Справа № 453/2054/25
№ провадження 1-кп/453/260/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сколе Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-
Так, згідно з ст.68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.
11.09.2025 постановою Сколівського районного суду Львівської області (у справі №453/344/25) ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Незважаючи на постанову Сколівського районного суду Львівської області (у справі №453/344/25), яка набрала законної сили 21.10.2025 відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 21.10.2025, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим зі змістом судового рішенням згідно якого його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою умисного невиконання постанови суду (у справі №453/344/25) в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати та не маючи при цьому жодної поважної або іншої нагальної причини, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України, будучи раніше притягнутим до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, продовжував керувати транспортним засобом, чим ухилився від виконання постанови Сколівського районного суду Львівської області (у справі №453/344/25).
Так, 18.11.2025 близько в 18 год. 50 хв. ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами згідно рішення Сколівського районного суду Львівської області (у справі №453/344/25), рухаючись в населеному пункті в м. Сколе, по вул. Героя Олега Ушневича, Стрийського району, Львівської області умисно, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mercedes-Benz» д.н.з НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками СРПП ВнП №3 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, тим самим не виконавши постанову Сколівського районного суду Львівської області (у справі №453/344/25).
Своїми діями ОСОБА_4 , умисно невиконавши постанову суду, що набрала законної сили, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорював, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. Просив його суворо не карати, оскільки він щиро розкаюються у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 382 КК України, оскільки він ухилився від виконання постанови Сколівського районного суду Львівської області від 11.09.2025 (справа №453/344/25), яка набрала законної сили.
ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Пом`якшуючих та обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст.ст. 66,67 КК України, суд не вбачає.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого, який посиредньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 15.12.2025 Стрийським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.
З урахуванням наведених обставин, суд під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 382 КК України, у виді штрафу, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя