Житомирський апеляційний суд
Справа №276/247/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/239/25
Категорія ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000005 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з 20.12.2023 р.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирали.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у цій частині вирок у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 01.02.2018 близько 18 год. 00 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився в АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_10 , повторно виник злочинний умисел, направлений на умисне, таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 , яке знаходиться в підсобному приміщенні, розташованого на території вказаного домогосподарства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , дочекавшись темної пори доби, близько 19 год.

00 хв., впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони

будуть непомічені власником та сторонніми особами, перепригнув через паркан і

таким чином проник на територію вищевказаного домогосподарства.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 підійшов до підсобного приміщення зазначеного домогосподарства та, застосовуючи силу рук, зірвав навісний замок вхідних дверей підсобного приміщення, після чого за допомогою уламку металевої труби, який знайшов поряд із зазначеним приміщенням, відігнув ригель врізного замка, після чого проник до його середини.

Перебуваючи всередині підсобного приміщення, ОСОБА_6 умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав металобрухт у виді 4 металевих труб, металевої штаби, металевого кутника, загальна вага якого становить 55,5 кг, вартістю 360 грн. 75 коп. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме: зберігав поряд з місцем свого проживання в АДРЕСА_4 , до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 360 грн. 75 коп.

Повторно, 20.06.2019 у ОСОБА_6 , який знаходився за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел, направлений на крадіжку обрізних дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_11 , які зберігались па території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 .

У вказаний день близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_6 через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_13 , що розташований у гаражному кооперативі "Південний" в смт Іршанськ по вул. Шевченка, 9 А, Хорошівського району Житомирської області.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_11 , 21.06.2019 близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_6 , через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_13 , що розташований у гаражному кооперативі "Південний" в смт Іршанськ по вул. Шевченка, 9 А, Хорошівського району Житомирської області.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", належних ОСОБА_11 , 22.06.2019 близько 22 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення дощок з дерева породи "Сосна", ОСОБА_6 , через відсутність частини бетонного паркану проник на територію складських приміщень, розташованих по АДРЕСА_4 . Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_6 переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук переніс 2 м3 обрізної соснової дошки породи "Сосна" товщиною 25 мм та 40 мм вартістю 2500 грн 00 коп. за 1 м3 до гаражного приміщення, належного ОСОБА_13 , що розташований у гаражному кооперативі «Південний» в смт Іршанськ по вул. Шевченка 9 А, Хорошівського району Житомирської області.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився па власний розсуд, а саме: продав ОСОБА_13 , за грошову винагороду, якого не ставив до відома про злочинність своїх дій.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_11 матеріальної ніколи на загальну суму 15 000 три. 00 коп.

Повторно, 10.11.2019 близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився неподалік від огородженої території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на крадіжку металевих виробів з території вказаних складських приміщень.

У вказаний день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення виробів з металу ОСОБА_6 , через відсутність частини бетонного паркану, яким огороджена вказана територія, проник на територію складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 , після того, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будь помічені з боку власника і сторонніх осіб, через відсутню ліву частину вхідних металевих дверей до приміщення складу №3 проник до його середини. В подальшому, за допомогою сили рук від`єднав металеві частини з непрацюючих холодильних вітрин, загальною вагою 100 кг вартістю 400 грн 00 коп., належних ФОП ОСОБА_12 , які в подальшому повантажив на металеву будівельну тачку, яку заздалегідь взяв із собою з метою полегшення вчинення злочину. З викраденим майном ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав до пункту прийому металобрухт за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_14 заподіяв ФОП ОСОБА_12 матеріальної шкоди па загальну суму 400 грн 00 коп.

Повторно, 15.11.2019 близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився неподалік від огородженої території складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел направлений на крадіжку металевих виробів з території вказаних складських приміщень.

У вказаний день та час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення виробів з металу, ОСОБА_6 , через відсутність частини бетонного паркану, яким огороджена вказана територія, проник на територію складських приміщень, належних ФОП ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_4 , після того, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, через відсутню ліву частину вхідних металевих дверей до приміщення складу №3 проник до його середини, звідки таємно викрав газовий котел марки "Маяк АОГБ-50Е" вартістю 16 569 грн 00 коп., який за допомогою сили рук повантажив на металеву будівельну тачку, яку заздалегідь взяв із собою з метою полегшення вчинення злочину. З викраденим майном ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме: здав до пункту прийому металобрухту за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ФОП ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 16 569 грн 00 коп.

Повторно, 19.11.2019 близько 21 год. 30 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_5 виник злочинний умисел, направлений на крадіжку металобрухту з приміщення пункту прийому металобрухту, що по АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення металобрухту належного ОСОБА_15 у вказаний день близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_6 через незамкнені на запірний пристрій вхідні ворота огородженої території складських приміщень, належних КТВП "Ірша", розташованих по вул. Шевченка 5-А в смт Іршанськ Хорошівського району Житомирської області, проник на вказану територію.

В подальшому, перебуваючи на території складських приміщень, належних КТВП "Ірша", ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені з боку власника і сторонніх осіб, за допомогою сили рук вдавив дерев`яну віконну рами, яка була забита фанерою блакитного кольору, після чого через віконний отвір проник до пункту прийому металобрухту, розташованого в складському приміщенні на вищевказаній території, звідки таємно викрав 10 кг міді вартістю 100 грн 00 коп. за 1 кг загальною вартістю1000 грн 00 коп. та 8 кг бронзи вартістю 60 грн 00 коп. за 1 кг, загальною вартістю 480 грн 00 коп.

Викрадений металобрухт ОСОБА_6 помістив до сумки, яку знайшов в приміщенні пункту прийому металобрухту, та з викраденим залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився па власний розсуд, а саме здав до пункту прийому металобрухту у м. Житомирі за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 1480 грн 00 коп.

Повторно, 26.07.2019 близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_6 , який знаходився поблизу магазину "Кошик", що в смт Іршанськ по вул. Лесі Українки 5А, Хорошівського району Житомирської області, та помітив на траві велосипед марки "Україна" блакитного кольору, належного ОСОБА_16 , який остання надала в користування ОСОБА_17 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного велосипеду.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вказаний день та час ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що його злочинні дії будуть не помічені з боку ОСОБА_17 , який у стані алкогольного сп`яніння спав поблизу вказаного велосипеду, та інших осіб, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, за допомогою сили рук підняв велосипед марки "Україна" блакитного кольору, вартістю 605 грн 00 коп., після чого з викраденим велосипедом залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме: продав ОСОБА_18 за грошову винагороду.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_19 матеріального збитку на загальну суму 605 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання ч.2 ст.185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Вказує, що суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не в достатній мірі врахував ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, а також особу винного.

На його думку, суд не врахував то ОСОБА_14 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних, корисливих, тяжких кримінальних правопорушень (6 разів), у зв`язку з чим відбував покарання у виді позбавлення волі. Вказане свідчить про систематичність його злочинних дій.

Також, стверджує, що будучи 15.07.2016 звільненим Богунським районним судом м. Житомира від відбування покарання достроково на строк 2 роки 7 днів, маючи не погашену та не зняту у встановленому законодавством порядку судимість, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність.

Зазначає, що судом не в повному обсязі враховано кількість вчинених ОСОБА_20 злочинів, а саме 8 епізодів злочинної діяльності.

Стверджує, що покарання, призначені обвинуваченому за попередніми вироками у виді позбавлення волі не виконало своєї мети по виправленню ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Вважає, що звернення ОСОБА_6 до органів місцевого самоврядування із заявою про передачу йому на виховання дітей та отримання у подальшому відповідного рішення є способом ухилення від кримінальної відповідальності або пом`якшення покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2018 року становить 1762 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2018 рік становив 881 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1762 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2019 року становить 1921 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2019 рік становив 960,50 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 1921 грн.

На переконання колегії суддів, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із вироку кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив у 2018 та 2019 році, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, за епізодом 01.02.2018 року 360,75 грн., 10.11.2019 року 400 грн., 26.07.2019 року - 605 грн.

З огляду на викладене, вказані діяння вчинені ОСОБА_6 відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, а тому апеляційний суд прийшов до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного покарання за ці діяння.

По епізоду крадіжки 26.07.2019 року у потерпілої ОСОБА_16 кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом з тим, зважаючи на спосіб вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень 01.02.2018 року та 10.11.2019 року, дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України з огляду на таке.

Частиною 3 ст.337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення і захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зміст ч.1 ст.162 КК України, дії, кваліфіковані за вказаною нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3 ст.185 КК України, є кримінальним правопорушенням меншої тяжкості, у зв`язку з чим їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

При цьому, житлом фізичної особи слід визнавати житловий будинок, квартиру, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Інше, крім житла, володіння особи - це земельні ділянки, гаражі, погреби, інші будівлі господарського, у т. ч. виробничого призначення, відокремлені від житлових будівель, будь-які інші об`єкти, щодо яких особа здійснює право володіння (наприклад, транспортний засіб).

