САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/3111/25
Провадження №1-кс/726/978/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання детектива підрозділу детективів ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором відділу нагляд за додержанням законів органами БЕБ України Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 10.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Підрозділом детективів Територіального управління Бюро економічної безпеки у Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 10.03.2025

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364

КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення у сфері службової діяльності на території Дністровського району Чернівецької області за наступних обставин.

Перебуваючи на посаді в.о. директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» - заступника начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія» ОСОБА_5 обіймає посаду, пов`язану з виконанням на державному підприємстві адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, а тому відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.

Посадовою інструкцією від 25.11.2021 визначено завдання та обов`язки, права і відповідальність та взаємодію завідувача сектору маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання, із якою ОСОБА_5 ознайомився 30.08.2021.

Зокрема, відповідно до п. 2 посадової інструкції основним завданням та обов`язком завідувача сектору маркетингу, збуту та матеріально-технічного постачання є участь у формуванні цін на продукцію, що випускається і оцінці обґрунтованості цін постачальників.

Пунктами 2.1, 2.4 Статуту визначено, що Підприємство утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарання Державної кримінально-виконавчої служби України до суспільно-корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 7.8 Статуту директор Підприємства:

- несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом;

- під час реалізації своїх прав і на виконання обов`язків повинен діяти в інтересах Підприємства;

- організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність підприємства відповідно до мети та основних напрямків його діяльності;

- несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів, додержання трудової, фінансової дисципліни і вимог законодавства.

Всупереч вищевикладеному, а також «Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості», затверджених наказом Міністерства промислової політики України від 09.07.2007 №373 та роз`яснення від 19.08.2011 №7/1/4-5576/Дк, а також ст.ст. 42, 74 Господарського кодексу України ОСОБА_5 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з метою отримання неправомірної вигоди іншими фізичними та юридичними особами, умисно, протиправно з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення імперативних вимог п.п. 2.1, 2.4, 9.1 Статуту Підприємства щодо отримання прибутку від господарської діяльності, 01.01.2022 під час розробки та затвердження «Калькуляцій (визначення ціни)» на продукцію підприємства (камінь стіновий, камінь нестандартний, борошно вапнякове, відходи від просіву піску) не включив всі фактично понесені матеріальні витрати на виробництво, в результаті чого окремі види продукції реалізовувались фізичним та юридичним особам за цінами нижчими від фактичної собівартості.

У результаті вказаних дій ОСОБА_5 у зв`язку з реалізацією продукції, а саме: каменю стінового, борошна вапнякового, каменю нестандартного, відходів від просіву піску, фізичним та юридичним особам за цінами нижчими від фактичної собівартості за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 Державному підприємству «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України(№67)» завдано збитків на суму 1 380 762,09 грн., що підтверджується висновком судової економічної експертизи від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК.

У подальшому, продовжуючи займати посаду в.о. директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» - заступника начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» з виробництва ОСОБА_5 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з метою отримання неправомірної вигоди іншими фізичними та юридичними особами, умисно, протиправно з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення імперативних вимог п.п. 2.1, 2.4, 9.1 Статуту Підприємства щодо отримання прибутку від господарської діяльності 01.08.2023 під час розробки та затвердження «Калькуляцій (визначення ціни)» на продукцію підприємства (камінь стіновий, камінь нестандартний, борошно вапнякове, відходи від просіву піску) не включив всі фактично понесені матеріальні витрати на виробництво, в результаті чого окремі види продукції реалізовувались фізичним та юридичним особам зі цінами, нижчими від фактичної собівартості.

У результаті вказаних дій ОСОБА_5 у зв`язку з реалізацією продукції, а саме: каменю стінового, борошна вапнякового, каменю нестандартного, відходів від просіву піску фізичним та юридичним особам за цінами нижчими від фактичної собівартості за період 01.01.2023 по 31.12.2023 Державному підприємству «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України(№67)» завдано збитків на суму 812 433,57 грн., що підтверджується висновком судової економічної експертизи від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК.

У подальшому, продовжуючи займати посаду в.о. директора державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» - заступника начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» з виробництва ОСОБА_5 , будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, діючи з метою отримання неправомірної вигоди іншими фізичними та юридичними особами, умисно, протиправно з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в порушення імперативних вимог п.п. 2.1, 2.4, 9.1 Статуту Підприємства щодо отримання прибутку від господарської діяльності 01.04.2024 під час розробки та затвердження «Калькуляцій (визначення ціни)» на продукцію підприємства (камінь стіновий, камінь нестандартний, борошно вапнякове, відходи від просіву піску) не включив всі фактично понесені матеріальні витрати на виробництво, в результаті чого окремі види продукції реалізовувались фізичним та юридичним особам зі цінами, нижчими від фактичної собівартості.

У результаті вказаних дій ОСОБА_5 у зв`язку із реалізацією продукції,

а саме: каменю стінового, борошна вапнякового, каменю нестандартного, відходів від просіву піску фізичним та юридичним особам за цінами нижчими від фактичної собівартості за період 01.01.2024 по 30.09.2024 Державному підприємству «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України(№67)» завдано збитків на суму 876 618,85 грн., що підтверджується висновком судової економічної експертизи від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК.

10.09.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. За вчинення зазначеного кримінального правопорушення КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно відомостей реєстраційної картки транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким користуються ОСОБА_5 та згідно відомостей реєстраційної картки транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_5 .

З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження незаконного відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, детектив просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою накласти арешт на транспортний засіб підозрюваного ОСОБА_5 метою забезпечення відшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні детектив ОСОБА_6 надала пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вказане майно.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення клопотання враховуючи таке.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями чи бездіяльністю підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя,суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України детектив довів слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України. Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення надано достатній обсяг доказів на підтвердження викладеного у клопотанні.

Враховуючи положення ст. 173 КПК України, слідчим суддею встановлено правову підставу для арешту майна, а саме здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 10.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як встановлено висновками судової економічної експертизи від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК, від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК, від 22.08.2025 за №СЕ-19/126-25/П/2-101-ЕК, у результаті дій та бездіяльності ОСОБА_5 , які містять ознаки кримінального правопорушення, у зв`язку із реалізацією продукції, а саме: каменю стінового, борошна вапнякового, каменю нестандартного, відходів від просіву піску фізичним та юридичним особам за цінами нижчими від фактичної собівартості Державному підприємству «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України(№67)» завдано збитків на загальну суму близько 3069813,00 грн.

10.09.2025 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Встановлено також, що, згідно відомостей реєстраційної картки, у власності ОСОБА_5 перебуває транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Його вартість наразі невідома.

Таким чином внаслідок дій та бездіяльності ОСОБА_5 було завдано шкоду, яка підлягатиме відшкодуванню. У власності останнього є рухоме майна, зокрема автомобіль. На переконання слідчого судді доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме те, що накладення арешту на вказане майно зможе запобігти можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження речових доказів, тобто забезпечить мету застосування таких заходів відшкодування завданої шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, арешт є доцільним та ефективним способом забезпечення подальшого відшкодування завданої шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а потреби досудового розслідування в даному випадку, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. У свою чергу, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження може призвезти до відчуження такого майна. Відтак, з метою, та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищевказаного майна, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на вказаний обсяг рухомого майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відповідатиме принципу розумності та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, заборона користування, відчуження та розпорядження майном не понесе надмірного обтяження для особи та, напротивагу, забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

За вказаних обставин, арешт є найбільш доцільним та ефективним способом на забезпечення відшкодування завданої шкоди, збереження майна, яке може бути використане з метою відшкодування шкоди, а потреби досудового розслідування в даному випадку, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. У свою чергу, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження може унеможливити виконання судового рішення у подальшому.

Будь-які інші обставини, існування яких унеможливлює задоволення заявленого клопотання та/чи ставлять під сумнів необхідність застосування такої слідчої дії відсутні.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя висновує, що заявлене клопотання є обґрунтованим, відповідає встановленим вимогам щодо форми, змісту та суті, а захід забезпечення кримінального провадження, який просить застосувати сторона обвинувачення, в даному випадку відповідає критеріям законності, переслідує легітимну мету, є виправданою, доцільною, достатньою, пропорційною втручанню у право на мирне володіння майном, а тому клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 370-371 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити ОСОБА_5 , його представникам та будь-яким іншим особам, розпоряджатись та відчужувати вказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1