Справа № 751/88/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/768/25
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001086 від 18.11.2024 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2025 року, відносно щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого, раніше не судимого, працюючого як фізична особа-підприємець, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_8 передбачені ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 9550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 80 коп процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_8 ухвалено змінити, застосувавши до обвинуваченого до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою прокурора або суду у визначений ними час;

- не відлучатися за межі Чернігівської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Строк дії покладених обов`язків визначено до набрання вироком законної сили.

Роз`яснено ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покладено на прокурора, який представляє державне обвинувачення у кримінальному провадженні.

Арешт, накладений згідно ухвал слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20.11.2024 та від 20.11.2024 ухвалено скасувати, автомобіль марки VOLKSVAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , відеореєстратор DOD F900LS з флеш носієм ухвалено повернути власнику ОСОБА_9 , змиви з внутрішньої ручки водійських дверей та важелю КПП, чохол з керма, фрагменти лакофарбового покриття з кришки капоту ухвалено залишити при матеріалах кримінального провадження.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині призначеного покарання, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Зазначає, що суд, не застосувавши до обвинуваченого додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, не достатньо врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 та наслідки, які настали, а саме смерть ОСОБА_10 . Крім того, судом не враховано поведінку обвинуваченого після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який не зупинився, не викликав швидку медичну допомогу, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до її приїзду, а навпаки, з місця події зник, у подальшому сховав транспортний засіб у гаражі автокооперативу, яким користується особисто, тим самим намагався сховати його від працівників поліції, а сам переховувався вдома.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.11.2024 ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи у напрямку від вул. Пантелеймонівська до вул. О. Мацієвського

Рухаючись у вище вказаному напрямку, 18.11.2024 о 19 год. 42 хв.. ОСОБА_8 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху, розташованого біля будинку № 43 по вулиці Івана Мазепи у м. Чернігові, проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом, відповідно, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, а саме появу у межах нерегульованого пішохідного переходу пішохода ОСОБА_10 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину дороги у межах нерегульованого пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді полі травми у виді; закритої черепно-мозкової травми - синця правої скроневої ділянки, крововиливу у м`які тканини голови лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа та в правий скроневий м`яз, крововиливів під м`які мозкові оболонки випуклої поверхні правої півкулі головного мозку; закритої травми грудної клітки та хребта - переломів ребер по декільком анатомічним лініям, крововиливів у м`які тканини навколо переломів, розривів пристінкової плеври та тканини правої легені, гематораксу (близько 1,5 л червоної рідкої крові в плевральних порожнинах), розриву між першим та другим хребцями шийного відділу хребта; закритої травми живота - саден поперекової ділянки, крововиливів у м`які тканини, крововиливу у діафрагму, розривів печінки, крововиливу у паранефральну клітковину, гемоперитонеумц (рідка кров близько 200 мл у черевній порожнині); повного розриву правого крижово-клубового зчленування з багатоуламковим переломом суглобової поверхні клубової кістки, розриву нижньої третини лівого крижово-клубового зчленування, повного розриву лонного зчленування, повного перелому правої сідничної кістки, перелому тіла лівої малогомілкової кістки, синців та крововиливів м`яких тканин кінцівок, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події внаслідок масивної крововтрати, що виникла внаслідок отриманої політравми.

У даній дорожньо-транспортній пригоді водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

В С Т А Н О В И Л А:

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання.

Окрім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого.

Колегія суддів вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання в частині непризначення додаткового покарання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі є слушними, зважаючи на таке.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, на виконання вимог ст. 65 КК України, зазначив, що враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким злочином, тяжкість заподіяних наслідків такого, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, його міцні соціальні зв`язки. Також суд першої інстанції врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, що стосується призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, місцевий суд дійшов помилкового висновку, з огляду на наступне.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Проте апеляційний суд зауважує, що при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а й особливості вчинення конкретного кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Незаконні дії ОСОБА_8 хоча і носять характер необережних, все ж таки полягають саме в грубому порушенні правил дорожнього руху, котрі несуть значну небезпеку та призвели до серйозних наслідків, які він як водій повинен неухильно виконувати, оскільки право на керування транспортним засобом накладає обов`язок користуватися вказаним правом без завдання шкоди правам інших осіб. У даному випадку обвинувачений проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом, відповідно, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, а саме появу у межах нерегульованого пішохідного переходу пішохода ОСОБА_10 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснив наїзд на останню, яка перетинала проїзну частину дороги у межах нерегульованого пішохідного переходу, як наслідок цього, потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Крім того, судом першої інстанції не враховано поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який достовірно усвідомлюючи, що своїми діями спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не зупинився, не викликав швидку медичну допомогу, не залишився на місці дорожньо-транспортної пригоди до її приїзду, а навпаки з місця події зник, у подальшому сховав транспортний засіб у гаражі автокооперативу, яким користується особисто, тим самим намагався сховати його від працівників поліції, а сам він переховувався вдома. Лише за результатами проведених оперативних заходів, ОСОБА_8 затримано працівниками поліції 19.11.2024 року о 02 годині 10 хвилин в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наслідком такого порушення повинно бути тимчасове позбавлення обвинуваченого права на керування транспортними засобами. Покарання без призначення такого додаткового покарання не сприятиме досягненню мети покарання та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позитивні дані про особу обвинуваченого, на яких акцентує сторона захисту, спростовуючи вимоги прокурора, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, врахував суд першої інстанції під час визначення виду і розміру покарання за ч. 2 ст. 286 КК та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 цього Кодексу. За обставин цього кримінального провадження ці дані не знижують суспільної небезпеки вчиненого засудженим кримінального правопорушення настільки, щоб досягти мети покарання можливо було без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також суд апеляційної істанції звертає увагу, що думка потерпілої сторони має істотне значення при призначенні обвинуваченому покарання, однак не є вирішальною для суду та повинна враховуватися в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України.

Крім того, дослідивши клопотання сторони захисту про те, що діяльність обвинуваченого безпосередньо пов`язана з користуванням правом керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами навіть осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, і є частиною їх посадових обов`язків. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації. При цьому, Правилами дорожнього руху регламентований єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки.

Колегія суддів вважає, що не призначення судом додаткового покарання є явно несправедливим та невмотивованим внаслідок м`якості, та не буде досягнуто мети покарання, що передбачено ст. 50 КК України.

Обговорюючи питання про розмір додаткового покарання, колегія суддів згідно ст. 65 КК України з урахуванням обставин, що мають значення, а саме: характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових правопорушень призначити йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що є справедливим та достатнім для виправлення засудженого, відповідає меті покарання, є співмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку у цій частині.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 532, 615 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 серпня 2025 року, відносно щодо ОСОБА_8 в частині призначення додаткового покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною процесуально вмотивованою вимогою прокурора або суду у визначений ними час;

- не відлучатися за межі Чернігівської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

В решті вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4