Справа № 308/183/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого в особливо важливих справах 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Ужгород, Закарпатська область, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, адвоката, одруженої, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий в особливо важливих справах 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майор юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2025.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчими СВ УСБУ в Закарпатській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 17.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

За обґрунтованою версією сторони обвинувачення ОСОБА_4 підозрюється у тому, що вона, будучи адвокатом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ч. 1, 3 ст. 7 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017, у період з 05.11.2025 до 02.01.2026 вимагала та одержала 02.01.2026 від ОСОБА_9 , через пункт обміну валют за адресою: АДРЕСА_3 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 40000 доларів США (згідно з курсом Національного банку України станом на 02.01.2 грн), за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави службових осіб НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони ЗС України та НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони ЗС України щодо вирішення питання про переведення ОСОБА_10 в іншу військову частину, подальшого його направлення для проходження військово-лікарської комісії у м. Ужгород з метою його подальшого звільнення з військової служби за станом здоров`я, тобто підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, а саме, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_9 від 10.11.2025 про вимагання в неї неправомірної вигоди ОСОБА_4 в сумі 40000 доларів США за вплив на посадових осіб з метою прийняття ними рішення про звільнення з військової служби за станом здоров`я ОСОБА_10 ; протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_9 від 17.11.2025, 10.12.2025, 16.12.2025 про обставини вимагання у неї неправомірної вигоди ОСОБА_4 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 10.12.2025; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 02.12.2025, 10.12.2025, 16.12.2025; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Як зауважує слідчий, вищевказані докази в сукупності між собою доводять факт вимагання ОСОБА_4 неправомірної вигоди для вигоди за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного злочину.

Слідчий вказує, що враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого умисно, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вона може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування. Разом з тим, ОСОБА_4 , володіючи документами для виїзду за кордон, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи, що на даний час підозрювана ОСОБА_4 є чинним адвокатом та беручи до уваги, що вона отримувала копії документів ОСОБА_10 для подальшого його звільнення з військової служби, не виключено що остання може бути причетна до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень, пов`язаних з вимаганням та отриманням неправомірної вигоди від інших осіб, за вплив на службових осіб ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області», Головного управління розвідки України, НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони ЗС України та НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони ЗС України. А тому, на думку слідчого, є підстави вважати, що існують ще інші аналогічні документи, які на даний час не вилучені, відтак ОСОБА_4 у першу чергу буде вживати всіх заходів для знищення даних документів з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

3. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі і на тих, які ще не встановлені на даній стадії досудового розслідування, так як в ході проведення досудового слідства встановлено причетність останньої до вимагання та отримання неправомірної вигоди за вплив на осіб уповноважених на виконання функцій держави, а саме службових осіб ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Закарпатській області», Головного управління розвідки України, НОМЕР_1 окремої бригади територіальної оборони ЗС України та НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони ЗС України. Зокрема, ОСОБА_4 з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження буде однозначно вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до надання неправдивих показань. На даний час у рамках досудового розслідування не встановлені та не допитані особи, які могли прийняти рішення щодо звільнення з військової служби ОСОБА_9 внаслідок впливу ОСОБА_4 . Таким чином, відомі їм обставини мають суттєве значення для даного кримінального провадження. Аналогічним чином, ОСОБА_4 зможе впливати на інших ще невстановлених та недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, а також на понятих. Тобто, остання зможе незаконно впливати на свідків з метою надання неправдивих показань. Крім цього, слідчий просить врахувати положення ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо. Відтак, є достатні підстави вважати, що ризик незаконного впливу на свідків на теперішньому етапі досудового розслідування є високим, оскільки при обрані запобіжного заходу підозрюваній відповідно до вимог ст. 184 КПК України останній вручено копії документів, в тому числі і протоколи допиту свідків. Вказане свідчить про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 щодо незаконного впливу з її боку на свідків.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При обранні більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не дотримуватися покладених на неї процесуальних обов`язків, зокрема перешкодити судовому розгляду з метою затягування судового розгляду. Також встановлено, що ОСОБА_4 в подальшому може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом інформування можливих співучасників про встановлені досудовим розслідуванням обставини та про необхідність (або ж її відсутність) у спотворенні речей та документів, що надасть ОСОБА_4 можливість спотворити речі та документи з метою уникнення кримінальної відповідальності. Ці факти дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 не тільки буде намагатися ввести в оману суд шляхом висування неправдивих версій, а навпаки умисно вчиняти дії задля уникнення кримінальної відповідальності.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрювана ОСОБА_4 зможе продовжувати аналогічну злочинну діяльність. У зв`язку з цим, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі направлені на створення підроблених документів із внесеними в них завідомо неправдивих відомостей, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Слідчий наголошує, що неможливість застосування запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваної пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

На підставі викладеного сторона обвинувачення вважає про неможливість запобігати вищевказаним ризикам шляхом застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава на цій стадії, в інтересах найбільш повного, оперативного та ефективного розслідування, оскільки лише наявність запобіжного заходу у виді застави спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, орган досудового розслідування виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство у цілому.

