ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 561/1032/25

07 жовтня 2025 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 від 12.05.2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Неньковичі Зарічненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , керуючи мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, при наступних обставинах.

Так, 15 травня 2025 року близько о 15 год ОСОБА_5 , керуючи мотоциклом марки «Kinlon JL 150-70C» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автодорогою села Мутвиця в напрямку села Чернин Вараського району допустив порушення вимог підпункту ґ) пункту 2.1, підпунктів б), г) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.1, пункту 12.4 Правил дорожнього руху, а саме, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірних гематом в ділянці сідниць, лінійного перелому лобкової та сідничної кісток без зміщення уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликало тривалий розлад здоров`я.

Порушення ОСОБА_5 вимог п 12. 1 Правил дорожнього руху, які вимагають, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав повністю, не заперечував фактичні обставини скоєння інкримінованого йому діяння.

Суду показав, що дійсно, при зазначених у вироку обставинах, він 15 травня 2025 року, у денну пору доби, перебуваючи в нетверезому стані, їхав мотоциклом в напрямку села Чернин Вараського району. Не впорався з керуванням і допустив виїзд мотоцикла на смугу зустрічного руху, де здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які стояли на узбіччі. У скоєному щиро розкаявся. Попросив вибачення у потерпілої. Добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 повністю відшкодував їй матеріальну шкоду. Претензій до обвинуваченого не має. Просила обрати останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

У відповідності ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України доведеною.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Як особа, ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місце проживання, відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вчинив нетяжкий необережний злочин, раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, має міцні соціальні зв`язки, проживає в родині з батьком, матір`ю та двома братами, які в даний час перебувають в лавах Збройних Сил України та беруть участь в захисті територіальної цілісності України. Після подій, що мали місце 12 травня 2025 року алкогольні напої не вживав і не вживає, до адміністративної відповідальності не притягувався. Потерпіла просила не позбавляти волі обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо пропорційності покарання, тобто яке має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи» (зокрема, справа «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання, категорію кримінального правопорушення, суспільну небезпечність таких злочинів і наслідки, що настали, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку положень ст.69 КК України та перейти до більш м`якого виду основного покарання у виді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, пропорційним і співрозмірним заходом примусу ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами в подальшому нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави підлягають до стягнення документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта та проведення судової експертизи розмірі 10696,80 гривень.

Ухвалою слідчого судді від 23.07.2025 року арешт майна у кримінальному провадженні скасований.

Вирішуючи питання речових доказів, суд у відповідності до пунктів 4 та 5 ч.9 ст.100 КПК України враховує, що майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, підлягає знищенню, а яке має цінність - повертається власнику (законному володільцю).

Цивільний позову не заявлявся.

Запобіжний захід не застосовувався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири) тисячі гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в розмірі 10696,80 (десять тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 80 копійок.

Речові докази: мотоцикл марки «Kinlon JL 150-70C» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_9 , залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1