Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/3113/25
Провадження № 1-кс/930/22/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2026 р. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю ст. слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0039106 від 19.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2026 року до Немирівського районного суду Вінницької області звернувся слідчий СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0039106 від 19.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що 19.04.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 112 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_6 , призначено на посаду стрільця номера обслуги 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану, у військовому званні «солдат».

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022 та після його затвердження 24.02.2022 Верховною Радою України, на території України введено воєнний стан, який діє по даний час.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призивом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призивом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Про особливий режим несення військової служби та порядок її проходження в умовах воєнного солдату ОСОБА_6 було достеменно відомо.

Разом з цим, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2023 №272, солдат ОСОБА_6 вибув з району виконання завдання у частину щорічної відпустки за 2023 рік, терміном на 15 діб 20.09.2023.

Згідно, виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого від 10.10.2023 №4889-459/В солдат ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.10.2023 по 10.10.2023 в КНП «Немирівська міська лікарня» НМР ВО» в м. Немирів Вінницької області.

Надалі, 11.10.2023, солдат ОСОБА_6 , вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ухилитися від військової служби, та не прибувати після закінчення лікування до місця проходження військової служби - місця розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин, в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в порушення статутних вимог, з метою ухилитися від військової служби солдат ОСОБА_6 , 11.10.2023, вчинив нез`явлення на службу, з лікувального закладу, а саме не прибув до місця служби місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, поза межами тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, до моменту поки не був затриманий правоохоронними органами за місцем проживання.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним нез`явлення на службу не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- актом проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_6 , відповідно до якого з 11.10.2023 останній відсутній на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану, та його місце знаходження не встановлене по даний час;

- протоколами допиту свідків, в яких останні викладають фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваного ОСОБА_6 ;

- іншими доказами в їх сукупності.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років та усвідомивши невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_6 без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Також, відповідно до ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258- 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, репутацію підозрюваного, відсутність постійного доходу, місця роботи, непогашену судимість, вчинення злочину в умовах воєнного стану, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.

В судовому засіданні ст. слідчий СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування було зібрано достатні докази, які вказують на факт вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.189 КПК України клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу розглядається слідчим суддею негайно після одержання цього клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку ст. слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Матеріали кримінального провадження містять достатньо підстав для підозри ОСОБА_8 , у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 40 КК УКраїни, що підтверджується: актом проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_6 , відповідно до якого з 11.10.2023 останній відсутній на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану, та його місце знаходження не встановлене по даний час, протоколами допиту свідків, в яких останні викладають фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом затримання особи, підозрюваного ОСОБА_6 , іншими доказами в їх сукупності.

З огляду на вищевказані здобуті у ході досудового розслідування докази є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Таким чином, ОСОБА_8 у відповідності до ч.1 ст. 42 КПК України має процесуальний статус підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

З урахуванням викладеного, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде вирішено після його доставки до суду.

Керуючись ст.ст. 40,131,132,176-178, 184,187,189, 190, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0039106 від 19.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Бушинка, Немирівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.191 КПК України, затримана на підставі ухвали суду особа не пізніше 36 (тридцяти шести) годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Визначити строк дії ухвали шість місяців з дати її постановлення, але в рамках строків досудового розслідування.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1