На думку слідчого, вищевикладене свідчить про наявність в поведінці підозрюваної ОСОБА_4 обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вказане та обставини, визначені ст. 178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу, відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді застави, оскільки, вказаний запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Також характеризуючи особу підозрюваної слідчий зазначає, що ОСОБА_4 вчинила злочин в умовах воєнного стану в Україні, що необхідно враховувати при обранні підозрюваній запобіжного заходу.

На підставі наведеного, слідчий вважає, що необхідно визначити для підозрюваної ОСОБА_4 розмір застави у розмірі 510 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1693280 грн, а також у випадку внесення підозрюваною ОСОБА_4 застави зобов`язати останню виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі м. Ужгорода, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими невстановленими на даний час співучасниками вчинення злочину, а також із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Крім цього, як зазначає слідчий, підставою застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, а також, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. При застосуванні більш м`яких запобіжних заходів буде неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а також враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий просить застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави у розмірі 510 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 1693280 грн, та покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі м. Ужгорода, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими невстановленими на даний час співучасниками вчинення злочину, а також із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали. Наголошує, що ризик переховуватися підозрюваної від органів досудового розслідування та суду у даному випадку наявний, оскільки вона може безперешкодно виїжджати, що підтверджується оглядом телефону, у якому наявна переписка ОСОБА_4 з ОСОБА_9 , де сама ОСОБА_4 повідомляє, що за кордоном. Що ризику впливу на інших учасників то наразі встановлюється контакт з іншими особами. Згідно з протоколом НСРД від 16.12.2025 ОСОБА_4 передала ОСОБА_9 певні документи, які наразі орган досудового розслідування відшукати не може. Звертає увагу, що підозрювана створювала умови для підписання удаваного правочину, використовувала конспіративні методи, а саме спілкувалася виключно за допомогою месенджерів у мережі Інтернет, які не можуть бути прослухані органом досудового розслідування. Кошти ОСОБА_4 отримувала не безпосередньо, а надавала вказівки щодо місця передачі. Розмір застави обґрунтовується тим, що визначений законодавством розмір застави не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Підозрювана у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави з підстав, наведених у письмових запереченнях на клопотання.

Захисник зауважує, що слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу не наводяться ні докази, ні обґрунтування, які б окремо чи в своїй сукупності вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із зазначених у клопотанні ризиків. Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є безпідставними. Наголошує, що виходячи зі змісту та тексту клопотання про обрання запобіжного заходу у виді застави, повідомлення про підозру ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, протоколів допиту свідка ОСОБА_9 нібито вбачається, що підозрювана вимагала кошти у заявниці (свідка). Проте, аналізуючи всі додані матеріали до даного клопотання, зокрема протоколи про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіоконтроль особи» слід звернути увагу на те, що в діалогах спілкування між заявницею ОСОБА_9 та підозрюваною ОСОБА_4 жодним чином не прослідковуються ні прямо, ні опосередковано фрази щодо вимагання коштів за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Дана обставина, відповідно, виключає обґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 369-2 КК України у зв`язку із відсутністю кваліфікуючої ознаки. Вказує, що з матеріалів клопотання та доданих до нього документів не вбачається жодного доказу, який би підтверджував, що підозрювана: висувала вимогу про передачу коштів; наполягала на обов`язковості такої передачі; обумовлювала настання негативних наслідків у разі відмови; надання коштів; створювала ситуацію психологічного або фактичного примусу. Фактично слідчий у своєму клопотанні не наводить жодної конкретної дії або висловлювання, які б у розумінні кримінального закону могли кваліфікуватися як вимагання. З аналізу клопотання вбачається, що твердження про вимагання неправомірної вигоди ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування, які не підкріплені жодними об`єктивними доказами. Таким чином, на думку захисника, слідчий не довів наявності обґрунтованої підозри, оскільки ключовий елемент складу злочину вимагання неправомірної вигоди не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. За відсутності обґрунтованої підозри застосування запобіжного заходу у виді застави є юридично неможливим, суперечить вимогам ст. 177, 178 КПК України та стандартам, сформованим практикою Європейського суду з прав людини.

