Справа № 733/9/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/280/26
Категорія - ч.1 ст. 369 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Ічнянським районним судом Чернігівської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001294 від 14 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого електрозварювальником в АГ «Автострада», одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 14 грудня 2021 року, близько 13 години 36 хвилин, перебуваючи в смт. Парафіївка по вул. Перемоги, поблизу буд. 3, Прилуцького району Чернігівської області, був зупинений інспектором відділу реагування патрульної поліції ВПД № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській області ОСОБА_9 та поліцейським з реагування патрульної поліції ВПД №1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській ОСОБА_10 під час керування саморобним трактор синього кольору у стані алкогольного сп`яніння.

У подальшому, щоб поліцейський з реагування патрульної поліції ВПД №1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській області ОСОБА_10 та інспектор відділу реагування патрульної поліції ВПД №1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській області ОСОБА_9 не складали протокол адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_6 , маючи на меті надати неправомірну вигоду службовій особі Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, щоб в подальшому уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є співробітниками правоохоронного органу, висловив намір надати неправомірну вигоду в розмірі 2000 гривень за не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати вирок суду через істотні порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та неповнотою судового розгляду, а кримінальне провадження за ч.1 ст. 369 КК України щодо ОСОБА_6 закрити.

Переконана, що суд обґрунтовуючи судове рішення лише перерахував докази, не надавши їм належної оцінки та взагалі не зазначив підстав відхилення доводів сторони захисту. Крім того, суд не обґрунтував наявність складу злочину в діях обвинуваченого, зокрема, об`єктивну сторону складу злочину, а свої висновки обґрунтував доказами, що суперечать один одному.

Також суд першої інстанції не надав оцінки заявленим порушенням з боку слідства, не звернув уваги на те, що зміст обвинувачення не відповідає короткому викладу обставин, що містяться у ЄРДР, хоча фактично відомості про інкриміноване діяння не внесені до ЄРДР, а зібрані докази суперечать один одному. Звертає увагу, що працівники поліції не наділені повноваженнями щодо анулювання складеного протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони злочину.

Акцентує увагу, що згідно обвинувального акту слідує про пропозицію надати неправомірну вигоду за невчинення службовими особами дій, що пов`язані з використанням наданого службового становища, проте відомості внесені до ЄРДР за ч.1 ст. 369 КК України, не відповідають змісту обвинувачення та не містять складу злочину. Так, у короткому викладі обставин та у витягу з ЄРДР вказано, що ОСОБА_6 запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду за непритягнення до адмінвідповідальності, що не узгоджується з нормами чинного законодавства, оскільки працівники поліції не здійснюють притягнення осіб до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Зміст обвинувачення взагалі не містить жодних посилань на обставини притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за будь-яке адміністративне правопорушення. І до ЄРДР не вносилися відомості саме «за непритягнення його до адміністративної відповідальності», проте суд не надав оцінку вказаному.

Просить врахувати, що зміст пропозиції зводився до того, що давайте оце все анулюємо (час відеозапису 14:01). Тобто, вказує апелянт, на момент озвучення пропозиції протокол вже був складений і це підтверджується і змістом копії протоколу, де час його складання зазначений - 13:50.

За таких обставин, вважає адвокат, відсутня об`єктивна сторона вказаного злочину, оскільки складовою частиною об`єктивної сторони складу злочину є наявність у службової особи, якій передається неправомірна вигода, повноважень на вчинення чи невчинення в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

У даному випадку працівники поліції не наділені повноваженнями на анулювання протоколів про адміністративні правопорушення після їх складання. А відтак, за відсутності об`єктивної сторони, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення.

