Єдиний унікальний номер 722/2135/25
Номер провадження 1-в/722/238/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Сокиряни

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Сокирянського районного суду Чернівецької області клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Клопотання мотивував тим, що уже тривалий час відбуває покарання, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, став на шлях виправлення та більше не має наміру повертатись до минулого. Бажає побачитись із своїми рідними, працювати та створити сім`ю.

Засуджений подав до суду клопотання про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала вказуючи, що воно є передчасним.

Представник колонії ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд клопотання без участі представника, проти задоволення клопотання засудженого також заперечував та посередньо охарактеризував ОСОБА_4 .

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.02.2019 року за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 21.01.2018 року.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 21.01.2026 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, складає 3 місяці 28 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що в місцях позбавлення волі ОСОБА_4 перебуває з 15.05.2019.

За час перебування в попередній установі виконання покарань в одинадцяти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 07.11.2023. З часу прибуття до установи і по червень 2024 до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. З липня 2024 і по теперішній час працює робітником філії державного підприємства «Сокирянська (67)» по виготовленню сітки МГ. До виконання поставлених завдань намагається відноситись добре.

За період відбування покарання в даній установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. В двох випадках заохочувався.

Роботи із благоустрою відділення намагається виконувати.

Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, а саме: «Підготовка до звільнення» та «Фізкультура і спорт». Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує.

По відношенню до персоналу установи намагається бути ввічливим, тактовним.

У 2025 закінчив навчальний центр який функціонує при установі та здобув робітничу професію «Столяр будівельник».

У відношенні до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.

За оцінюваний період відбування покарання особа не вчиняла спроб втечі.

На профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_6 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки засудженого для суспільства.

У відповідності до ст.6 КВК України, основними заходами виправлення та ресоціалізації є встановлений порядок виконання та відбування покарань (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Доведення особою свого виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах перебування на волі. Цей елемент характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці.

При цьому, необхідно зазначити, що висновок, про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбуття якого можливе застосування ст.81 КК України, а на даних за весь період відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Як встановлено з матеріалів справи, засуджений працював тільки з липня 2024 року та повністю виконував норму виробітку. З грудня 2023 року по червень 2024 року засуджений взагалі не працював.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на засіданні комісії установи уже розглядалися питання щодо застосування до засудженого ОСОБА_4 заохочувальних норм законодавства.

За результатами розгляду було прийнято такі рішення:

-30.09.2020 року відмовлено у застосуванні статті 101 КВК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення;

-31.01.2022 року відмовлено у застосуванні статті 82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення;

-30.06.2023 року відмовлено у застосуванні статті 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно висновку комісії засуджений не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд погоджується з таким висновком комісії щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, оскільки з досліджених доказів встановлено, що поведінка та відношення засудженого ОСОБА_4 до праці на даній стадії відбування покарання не свідчать про доведення ним свого виправлення.

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_4 , так і його відношення до праці протягом саме всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 81 КК України, як «довів своє виправлення».

При цьому, на думку суду процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення, а тому суд цілком погоджується з висновком комісії установи щодо невідповідності ступеню виправлення засудженого для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст. 537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: