судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1
(провадження № 13-109зво25)
Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата) 17 грудня 2025 року розглянула заяву адвокатки ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_3 , про перегляд за виключними обставинами у порядку статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року та
Розглянувши всі надані йому матеріали, ЄСПЛ зазначив, що не вбачає жодних фактів або аргументів, здатних виправдати загальну тривалість провадження на національному рівні. З огляду на свою практику з цього питання Суд вважає, що у цій справі тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку».
Суд також зауважив, що заявник не мав у своєму розпорядженні ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цими скаргами.
ЄСПЛ констатував, що заява свідчить про порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у зв`язку з надмірною тривалістю кримінального провадження та відсутністю ефективного засобу юридичного захисту для її оскарження. За допущене порушення Суд присудив заявнику як відшкодування матеріальної та моральної шкоди 4800 євро, які йому має сплатити держава-відповідач.
Велика Палата ухвалою від 04 грудня 2025 року відмовила у відкритті кримінального провадження за вказаною заявою та повернула її заявниці.
У цьому судовому рішенні Велика Палата зазначила, що загальні принципи, якими керувався ЄСПЛ при розгляді заяви, оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований характер (зміст) порушень Конвенції, присуджена у зв`язку із цим грошова компенсація дають підстави вважати, що стосовно заявника були допущені такі порушення Конвенції, які наразі неможливо відновити у вигляді того ж стану чи становища, що існували до вчинення порушень, адже неможливо відновити право заявника на тривалість кримінального провадження впродовж «розумного строку», який уже було порушено.
У подібних випадках, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини від 19 січня 2000 року, засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди; аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення допущених порушень; вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.
09 грудня 2025 року ОСОБА_2 подала до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про перегляд ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року, про яку йшлося вище, за виключними обставинами з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 459 КПК України.
Ухвалою Великої Палати від 17 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою з огляду на те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено процедури повторної перевірки аналогічних за змістом заяв про перегляд судових рішень за правилами глави 34 КПК України, а постановлені раніше ухвали Великої Палати про відмову у відкритті провадження є остаточними й оскарженню не підлягають.
Мотиви викладення окремої думки
Не погоджуючись з ухваленим Великою Палатою судовим рішенням, вважаю за необхідне викласти окрему думку з таких міркувань.
Передусім нагадаю, що я висловив незгоду і з попереднім судовим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_2 у цій справі, а саме з ухвалою від 04 грудня 2025 року.
Мої висновки ґрунтувалися на тому, що відповідно до частини першої статті 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили (частина перша статті 460 КПК України).
Вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами встановлені у статті 462 КПК України, і, як видно зі змісту поданої адвокаткою ОСОБА_2 заяви від 19 листопада 2025 року, цим вимогам заява відповідала.
У цій заяві, крім іншого, йшлося про те, що ухвала слідчого судді, про перегляд якої ставиться питання, набрала законної сили і породжує правові наслідки, оскільки кримінальне провадження, на надмірну тривалість якого вказав ЄСПЛ, продовжується дотепер саме на підставі цієї ухвали.
За таких обставин я вважав, що згідно з вимогами статті 464 КПК України за заявою адвокатки ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , необхідно було відкрити провадження за виключними обставинами, здійснити перегляд судового рішення за правилами, встановленими у статті 466 КПК України, а за наслідками перегляду постановити судове рішення у відповідності з вимогами статті 467 цього Кодексу.
Такої ж позиції я притримувався і при вирішенні питання про відкриття кримінального провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_2 від 09 грудня 2025 року.
На моє переконання, ця заява відповідає вимогам статті 462 КПК України, а ухвала слідчого судді, про перегляд якої ставиться питання, породжує правові наслідки, оскільки кримінальне провадження, на надмірну тривалість якого вказав ЄСПЛ, продовжується дотепер саме на підставі цієї ухвали.
Ураховуючи наведене, а також те, що перегляд судового рішення у цій справі за правилами, встановленими у статті 466 КПК України, раніше не здійснювався, вважаю, що процесуальних перешкод для відкриття кримінального провадження за виключними обставинами за заявою адвокатки ОСОБА_2 від 09 грудня 2025 року у Великої Палати не було.
Суддя ОСОБА_1