Крім цього, захисник вказує про недопустимість протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , оскільки фактично така слідча дія грунтується на показаннях особи. Зізнання підозрюваного під час слідчого експерименту не має доказового значення та не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого та прокурора, а також суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань, а також всієї доказової бази у сукупності. При цьому у оскаржуваному вироку суд обґрунтував свої висновки поясненнями обвинуваченого, наданими під час досудового розслідування та неналежними і недопустимими доказами. Вказані обставини є підставою для скасування вироку та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу та наполягала на наявності підстав для скасування вироку; обвинуваченого, який підтримав позицію свого адвоката; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, а відтак, просив відмовити у її задоволенні, натомість наполягав на обґрунтованості та законності вироку суду; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її слід залишити без задоволення.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, характеризується трьома альтернативними діями: пропозицією надати неправомірну вигоду; обіцянкою надати неправомірну вигоду; наданням такої вигоди за вчинення або невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та усталеної судової практики кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, є закінченим з моменту, коли винний запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію, або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , який свою вину визнав частково, показав наступне: 14 грудня 2021 року, близько 13 години 36 хвилин в смт. Парафіївка, вул. Перемоги, поблизу буд. 3, Прилуцького району Чернігівської області він керував саморобним трактором та був зупинений поліцейським з реагування патрульної поліції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 та інспектором відділу реагування патрульної поліції ВПД № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 . Вже після складення останніми протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є співробітниками правоохоронного органу, він висловив пропозицію надати неправомірну вигоду в розмірі 2000 гривень за анулювання останніми протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

З показань свідка ОСОБА_9 встановлено, що 14 грудня 2021 року близько 13 години 36 хвилин під час патрулювання в смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області разом з поліцейським ОСОБА_10 вони, перебуваючи в смт. Парафіївка по вул. Перемоги, поблизу буд. 3, Прилуцького району Чернігівської області, зупинили транспортний засіб - саморобний трактор синього кольору під керуванням ОСОБА_6 , який порушив вимоги правил дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 130 КУпАП, останнім надавалась пропозиція неправомірної вигоди працівникам поліції в розмірі 2000 грн., яка пропонувалася ним неодноразово. Протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не був складений внаслідок відсутності пояснення останнього, його підпису та такий протокол не був зачитаний особі, яка притягається до відповідальності.

Такі показання підтверджуються протоколом огляду предмету від 15.12.2021 року DVD-R диску, на якому міститься відео файл, при відкритті якого з`являється зображення салону автомобіля «Mitsubishi» модель «Outlander». Відеофіксацію проводить поліцейський РПП ВПД № 1 ОСОБА_10 , який, разом з поліцейським з РПП ВПД № 1 ОСОБА_9 підходять до транспортного засобу трактора синього кольору, який знаходиться на узбіччі проїзної частини дороги, під керуванням ОСОБА_6 , та між останніми відбувається спілкування, в ході якого поліцейські представилися, пояснили причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 , попросили останнього надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення водія та згодом, вказавши про наявність ознак алкогольного сп`яніння, запропонували ОСОБА_6 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. В цей час поліцейський ОСОБА_10 почав складати протокол про адміністративне правопорушення, далі чутно слова в бік іншого поліцейського з боку водія «давайте це вирішимо». Після складення протоколу співробітник поліції запропонував ОСОБА_6 ознайомитися з протоколом та підписати його, після чого останній пропонує працівникам поліції неправомірну вигоду (том №1, а. п. 79-80).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії № ААБ 260035 від 14.12.2025 року встановлено, що 14 грудня 2021 року о 13:40 год. в смт. Парафіївка по вул. Перемоги, ОСОБА_6 керував саморобним трактором без д.н.з., з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП (том № 1, а.с.77).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.12.2021 року з ілюстративною фото таблицею до нього, в ході огляду саморобного транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_1 , в ході якого в працівників поліції, присутніх на місці огляду, було вилучено відеозаписи з місця події (том №1, а.с. 72-76).

Встановлені судом обставини співвідносяться з інформацією, яка відображена у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0001294 від 14 грудня 2021 року, відповідно до якого 14.12.2021 року о 14 год. 12 хв. до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від поліцейського з реагування патрульної поліції про те, що в Прилуцькому районі, смт. Парафіївка під час патрулювання, ними було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_6 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Під час спілкування останній запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі дві тисячі гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (том №1, а.с. 70); а також копії рапорту помічника чергового сектору моніторингу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 14.12.2021 року, 14.12.2021 року о 14:12 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.12.2021 року о 14:12 за адресою: Ічнянський район, смт. Парафіївка, вул. Перемоги, 3, поліцейський з реагування м. Ічня повідомив, що було зупинено саморобний транспортний засіб, водій якого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та за не оформлення матеріалів пропонував неправомірну вигоду працівникам поліції надав обіцянку у сумі 2-х тисяч грн. (том №1, а. с. 71).

