печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого директором ТОВ « Парасол», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніш не судимого,

обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

22.10.2025 приблизно о 17:58 годині ОСОБА_3 , знаходячись у службовому приміщенні (роздягальні) ресторану «Первак», що розташований по вул. Рогнідинській,2 у м.Києві будучи достеменно обізнаним, що в Україні введений воєнний стан, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає відчинив металеву шафу № 4 та побачив на нижній полиці жіночій рюкзак червоного кольору, в середні якого знаходились грошові кошти в сумі 4550 грн. Діючи таємно з корисливих мотивів, заволодівши вказаними грошовими коштами, поклавши їх до своєї особистої сумки, після чого залишив службове приміщення (роздягальні) ресторану «Первак», тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині, а саме: у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, що кваліфікується за ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся. Суду надав покази, за змістом яких підтвердив інкриміновані події мотивуючи свій вчинок скрутним матеріальним становищем. Зазначив, що перебуваючи на робочому місці офіціанта в ресторані «Первак», пройшов до службового приміщення, де заволодів грошовими коштами колеги - офіціантки ОСОБА_5 , взявши їх із сумки останньої. Гроші поклав до своїх речей, де в подальшому були вилучені працівниками поліції. Запевнив суд про неприпустимість вчинення злочинів повторно.

У судовому засіданні, відповідно до ст. 349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі, а саме: показань потерпілої, свідків, а також письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оскаржуються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого. Крім того, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи та ним не оскаржуються. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Зазначені дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», повинен дослідити дані про особу обвинуваченого, з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , діяння відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якого покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягненні справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має буду законним, пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Балканов проти росії від 09.06.2005, Ісмалова проти росії від 29.11.2007).

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, постійно проживає на території м. Києва, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, повідомив суду фактичні обставини про вчинений ним злочин, вказав, що через скрутне матеріальне становище, намагався покращити його за рахунок викрадення грошей.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скрутне майнове становище обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, предмет та вартість викраденого майна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого, поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що викрадене майно (грошові кошти) підлягає поверненню потерпілій і остання не наполягає на суворому покаранні для обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі передбаченому санкцією статті.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, його молодий вік, щире бажання виправитись, відсутність тяжких наслідків від злочину, беручи до уваги, що дії кваліфіковані викрадення майна, яке було вилучено зі згоди останнього в його речах при первинних слідчих діях. Потерпіла не наполягала на суворому покаранні для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення останнього можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Речові докази:

- диск DVD-R, що містить відеозапис з камер відео спостереження приміщення ресторану «Первак», залишити у матеріалах кримінального провадження, які перебувають у розпорядженні прокурора;

- грошові кошти у виді 12 купюр різного номіналу загальною сумою 4550грн. повернути у розпорядження потерпілої ОСОБА_5

- змив з поверхні блискавки сумки, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6