Дата документу 20.11.2025
Справа № 334/9615/25
Провадження № 1-кс/334/2874/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги скаржника ОСОБА_4 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Предметом оскарження є бездіяльність Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга вмотивована тим, що 30 жовтня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах та за дорученням свого клієнта ОСОБА_4 , звернувся до Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області із заявою в порядку ст.214 КПК України про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України.

Зазначену заяву того ж дня було зареєстровано у черговій частині ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та виписано талон-повідомлення єдиного обліку №41322.

За змістом заяви про вчинення кримінальних правопорушень у діях невстановлених службових осіб Концерну «Міські теплові мережі» вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - інше підроблення офіційних документів, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.284 КК України - введення в оману суду, вчинене шляхом подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, що виразилось у наступному.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2025 року у справі №334/2260/25 відмовлено у задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» (далі Концерн «МТМ») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Концерн «МТМ» 25 вересня 2025 року подав на нього апеляційну скаргу. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та додатками до неї заявник ОСОБА_4 та його представник - адвокат ОСОБА_3 встановили, що скарга містить перекручення фактів, недостовірну інформацію та посилання на копію документа, який містить ознаки підробленого.

Зазначає, що суд першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів, наданих відповідачем, правильно встановив, що 01 листопада 2007 року між приватним підприємцем ОСОБА_4 та Концерном «МТМ» був укладений договір №101917 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, який стосувався опалення викупленого нежитлового приміщення для використання під кафе по вул. Ладозькій, 40-А. Додатковою угодою №3 від 01 квітня 2009 року до вказаного вище договору у пункті 2 передбачено виключити з договору з 01 квітня 2009 року теплове навантаження на опалення нежитлового приміщення по вул. Ладозькій, 40- А, у зв`язку з відключенням від системи централізованого опалення з видимим розривом на підставі акту обстеження.

Таким чином, цією додатковою угодою позивач засвідчив припинення надання послуги з постачання теплової енергії. Тобто з 01 квітня 2009 року належне ОСОБА_4 нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 відключено від системи теплопостачання, а договірні відносини з Концерном «МТМ» припинено.

Ніяких інших угод щодо послуги з постачання теплової енергії між ОСОБА_4 та Концерном «МТМ» не існувало та не існує.

В апеляційній скарзі представник Концерну «МТМ» посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_4 начебто подавав заяву на ім`я технічного директора Концерну «МТМ» щодо узгодження робочого проекту «Присоединение к тепловым сетям кафе по вул. Ладожская,40а в г. Запорожье», що може свідчити про поновлення договірних відносин з концерном.

З цього приводу його довіритель категорично стверджує, що не подавав таку заяву. Підпис на долученій до апеляційної скарги ксерокопії заяви невідомого походження очевидно виконаний не відповідачем. Для порівняння в додатку до заяви про вчинення кримінального правопорушення надано копії документів з оригінальним підписом ОСОБА_4 , з яких наочно вбачається, що заява від 05 грудня 2013 року, якщо допустити її існування в оригіналі, ОСОБА_4 не підписувалась і не подавалась.

Вважають, що надана до суду ксерокопія заяви від 05 грудня 2013 року містить накладення зображень, ймовірно, з інших документів шляхом копіювання їх фрагментів.

У сукупності з підписом, явно не належним ОСОБА_4 , можна дійти висновку, що дана ксерокопія заяви, що використовується як офіційний документ, тобто доказ у цивільній справі з метою створити певні правові наслідки, є завідомо підробленим офіційним документом. Відтак у діях невстановлених службових осіб Концерну «МТМ» вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України - інше підроблення офіційних документів.

Представник Концерну «МТМ» ще у судовому засіданні в Дніпровському районному суді м. Запоріжжя 18 серпня 2025 року намагався подати ксерокопію вказаної заяви невідомого походження суду першої інстанції, який обґрунтовано не розглядав вказану копію як доказ, оскільки вона не стосується позовних вимог.

Таким чином, подання до суду двічі копії документа, який містить ознаки підробки, утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.284 КК України - введення в оману суду, вчинене шляхом подання завідомо недостовірних або підроблених доказів.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з частиною 4 цієї ж статті слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

04 листопада 2025 року ОСОБА_4 разом з адвокатом ОСОБА_3 був запрошений дізнавачем ЗРУП ГУНП в області для уточнення доводів заяви, навіть був допитаний у якості свідка, при цьому працівники ЗРУП запевнили, що того ж дня відбудеться внесення відомостей за заявою до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ст.358 КК України.

Однак через тиждень представник заявника дізнався у черговій частині ЗРУП, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені, а матеріали за заявою перебувають у підрозділі спеціальної поліції ЗРУП, яким проводиться якась «перевірка», проведення якої (окрім 4 процесуальних дій, передбачених ч.3 ст 214 КПК України, на що у даному випадку немає потреби) процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, органом досудового розслідування ЗРУП ГУНП в Запорізькій області порушено вимоги ч.ч.1, 3, 4 ст.214 КПК України, тобто допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України є предметом оскарження слідчому судді на досудовому провадженні.

Просять зобов`язати орган досудового розслідування ЗРУП ГУНП в Запорізькій області зареєструвати заяву представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 від 30 жовтня 2025 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.384 КК України, та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 , наполягав на задоволені поданої скарги, з підстав викладених в ній.

В судове засідання прокурор, представник Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області не з`явились про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Суд вирішив розглянути скаргу на підставі ст.306 ч.3 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши думку представника скаржника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заявником скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Частиною 1 ст.11 КК України встановлено, що саме злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18), за якою «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....»

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

В аспекті викладеного такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України. Згідно з п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі №818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає про неможливість встановити фактичні дані, які можуть свідчити саме про вчинення кримінального правопорушення, з чим закон безпосередньо пов`язує внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, слідчим суддею встановлено, що посилання скаржника ОСОБА_4 на викладені у заяві обставини недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно його заяви від 30 жовтня 2025 року, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, підстави для зобов`язання відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області виконати вимоги ч.1 ст.214 КПК України і внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 30 жовтня 2025 року відсутні, тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.60, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність відповідальних посадових осіб Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1