Перевіривши доводи адвоката в контексті того, що відомості внесені до ЄРДР не відповідають змісту обвинувачення та не містять складу злочину, а фактично проведене досудове розслідування поза межами внесення відомостей до ЄРДР, колегія суддів приходить до висновку, що такі доводи захисника не відповідають дослідженим доказам.

Пунктами 4 і 5 ч. 5 ст. 214 КПК визначено, що до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Верховний Суд відзначає, що оскільки відомості до ЄРДР вносять до здійснення досудового розслідування, очевидно, що слідчий (дізнавач, прокурор), зазначає відомості щодо короткого викладу обставин і попередньої кваліфікації, виходячи із інформації, якою володіє на момент реєстрації.

Лише в ході розслідування, коли орган досудового розслідування встановить обставини визначені у ст. 91 КПК, стане зрозуміло, чи була попередня кваліфікація, яку внесено до ЄРДР і короткий виклад обставин, відповідними вчиненому діянню, або внесено припущення, яке не було підтверджено, і діяння має іншу кваліфікацію.

Саме тому законодавець, у ст. 214 КПК використав терміни «можуть» свідчити про вчинення кримінального правопорушення, «попередня» кваліфікація.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 14 грудня 2021 року близько 13 години 36 хвилин, перебуваючи в смт. Парафіївка по вул. Перемоги, поблизу буд. 3, Прилуцького району Чернігівської області, інспектором відділу реагування патрульної поліції ВПД № 1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській області ОСОБА_9 та поліцейським з реагування патрульної поліції ВПД №1 Прилуцького районного відділу поліції Головного управління поліції у Чернігівській ОСОБА_10 було зупинено транспортний засіб, а саме саморобний трактор синього кольору під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , який порушив вимоги правил дорожнього руху, а саме: керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час того, як поліцейські складали протокол адміністративного правопорушення, ОСОБА_6 , маючи на меті надати неправомірну вигоду службовій особі Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, щоб в подальшому уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є співробітниками правоохоронного органу, висловив намір надати неправомірну вигоду в розмірі 2000 гривень за нескладання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

З самого рапорту слідує, що 14.12.2021 о 14:12 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, 14.12.2021 о 14:12 за адресою Ічнянський район смт. Парафіївка, вул. Перемоги, буд. 3, поліцейський повідомив, що було зупинено саморобний транспортний засіб, водій якого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та за не оформлення матеріалів пропонував неправомірну вигоду працівникам поліції у сумі 2-х тисяч гривень.

В цей же день, за інформацією в цьому рапорті слідчим були внесені відомості до ЄРДР за № 000194 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 369 КК. Короткий виклад обставин у витягу ЄРДР зводиться до того, що 14.12.2021 о 14:12 до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівський області надійшло повідомлення від поліцейського з реагування патрульної поліції, про те, що в Прилуцькому районі, смт. Парафіївка під час патрулювання ним було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_6 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Під час спілкування останній запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 2 тисяч гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

В ході проведення розслідування, в межах цього кримінального провадження, правоохоронні органи провели слідчі дії, наслідком яких було встановлено ті обставини, які і були покладені в основу обвинувального акту за ч.1 ст. 369 КК України щодо ОСОБА_6 .

Таким чином, всупереч твердженням захисника, орган досудового розслідування проводив слідчі дії щодо ОСОБА_6 у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001294.

Що стосується посилання апелянтки про визнання недопустимим протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 з підстав фактичного допиту останнього під час слідчої дії, то апеляційний суд відхиляє такі аргументи.

Так, метою слідчого експерименту, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до положень ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, фіксуються у процесуальному документі - протоколі цієї слідчої дії та в подальшому досліджуються та оцінюються судом.

