УХВАЛА

Іменем України

12.09.2025 Справа №607/18955/25 Провадження №1-кс/607/5336/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001571 від 10.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИЛА:

12.09.2025 слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001571 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Так, dідповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» (далі за текстом - Закон) поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому згідно з ч. 10 ст. 62 Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, командир взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_7 разом із поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_8 згідно з графіком заступили на чергування з 08 год. 00 год. 10.09.2025 до 20 год. 00 хв. 10.09.2025 у складі екіпажу «Юпітер-104» у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю.

Надалі 10.09.2025 о 10 год. 54 хв. під час несення служби на службовий планшет екіпажу «Юпітер-104» надійшло сповіщення про надходження на лінію «102» повідомлення від заявника ОСОБА_9 про нанесення йому невідомою особою тілесних ушкоджень в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

Після прибуття поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вказаною вище адресою заявник ОСОБА_9 вказав останнім на квартиру, де йому спричинили тілесні ушкодження. Вхідні двері вказаної квартири відчинив ОСОБА_4 , який під час спілкування з працівниками поліції відмовлявся надавати будь-які дані про себе, розповідати про конфлікт із ОСОБА_9 та в подальшому почав поводити себе агресивно.

У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, оскільки ОСОБА_7 був одягнений у формений одяг із знаками розрізнення, у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 його службових обов`язків 10.09.2025 приблизно об 11 год. 16 хв., перебуваючи поблизу вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , умисно здійснив один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя поліцейського ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забію м`яких тканин правої щоки.

Унаслідок злочинної діяльності ОСОБА_4 порушені суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особистунедоторканість поліцейського Управління патрульної поліції в Тернопільській області департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 під час виконання останнім покладених на нього службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0001571 від 10.09.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

10.09.2025 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

11.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити. Додатково вказала, що в іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 скерований обвинувальний акт до суду та на судові засідання ОСОБА_4 не з`являється, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби, оскільки підозрюваний потребує лікування у медичному закладі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Вказав, що визнає себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні. Пояснив, що за місцем проживання проживає один, а тому у разі застосування до нього цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити свої життєві та побутові потреби.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001571 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

10.09.2025 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 затриманий відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

11.09.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: рапорт ЄО № 55402 від 10.09.2025; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.09.2025; консультаційний висновок спеціаліста № 8041 від 10.09.2025; витяги з наказу начальника Департаменту патрульної поліції № 776 о/с від 06.05.2024, № 752 о/с від 01.05.2024; розстановка сил та засобів роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.09.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.09.2025; протокол огляду відеозапису від 11.09.2025.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідча суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому, як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді, зокрема позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому слідча суддя враховує, що підозрюваний неодружений, міцність його соціальних зв`язків є слабкою, а відтак ОСОБА_4 може безперешкодно залишити місце проживання з метою переховування. За таких обставин слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Щодо ризику впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Указане доводить, що з метою зміни свідками та потерпілим своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. З урахуванням викладеного слідча суддя вважає, що такий ризик є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Так само слідча суддя вважає, що прокурором доведений ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, відносно ОСОБА_4 скерований до Тернопільського міськрайонного суду обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України. При цьому ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та про його стійку протиправну поведінку.

З урахуванням викладеного слідча суддя доходить висновку, що прокурором доведено, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим слідча суддя вважає, що прокурор не довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відтак слідча суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є домашній арешт у нічну пору доби.

При цьому слідча суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що підозрюваний має постійне місце проживання, є військовослужбовцем та проходить лікування, раніше не судимий та вважає, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

При визначенні обсягу обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного, слідча суддя вважає, що запропоновані прокурором обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001571 від 10.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- у разі наявності здати на зберігання до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У іншій частині клопотання відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 10.11.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 має бути негайно звільнений з-під варти та зобов`язується прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1