Справа № 442/9739/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/194/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції апеляційну скаргу заявника адвоката ОСОБА_6 в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» на ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

з участю прокурора: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» на постанову заступника начальника Дрогобицького РВП начальника СВ ГУ НП у Львівській області від 31.07.2024 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 21.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Матеріали кримінального провадження за № 0000013 від 21.02.2024 (в двох томах) до набрання даної ухвали законної сили постановлено залишити при матеріалах судової справи.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що довідки сільського голови Рибницької сільської ради від 23 березня №421 та довідки начальника Львівського РЦГМ від 25 квітня 2023 р, не є визначеними переліком документів, які обов`язкові для надання при отриманні дозволу на спеціальне водокористування, тому слідчий прийшов до правильного висновку про відсутність у цьому випадку складу кримінального правопорушення за фактом підробки документів, які стали підставою отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» подав апеляційну скаргу,у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, розгляд апеляційної скарги проводити у відсутність апелянта, скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження; постановити нову ухвалу, якою задоволити скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» на постанову заступника начальника Дрогобицького РВП начальника СВ ГУ НП у Львівській області від 31.07.2024 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 21.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що оскаржувану ухвалу слідчого судді винесено у відсутність заявника та його представника, а повний текст оскаржуваного судового проголошено 02 січня 2026 року та доставлено до електронного кабінету заявника через систему «Електроннний суд».

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконно, такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проведено не повно та поверхнево, не проведено всіх необхідних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та встановлення передбачених ст. 91 КПК України всіх обставин, які підлягають доказуванню, у кримінальному провадженні.

Наголошує, що мала місце неповнота досудового розслідування, слідчим не було вжито належних та достатніх заходів для встановлення особи, яка подала відповідну підроблену довідку, з`ясування джерела її походження, а також повного та всебічного дослідження обставин її отримання та використання, у зв`язку із чим, на думку апелянта, фактичні обставини кримінального провадження залишилися невстановленими.

Стверджує, що слідчий обмежився лише допитом, не провів технічну експертизу документів, почеркознавчу експертизу підписів, обшуку та тимчасового доступу до речей та документів ТЗоВ «Парк Природи», не дослідив цифрового сліду подання та використання підроблених довідок, не надав належну правову кваліфікацію всіх діянь шляхом додаткової кваліфікації дій усіх осіб.

Заявляє, що мало місце ігнорування причинно-наслідкового зв`язку між підробкою довідок та їх використанням при розрахунку нормативів ГДС, а також неповнота досудового слідства щодо суб`єктивної сторони та ролі представника ТЗоВ «Парк Природи» - ОСОБА_8 , наведено хибне тлумачення поняття «офіційний документ».

Резюмує, що висновки слідчого судді не відповідають обставинам справи та створюють небезпечну практику, згідно з якою будь-який суб`єкт господарювання може подавати державним органам сфальсифіковані вихідні дані, якщо ці документи не згадані у вичерпному переліку закону, що нівелює мету статей 358 та 366 КК України.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгяду справи адвокат ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не прибув, у прохальній частині апеляційної скарги зазначив, що апеляційну скаргу просить розглядати у їх відсутність

Заслухавши доповідача, думку прокурор про законність на обгрунтованість ухвали слідчого судду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності заявника адвоката ОСОБА_6 в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність», а копію оскаржуваної ухвали ними отримано 02 січня 2026 року, апеляційну скаргу подано 07 січня 2026 року, то колегія суддів, беручи до уваги правову позицію, наведену у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду (постанова від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18) вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, відтак такий строк слід поновити.

Частинами 1, 2 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог закону слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення дотримано у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» подав скаргу на постанову заступника начальника Дрогобицького РВП - начальника СВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року про закриття кримінального №0000013 від 21 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України за фактом ймовірного службового підроблення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи існують передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Так, обгрунтовуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» на постанову заступника начальника Дрогобицького РВП - начальника СВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 від 31 липня 2025 року про закриття кримінального №0000013 від 21 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слідчий суддя дійшов до вірного переконання про те, що постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах процесуального закону і матеріалах кримінального провадження.

Крім того, при апеляційному розгляді встановлено, що заступник начальника Дрогобицького РВП - начальник СВ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, дотримався вимог кримінального процесуального закону, належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження. Зокрема, як вірно зазначив слідчий суддя, достеменно встановлено надання дозволу на спеціальне водокористування відповідно до вичерпного переліку документів.

Щодо апеляційних доводів у тому, що висновок слідчого про закриття кримінального провадження є незаконним, то такі, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки у цьому випадку як встановлено слідчим суддею та перевірено апеляційним судом, слідчим перевірено доводи адвоката ОСОБА_6 , в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» у повному обсязі, зібрані докази, що мають значення для кримінального провадження, з`ясовано та проаналізовано всі обставини, які б свідчили про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення та вірно винесено постанову.

Висновок слідчого про те, що у повідомленні ОСОБА_6 , в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» обставини не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України є вірним і підтверджується матеріалами справи. Під час досудового розслідування не зібрано доказів, які в вказували на те, що мало місце внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, складання завідомо неправдивих документів чи видача завідомо неправдивих документів, тобто склад злочину, передбаченого ст.366 КК України.

За результатами досудового розслідування встановлено, що у матеріалах кримінального провадження містяться копії документів, що подавались для отримання ТзОВ «Парк Природи» дозволу на спеціальне водокористування №198/ЛВ/49д-23, а саме: заява про надання дозволу на спеціальне водокористування, протокол №55/2023 вимірювань показників складу та властивостей вод, нормативний розрахунок водокористування і водовідведення (обґрунтування потреби у воді), опис місць забору та скиду зворотних вод ТОВ «ПАРК ПРИРОДИ», нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами.

З таким висновком погоджується колегія суддів.

Апеляційні твердження щодо неповноти досудового розслідування при апеляційному перегляді не знайшли свого підтвердження.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Виходячи із закріплених у ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису до правоохоронних органів щодо конкретних норм кримінального матеріального або процесуального законів, у межах яких, на їх думку, повинно здійснюватися провадження.

Також слід зауважити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, діючи в межах дискреції, з урахуванням засад спеціально дозвільного принципу, при якому дозволено лише те, що прямо встановлено законом, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України).

При цьому навіть способи судового контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Наведене цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Аль Фаєд проти Франції» (заява № 38501/02) від 02.10.2007 зазначив, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Окрім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями, слідчими під час провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У силу ч. 2 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих (розшукових) дій.

Нормами ч. 1 і 2 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Виходячи з наведеного, незгода особи з проведеними слідчими (розшуковими) діями під час досудового розслідування, їх видом (видами) та обсягом не є безумовним свідченням неповноти чи неправильності слідства.

Відтак, при апеляційному розгляді встановлено, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2025 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу заявника адвоката ОСОБА_6 в інтересах громадської організації «Галицьке братерство Єдність» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000013 від 21 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4