При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України протоколи слідчих експериментів належать до документів та в розумінні ст. 84 цього Кодексу є самостійним джерелом доказів, під час якого слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У свою чергу показання особи є також самостійним джерелом доказів, порядок отримання яких встановлено ч. 1 ст. 95 КПК України.

Отже, зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 статті 95 КПК України.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа, як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.

Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (провадження № 51-6070 кмо19, справа № 740/3597/17).

З протоколу слідчого експерименту вбачається, що такий проводився в смт. Парафіївка по вул. Перемоги, 3, в присутності понятих. Спочатку ОСОБА_6 надав пояснення про обставини кримінального правопорушення на місці його проведення, а потім показував місце де стояв патрульний автомобіль та трактор, місце зупинки та у ході цього пояснював хід розвитку подій. До протоколу слідчого експерименту додана ілюстративна таблиця. Вказаний протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, за відсутності будь-яких зауважень (том №1, а.п.106-109).

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий експеримент, здійснений у формі відтворення дій, обстановки та обставин події за місцем вчинення кримінального правопорушення, а сам протокол вказаної слідчої дії від 24 грудня 2021 року відповідає положенням ст. 240 КПК України.

Отже, досліджені судом докази дають підстави для беззаперечного висновку про те, що місцевим судом вірно встановлена наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, яка полягає зокрема у зверненні до службової особи з повідомленням, яке з достатньою очевидністю свідчить про бажання і готовність винного дати неправомірну вигоду.

Апеляційний суд підкреслює, що таке повідомлення може бути здійснено особисто у будь-якій формі, в тому числі в усній. Вчинення злочину, передбаченого ст.369 КК, вичерпується самим фактом пропозиції неправомірної вигоди.

Посилання адвоката про те, що на момент пропозиції протокол вже було складено, не свідчить про відсутність об`єктивної сторони. Так, висловлюючи пропозицію неправомірної вигоди ОСОБА_6 був достеменно переконаним, що перед ним працівники поліції, які наділені владою в силу свого службового становища, яка і надає їм право складати чи не складати протокол про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про те, що працівники поліції не наділені правом притягнення до адміністративної відповідальності або «анулювання протоколу» не суперечить об`єктивній стороні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, з підстав вказаних вище, та не спростовує доведення суб`єктивної сторони вказаного злочину в діях ОСОБА_6 , а саме умислу надати неправомірну вигоду, що і полягала у формі пропозиції адресованої посадовій особі органів внутрішніх справ: «давайте все це анулюємо» і вказує на усвідомлення факту того, що працівники поліції в силу службового становища мають можливість повернути ситуацію в первинний стан, за що і була висловлена відповідна пропозиція.

Те, що апелянт, в силу наявності юридичної освіти розуміє різницю в посадових обов`язках службової особи, не вказує однозначно, що і особа на яку складено протокол та яка в подальшому пропонувала надати неправомірну вимогу повинна була розуміти цю різницю. Проте, висловлена ОСОБА_6 пропозиція до службової особи з вказаним повідомленням, з достатньою очевидністю свідчить про бажання і готовність винного дати таку неправомірну вигоду саме за дії сприятливі на користь обвинуваченого. При цьому, колегія суддів зазначає, що дії працівників поліції, а також їх висловлення не містили жодних даних, які б могли завести обвинуваченого в оману з приводу наявності чи відсутності тих чи інших посадових обов`язків.

Більше того, враховуючи на момент висловленої ОСОБА_6 пропозиції надати неправомірну вигоду службовій особі, протокол про адміністративне правопорушення вже був складений (час складання протоколу 13:50), а відтак і пропозиція обвинуваченого «давайте все це анулюємо» пояснює намір особи надати неправомірну вигоду саме шляхом висловлення до службової особи відповідного формулювання.

Таким чином, апеляційний суд, перевірив версію сторони захисту та вимоги щодо необхідності закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 369 КК України щодо ОСОБА_6 та дійшов вважає, що суд першої інстанції правильного висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 і обґрунтував її належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, а тому подана скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13