ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/876/25 Головуючий 1-її інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1221/25 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року, якою відмовлено представнику ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 у задоволенні скарги на постанову слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харів) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава від 11 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0006563 від 22 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року відмовлено представнику ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 у задоволенні скарги на постанову слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харів) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава від 11 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0006563 від 22 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

Вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження і узагальнені доводи особи, яка його подала.

Представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 13.09.2025 року подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просить поновити строк апеляційного оскарження зазначеної ухвали слідчого судді.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 06.03.2025 року ним було подано клопотання до Салтівського районного суду м.Харкова про проведення судового засідання у справі № 643/876/25 без участі заявника, однак станом на 26.07.2025 року в підсистемі Електронний суд та ЄДРСР були відсутні будь які рішення у цій справі. За таких обставин було подано заяву про отримання копії ухвали слідчого судді та лише 09.09.2025 року було отримано копію оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що з урахуванням того, що пункт дислокації ВЧ знаходиться в районі бойових дій, представник ВЧ був відсутній в судовому засіданні, а тому вважає, що строк подачі апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

Позиції інших учасників судового провадження

Представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 до початку судового засідання подав клопотання про проведення судового розгляду за відсутністю представника ВЧ

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності представника ВЧ НОМЕР_1 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в клопотанні про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Правило дотримання п`ятиденного строку для подання апеляційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Положеннями ст.113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 17 червня 2020 року у справі № 51-1599км20, поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ст. 117 КПК України, може бути необізнаність заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення (відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в Постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18), а також захворювання учасника провадження та інші непереборні обставини.

Згідно з висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 30 березня 2021 року у справі № 426/1603/19, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Отже, хоча ст.117 КПК України і передбачено норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише у разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, судом мають враховуватися такі обставини, як тривалість процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Поважними причинами слід вважати обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений строк.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Також ЄСПЛ в ухвалі від 07.11.2024, яка оприлюднена 28.11.2024, у справі №41884/18 "SAPITASH v. Ukraine" визнав необґрунтованою скаргу заявника щодо відсутності доступу до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що заявник не проявив необхідної старанності для продовження провадження при обґрунтуванні своїх скарг (див. Karakutsya v. Ukraine, № 18986/06, §§ 53-60, від 16 лютого 2017 року).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Вирішуючи питання, чи були причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді поважними, колегія суддів виходить з наступного.

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КПК України строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Так, в клопотанні представник ВЧ посилається в якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження на те, що повний текст судового рішення було отримано лише у вересні 2025 року.

У відповідності до п.3 ч.2 ст. 395 КПК України на ухвалу слідчого судді апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом цієї статті дата оголошення судового рішення, у тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати, і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження, і, тільки у випадку, передбаченому ч.3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Тобто, правило початку перебігу строку «з дня отримання копії судового рішення» не поширюється на оскарження ухвал слідчого судді, постановлених за викликом особи, але без її участі. У такому випадку строк на апеляційне оскарження обчислюється за загальним правилом, а саме з моменту оголошення судового рішення.

Така правова позиція в цілому підтверджується ухвалами Верховного Суду, у тому числі, колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.04.2022 року у справі № 723/1367/18.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова було постановлено 06 березня 2025 року. Разом з цим, згідно положень ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання особою копії судового рішення лише в тому випадку, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику такої особи. Проте, з матеріалів справи встановлено та не заперечується апелянтом, що представника ВЧ було повідомлено про дату, час та місце розгляду скарги, та в матеріалах справи міститься заява представника ВЧ ОСОБА_6 про проведення судового засідання, призначеного на 10 год 00 хв 06.03.2025 року без його участі та про розгляд скарги за його відсутності (а.с. 127-128).

Відтак, апеляційний суд може зробити висновок про належне повідомлення представника ВЧ про дату, місце та час розгляду скарги, а отже апеляційна скарга повинна була бути подана протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали слідчого судді, тобто строк на апеляційне оскарження розпочався 06.03.2025 року, а останнім днем для подачі апеляційної скарги, з урахуванням вихідних днів, є 11.03.2025 року. Однак, апеляційна скарга була направлена до суду лише 13.09.2025 року, тобто з тривалим пропуском строку на апеляційне оскарження , а саме майже через 6 місяців.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює бездіяльність представника ВЧ ОСОБА_6 , який будучи обізнаним про дату, час та місце розгляду його скарги, не вживав жодних заходів для подачі апеляційної скарги в строк, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України. Більш того, навіть не цікавився результатом вказаного судового засідання, не вживав заходів щодо руху справи.

ЄСПЛ у справі KRUPNYK v. Ukraine (№ 16505/23) не побачив ознак порушення права заявника на доступ до суду та визнав його скаргу щодо цього явно необґрунтованою, оскільки національне законодавство чітко визначає дату початку строку для подачі скарги і, з огляду на обставини справи, виснував, що заявник і його представник не проявили необхідної сумлінності для відстеження ходу провадження та не вжили розумних заходів для отримання повного тексту судового рішення, коли воно стало доступним.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що ВЧ дислокується у місцях бойових дій, однак до апеляційної скарги не долучено доказів того, що представник ОСОБА_6 , який подавав клопотання про розгляд справи без його участі до районного суду та апеляційну скаргу, приймав безпосередню участь у заходах з оборони України та протягом 6 місяців був позбавлений можливості звернутись до суду для отримання копії ували слідчого судді.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Кримінальне провадження, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним кодексом України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок довести перед судом наявність певних обставин, які не дозволили своєчасно звернутися з апеляційною скаргою покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Також апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним приймалися заходи для своєчасного подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, та йому було відмовлено у прийнятті поданої скарги, а також не обґрунтовано наявність об`єктивних непереборних перешкод, тобто, які не залежали від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк з апеляційною скаргою.

За таких обставин, твердження апелянта про те, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено із поважних причин не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами. Клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Вищенаведене узгоджується з правовою позиціє Верховного Суду (справа № 752/7860/19, Постанова від 09.02.2023 року)

Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки, підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Керуючись ч.4 ст. 399 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 в поновленні строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року, якою відмовлено представнику ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 у задоволенні скарги на постанову слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харів) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтава від 11 січня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0006563 від 22 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Повернути представнику ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4