УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня2025 року

м. Київ

справа № 761/12754/20

провадження № 51 - 3108 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року,

встановив:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року повернуто заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року, якою відмовлено у відкриті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів Касаційного суду вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів не вбачається, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Положеннями ч. 3 ст. 429 КПК визначено, що касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року вбачається, що ухвалою колегії суддів від 01 липня 2025 року заяву ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 462 КПК. Оскільки заявником вимоги вказаної ухвали, якою залишено без руху його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не було виконано, суд апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернув її заявнику.

Апеляційний суд постановляючи ухвалу про повернення заяви щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 не усунув недоліків своєї заяви, залишеної без руху ухвалою апеляційного суду від 01 липня 2025 року.

Суд погоджується з викладеними в ухвалі висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх достатньо обґрунтованими та вмотивованими.

Щодо доводів заявника, що постанова Верховного Суду, на яку посилається ОСОБА_4 у своїй заяві, містить правову позицію, сформовану з урахуванням змін у законодавстві, а також на підставі рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(II)/2024 та висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеному в судовому рішенні від 24 лютого 2025 року (справа № 757/35067/20), яких не існувало станом на 2021 рік, слід зазначити таке.

За змістом правової позиції, яка викладена в цій постанові, ухвала Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року була скасована касаційним судом з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки апеляційний суд відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду від 07 червня 2021 року, мотивувавши таку відмову тим, що жодна норма КПК України не містить вказівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів, а також ухвал суду апеляційної інстанції, постановлених за результатами перегляду вказаних ухвал, оскільки у главі 34 КПК йдеться лише про «суд», а не «слідчого суддю».

Тобто зміст зазначеного рішення не містить висновків щодо наявності чи відсутності конкретних підстав для перегляду певного судового рішення за певними нововиявленими обставинами в контексті Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2024 року № 5-р(ІІ)/2024 та висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 24 лютого 2025 року (справа № 991/7253/23, провадження № 51-7441 кмо23).

При цьому у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 не обґрунтовує, чому за змістом ч. 2 ст. 459 КПК обставина щодо формування і розвитку судової практики Верховного Суду вбачається ним нововиявленою обставиною у розумінні приписів цієї статті кримінального процесуального закону.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3