Щодо наявності зазначених у клопотанні ризиків захисник вказує, що у поданому клопотанні слідчий не навів жодних фактичних даних, які б свідчили про наявність у підозрюваної наміру переховуватися від органів досудового розслідування або суду, залишити територію України чи будь-яким іншим способом ухилятися від участі у кримінальному провадженні. Підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає разом із родиною, характеризується стійкими соціальними зв`язками, що саме по собі істотно знижує, а фактично виключає ризик втечі. Жодного конкретного доказу, який би підтверджував реальні наміри підозрюваної переховуватися, слідчим не подано. Посилання слідчого виключно на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення є неприпустимим, оскільки відповідно до усталеної практики та положень КПК України тяжкість обвинувачення не може автоматично свідчити про наявність ризику переховування. Більше того, підозрювана, з метою усунення будь-яких гіпотетичних сумнівів, готова добровільно здати паспорт громадянина України для виїзду за кордон. За таких обставин твердження слідчого про існування ризику переховування є виключно припущенням, не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом, що прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України. Доводи органу досудового розслідування щодо існування ризику знищення, приховування або спотворення документів є суто декларативними та не відповідають стандартам доведення, сформованим практикою Європейського суду з прав людини. У поданому клопотанні слідчий не зазначає, які саме документи підозрювана нібито може знищити, де вони знаходяться, у чиєму фактичному володінні перебувають та яким чином підозрювана має реальну можливість впливати на їх збереження. Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрювана є чинним адвокатом, не може вважатися обґрунтуванням ризику, оскільки, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі Sulaoja v. Estonia професійний статус особи сам по собі не створює презумпції недобросовісної поведінки та не може використовуватися як універсальний аргумент для виправдання обмеження прав. Крім того, документи, на які посилається слідчий, перебувають або перебували у володінні державних та військових органів, а не підозрюваної, що унеможливлює її фактичний вплив на їх збереження. Таким чином, твердження сторони обвинувачення про ризик знищення, приховування або спотворення документів є гіпотетичними, не підтвердженими жодними конкретними обставинами та не відповідають критеріям «relevant and sufficient reasons», встановленим практикою Європейського суду з прав людини, що виключає можливість покладення цього ризику в основу застосування запобіжного заходу. Доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків є суто припущеннями, які не підтверджені жодними конкретними фактичними обставинами та не відповідають вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України. У клопотанні відсутні будь-які дані про реальні спроби підозрюваної контактувати зі свідками, впливати на них або схиляти до надання неправдивих показань. Посилання на абстрактну «можливість» такого впливу не може визнаватися обґрунтуванням ризику, оскільки кримінальний процес вимагає фактів, а не припущень. Твердження про можливість впливу на «невстановлених та недопитаних» свідків є юридично неспроможним, оскільки ризик не може оцінюватися щодо осіб, які не ідентифіковані органом досудового розслідування. Такий підхід свідчить не про наявність ризику, а про його декларативне конструювання. Посилання сторони обвинувачення на нібито причетність підозрюваної до інкримінованого кримінального правопорушення як аргумент ризику впливу є неприпустимим, оскільки таким чином слідчий фактично виходить із презумпції винуватості, що прямо заборонено ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України. Вручення підозрюваній копій процесуальних документів відповідно до вимог ст. 184 КПК України є реалізацією її процесуальних прав, а не доказом схильності до неправомірної поведінки. Сам факт ознайомлення з матеріалами провадження не створює автоматичного ризику впливу на свідків. За таких обставин твердження сторони обвинувачення щодо ризику незаконного впливу на свідків є необґрунтованими, декларативними та такими, що не відповідають стандартам Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим не можуть бути покладені в основу застосування до підозрюваної будь-якого запобіжного заходу, адже відповідно до вимог ст. 177 КПК України ризик повинен бути реальним, а не гіпотетичним. У цьому випадку прокурор не надав жодних доказів, які б підтверджували реальність зазначеного ризику. Крім того, доводи слідчого щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є абстрактними, припущеними та не підкріпленими жодними фактичними даними, що прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України. Посилання слідчого на можливе недотримання підозрюваною процесуальних обов`язків або на ймовірне «затягування судового розгляду» не ґрунтуються на будь-якій реальній процесуальній поведінці ОСОБА_4 . У матеріалах клопотання відсутні відомості про порушення нею покладених обов`язків, ухилення від явки, зловживання процесуальними правами або інші дії, які могли б свідчити про намір перешкоджати кримінальному провадженню. Фактично слідчий та прокурор намагаються ототожнити реалізацію процесуальних прав підозрюваної з перешкоджанням правосуддю, що є юридично неприпустимим. Захист, подання клопотань, формування правової позиції чи висування версій стороною захисту не можуть розцінюватися як протиправна поведінка, а є прямою реалізацією гарантій, передбачених КПК України. Твердження слідчого про можливе інформування «ймовірних співучасників» ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки у матеріалах провадження: не встановлено жодних співучасників; не наведено жодного доказу контактів підозрюваної з такими особами; не конкретизовано, яку саме інформацію, кому і з якою метою вона нібито може передати. Посилання на можливість спотворення речей і документів дублює раніше заявлений ризик, не містить жодної нової аргументації та знову ж таки зводиться до гіпотетичних припущень без конкретизації предмета, способу та реальної можливості таких дій. Доводи слідчого щодо можливості вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення є виключно припущеннями, які не підтверджені жодними конкретними фактами та не відповідають вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України. У клопотанні слідчий не навів жодної об`єктивної обставини, яка б свідчила про реальні наміри підозрюваної продовжувати будь-яку «аналогічну злочинну діяльність». Відсутні дані про попередні судимості, притягнення до кримінальної відповідальності, системність інкримінованої поведінки або будь-які інші факти, які могли б свідчити про схильність особи до вчинення нових кримінальних правопорушень. Фактично орган досудового розслідування виходить із презумпції винуватості та кримінальної схильності, намагаючись обґрунтувати ризик можливого майбутнього злочину самим фактом повідомлення про підозру, що є юридично неприпустимим. Посилання на ймовірне створення підроблених документів або внесення до них завідомо неправдивих відомостей є абстрактним прогнозом, який не ґрунтується на жодних встановлених діях підозрюваної. У матеріалах клопотання відсутні докази того, що ОСОБА_4 вчиняла подібні дії раніше або має реальні можливості та наміри вчиняти їх у майбутньому. Сама по собі гіпотетична можливість вчинення іншого кримінального правопорушення не може визнаватися ризиком у розумінні кримінального процесуального закону.