Незаконне проникнення до житла особи - це будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Мотиви і мета цього кримінального правопорушення можуть бути різними.

Під час судового провадження ОСОБА_6 визнав і підтвердив фактичні обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в тому числі здійснення умисного незаконного проникнення до підсобного та складського приміщення, яке належить ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_12 , тобто обвинувачений усвідомлював, що ці приміщення, до яких вчинялось проникнення перебувають у володінні чужої особи.

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ч.3 ст.337 КПК України, дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.3 ст.185 на ч.1 ст.162 КК України, кваліфікувавши їх як незаконне проникнення до житла особи.

У ході вирішення питання про призначення виду і розміру покарання колегія суддів, зважаючи на положення статей 50, 65 КК, бере до уваги, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на це колегія суддів вважає, що покарання, призначене в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено найбільш сурове покарання у вигляді обмеження волі.

Це кримінальне правопорушення згідно з ч.2 ст.12 КК України віднесене до категорії кримінального проступку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, якщо до дня набрання вироком законної сили сплинули 3 роки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, 01.02.2018 року, 10.11.2019 року, а тому, як слідує з матеріалів справи, диференційовані строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчились.

На підставі викладеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід звільнити від покарання через закінчення строків давності, визначених у п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність та про м`якість призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 1 ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання положення ст.ст. 65, 75 КК України врахував в повній мірі.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має непогашену судимість, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Взяв до уваги суд і думку потерпілих, які претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають, щодо призначення суворої міри покарання суд не просили.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі врахував наявність на утриманні ОСОБА_6 двох малолітніх дітей, яких він виховує самостійно, оскільки їх мати померла і вказаний батьківський обов`язок він виконує самостійно і на час апеляційного розгляду.

Вказані обставини підтверджено матеріалами справи, зокрема листом Іршанської селищної ради, з якого слідує, що ОСОБА_6 проживав однією сім`єю з ОСОБА_21 та двома неповнолітніми дітьми.(т.4 а.с.172)

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 ОСОБА_21 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .(т.4 а.с.198)

З рішення Іршанської селищної ради від 25.10.2023 року вбачається, що дітей ОСОБА_22 , 2018 р.н., та ОСОБА_22 , 2019 р.н., повернуто на виховання їх рідному батьку ОСОБА_6 (т.4 а.с.199-200)

Крім того, відповідно до медичної документації, яку надано ОСОБА_20 в суді першої інстанції, ОСОБА_22 має ряд захворювань є інвалідом (епілепсія, стійкі рухові порушення нижньої лівої кінцівки) та потребує постійного лікування.(т.4 а.с.206, 207, 208, 209)

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений надав довідки про те, що діти ОСОБА_22 та ОСОБА_22 хворіють і він разом з ним постійно перебуває у медичних закладах. За висновком органу опіки і піклування ОСОБА_6 створив дітям належні умови для проживання з задовільними умовами, з опаленням, спальними місцями, новою спальною білизною, меблями, іграшками, тощо (т.4 а.с. 201)

Також, колегія суддів враховує, що з врахуванням декриміналізації зменшився обсяг обвинувачення ОСОБА_6 , за одним епізодом провадження закрито, а за двома дії були перекваліфіковані на менш тяжчі кримінальні правопорушенні зі звільненням від покарання.

Крім того, кримінальні правопорушення, крадіжки ОСОБА_6 були ним вчинені у 2018, 2019 роках до відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком від 23.07.2021 року і з моменту їх вчинення пройшов значний час і після звільнення з місць позбавлення волі та передачі йому дітей дані про його засудження за вчинення нових кримінальних правопорушень відсутні.

Суд першої інстанції врахувавши зазначені обставини, в тому числі і інтереси дітей на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку про можливість застосуванням положень ст.75 КК України.

В разі порушення покладених обов`язків під час випробувального строку, який встановлено на максимальний термін ОСОБА_6 може бути направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Натомість, на даний час апеляційний суд не вбачає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, даних про те, що він отримавши опіку над дітьми, як вказує прокурор, у такий спосіб намагається уникнути покарання, стороною обвинувачення не надано, хоча з моменту ухвалення вироку пройшло майже два роки, а відомості що він не виконує батьківський обов`язок відсутні.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, призначене за ч.3 ст.185 КК України обвинуваченому покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з урахуванням вимог ст. 417 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 підлягає зміні у порядку визначеному ч.2 ст. 404 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.3 ст.185 КК України (по епізоду крадіжки 01.02.2018 року у ОСОБА_10 на у ФОП ОСОБА_12 10.11.2019 року) на ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.185КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: