Справа № 610/2886/20
Провадження № 1-кп/610/127/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області кримінальне провадження № 0000075 від 20.08.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000075 від 20.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 головуючим у справі визначено суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15.09.2025 матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком останніх, продовжено розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 .

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

19 серпня 2020 року близько 18 години 20 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та з іншими не встановленими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_9 . Саме в той час у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, без попередньої змови виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, поєднаного зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_4 та інші невстановлені особи, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, групою осіб, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи зі злочинним умислом, почали викрикувати на адресу ОСОБА_9 образи, висловлюючись при цьому ненормативною лексикою, а потім, не реагуючи на правомірні зауваження інших громадян та самого потерпілого та їх вимогу припинити хуліганські дії, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи зухвало, умисно, із застосуванням фізичної сили, почали наносити ОСОБА_9 удари, а саме ОСОБА_8 наніс 4 удари ногою в область тулуба потерпілого по передній частині справа, після чого ззаду наніс 2-4 удари своєю правою рукою в область голови ОСОБА_9 , а саме в потиличну область зліва, після чого невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, нанесла потерпілому ОСОБА_9 кулаком правої руки 2-4 удари по обличчю, після чого потерпілий впав на асфальтовану дорогу на коліна, ОСОБА_7 своєю правою ногою завдав 2 удари ОСОБА_9 в область грудної клітини по передній поверхні зліва, після чого потерпілий впав на бік на ліву руку, а ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії наніс лівою ногою 2-4 удари по всій поверхні спини ОСОБА_9 . Після чого потерпілому вдалось піднятися на ноги, проте його знову повалили на землю, після чого неповнолітній ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_9 близько 4 ударів ногою в пахову область, після чого невстановлена особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, нанесла своєю лівою рукою 2 удари в область правого ока та правою рукою 1-2 удари в область лівого вуха. В результаті вказаних протиправних хуліганських дій потерпілому були спричинені наступні тілесні ушкодження відповідно висновку експерта № 12-14/380-БЛ/20 від 31.08.2020: закрита черепно мозкова травма у вигляді струсу головного мозку зі стійким цефалгічним, лікворно-гіпертензівним та астено-невротичним синдромами, забійна рана (рубець) на лівому вусі, які як кожне окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та синець та садно в завушній ділянці голови зліва, синець в правій підочній ділянці, 3 синця на шиї зліва, синець та садно в правій під пахвовій ділянці, синець на лівому плечовому суглобі, 3 синця та 3 садна на спині зліва, синець та садно на передній поверхні грудної клітини справа, множинні садна на лівому передпліччі, садна на правому та лівому колінних суглобах, які як кожне окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені хуліганські дії тривали близько 40 хвилин.

Крім того, ОСОБА_4 діючи з особливою зухвалістю, продовжуючи свої хуліганські дії пошкодив автомобіль потерпілого TOYOTA Avensis, д.н.з НОМЕР_1 , нанісши 3 удари кулаками рук по капоту автомобіля та 1 удар по передньому водійському крилу, тим самим завдав 4 вм`ятини на автомобілі, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому згідно рахунку на оплату №5834 від 01.09.2020 на суму 39 364 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник та захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому обвинувачений зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення він визнає повністю та щиро кається у вчиненому, йому роз`яснено та зрозуміло право заперечувати проти закриття кримінального провадження через звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок спливу строків давності і що у такому випадку орган обвинувачення має довести його вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у загальному порядку.

Прокурор підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 зазначивши, що наявні всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без його участі, свій цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

За ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Частиною 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Як убачається з обвинувального акта, дії, які органом обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 вчинив 19.08.2020. Кримінальне провадження № 0000075 від 20.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України надійшло до Балаклійського районного суду Харківської області 07.04.2025. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано для розгляду судді ОСОБА_1 07.04.2025.

Прокурором не заявлено про наявність підстав для зупинення строку давності або його переривання. Судом такі підстави також не встановлені.

У відповідності до частини 3 статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності, відповідно до вимог ст. 49 КК України, є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тому обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, в порядку ст. 49 КК України.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, є нетяжким злочином за вчинення якого передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, та звільнення особи за вказане кримінальне правопорушення відбувається у зв`язку зі спливом п`яти років з дня його вчинення. Згідно обвинувального акта інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 19.08.2020, тобто на теперішній час минуло більше п`яти років з дня його вчинення.

При цьому суд не констатує факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, оскільки у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18.02.2025 по справі № 712/8174/23.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд доходить таких висновків.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10.08.2021 по справі № 161/694/20.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49 КК України, статтями 284, 286, 314, 370 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000075 від 20.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_9 в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено учасникам судового провадження 02 жовтня 2025 року о 16.30 годині.

Суддя