачив конфлікт від початку до кінця. Так, свідок ОСОБА_7 показав, що він не бачив те, що ОСОБА_5 першим наніс удар в область носу ОСОБА_4 . Більш того, матеріалами справи не підтверджено факт отримання обвинуваченою тілесних ушкоджень. Як підтвердила ОСОБА_4 в судовому засіданні, вона з цього приводу за медичною допомогою, а також до поліції не зверталась.

Покази свідка ОСОБА_6 , даними нею в судовому засіданні, а також її пояснення на слідчому експерименті в частині того, що ОСОБА_4 діяла не умисно, а в наслідок протиправних дій ОСОБА_5 та сильної образи і болю від завданого удару останнім, суд не бере до уваги та ставить під сумнів правдивість таких показань, оскільки цей свідок є близькою подругою обвинуваченої та такою, що також має образи на потерпілого.

Таким чином судом встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 мали умисний характер та були спрямовані на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, її дії вірно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 , вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до проступків, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2015 років народження, має вищу освіту, працює електрослюсарем на шахті, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася. На спеціальних обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, неодноразово помічалася у розпиванні спиртних напоїв, мешканці під`їзду скаржилися на гучні шуми у нічний час, але за останній місяць скарг не надходило.

Також судом враховується, що обвинувачена декілька разів вибачилась перед потерпілим та не відмовляється від відшкодування матеріальної та моральної шкоди, але посильної для неї та її родини.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Згідно з вимогами ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченій не встановлені.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, думки потерпілого, який підтримав позицію прокурора щодо призначеного покарання у виді штрафу, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, суд зазначає наступне.

Під час судового провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 1747, 00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, потерпілому дійсно було заподіяно матеріальну шкоду на заявлену суму, в матеріалах справи містяться копії відповідних квитанцій на суму 1747,00 грн., оригінали яких були досліджені судом в судовому засіданні, підстави цивільного позову доведені.

Розмір матеріальною шкоди обвинуваченою не спростований та визнаний у повному обсязі.

Щодо розміру заподіяної моральної шкоди

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань потерпілого ОСОБА_5 , пов`язаних з вчиненням щодо нього протиправних дій обвинуваченою, характер та локалізацію отриманого тілесного ушкодження, яке не є непоправним та знаходиться, згідно з висновком експерта від 13 жовтня 2025 року в стадії загоєння. Також суд, виходячи з вимог розумності, співмірності та справедливості, враховує конкретні обставини провадження, докази досліджені і оцінені в судовому засіданні та матеріальний стан обвинуваченої, діючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а тому сума моральної шкоди, яка доведена цивільним позивачем ОСОБА_5 , та що підлягає до стягнення складає 5000,00 грн.

Клопотань про обрання запобіжних заходів не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1747 (одна тисяча сімсот сорок сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався та підстави обирати - відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню - відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1