печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

11.09.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 ,, який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023.

В ході здійснення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, 16.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 757/32302/25-к, проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведення вищевказаної слідчої дії вилучено майно ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy M32», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 .

Дане майно не було зазначено у резолютивній частині вищезазначеної ухвали, а відтак воно має статус тимчасово вилученого майна.

31.07.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт вищезгаданого майна.

У прохальній частині цього клопотання прокурор просив:

1) поновити строк звернення до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна

2) задовольнити клопотання та винести ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна. Отже, статус такого майна, як тимчасово вилученого, визнається й стороною обвинувачення.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2025 у справі № 757/36093/25-к відмовлено у задоволенні вищезгаданого клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Станом на день звернення із даною скаргою, незважаючи на відмову слідчого судді у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий та прокурор всупереч імперативним вимогам КПК України жодних дій, спрямованих на повернення вилученого майна не вжили.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі.

Представник Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду н надходило.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію представника власника майна, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26, параграфом 1, ст. 303-308 КПК.

Статтею 303 КПК України передбачено право на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України - слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023.

В ході здійснення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, 16.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.07.2025 у справі № 757/32302/25-к, проведено обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками проведення вищевказаної слідчої дії вилучено майно ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy M32», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 .

Дане майно не було зазначено у резолютивній частині вищезазначеної ухвали, а відтак воно має статус тимчасово вилученого майна.

31.07.2025 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт вищезгаданого майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2025 у справі № 757/36093/25-к відмовлено у задоволенні вищезгаданого клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Зі змісту досліджених письмових доказів слідчим суддею встановлено, що після винесення ухвали про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, воно не було повернуто особі, у якої воно вилучене.

Згідно із ч. 2 ст. 400 Кримінального процесуального кодексу України, подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, подання апеляційної скарги прокурором на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна від 21.08.2025, не зупиняє її виконання.

Таким чином доводи скарги про те, що прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 зухвало не виконує вимоги закону та протиправно утримує майно, чим порушує права законного володільця цього майна на володіння, користування та розпорядження цим майном, знайшли своє підтвердження.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норма ч. 1 ст. 169 КПК України носить імперативний характер, і у разі, якщо слідчим суддею постановлена ухвала про відмову у арешті майна, таке майно має бути повернуте особі, у якої воно було вилучене; будь яких додаткових погоджень чи окремих рішень прокурора, слідчого, за наявності ухвали слідчого судді, для повернення майна, законом не передбачено.

Згідно із ст.307 Кримінального процесуального кодексу України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію (п.3 ч.2 ст.307 КПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9,100,167-169,171,174,303,306,307,372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , або іншу уповноважену особу Офісу Генерального прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001827 від 29.09.2023, повернути ОСОБА_6 майно, вилучене в неї під час обшуку 16 липня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy М32», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 з номером мобільного телефону НОМЕР_4 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1