Щодо тверджень сторони обвинувачення про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів та необхідність застави захисник наголошує, що доводи слідчого про неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів є декларативними, шаблонними та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону. Слідчий не навів жодного індивідуалізованого обґрунтування чому саме особисте зобов`язання, домашній арешт або особиста порука є недостатніми у цій справі. Фактично орган досудового розслідування обмежився загальними формулюваннями, не провівши аналізу: особи підозрюваної; її фактичної поведінки у провадженні; реальності кожного із заявлених ризиків; можливості нейтралізації таких ризиків менш суворими заходами. Такий підхід прямо суперечить ст. 178 КПК України, яка зобов`язує суд оцінювати можливість застосування саме більш м`якого запобіжного заходу як пріоритетного. Твердження сторони обвинувачення про те, що в умовах воєнного стану «суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості», є юридично некоректним. Воєнний стан не скасовує дію Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а презумпція невинуватості не може бути обмежена міркуваннями доцільності або загальними посиланнями на «високий суспільний резонанс». Посилання на «суворість передбаченого покарання» як самостійний аргумент для застосування більш суворого запобіжного заходу прямим порушенням усталеної практики Європейського суду з прав людини. Визначення застави у розмірі 510 прожиткових мінімумів, що становить 1693280 грн, є явно непропорційним, необґрунтованим та не підтвердженим жодними винятковими обставинами. Орган досудового розслідування не довів, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 183 КПК України: є недостатньою; не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку; не може бути ефективною з урахуванням особи підозрюваної. Визначаючи розмір застави, слідчий не врахував та не взяв до уваги положення ч. 5 ст. 182 КПК України та фактично не навів наявність даних про виключність випадку для встановлення застави саме у такому розмірі, формально пославшись на обставини кримінального правопорушення, ступінь ризиків, дані про особу підозрюваної, вчинення діяння в умовах воєнного стану, і на те, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків. У матеріалах клопотання відсутні дані, які б приводили до висновку про те, що фактичні обставини, за яких ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, характер інкримінованих їй діянь, майновий та сімейний стан підозрюваної, інші вказані вище дані про її особу, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, свідчать про те, що за вказаних обставин має місце такий виключний випадок, який би свідчив про необхідність визначення застави саме у вищевказаному розмірі. Не посилається слідчий та прокурор у клопотанні на дані про особу підозрюваної, які можуть призвести до висновку про обґрунтованість такої застави. Органом досудового розслідування до матеріалів за клопотанням не приєднано і даних про особу підозрюваної у підтвердження матеріального та фінансового стану щодо можливості останньої внести заставу в вказаному розмірі. Вказане свідчить про неповноту та поверховість слідчого при проведенні перевірки та вмотивуванні відомостей щодо особи підозрюваної, зокрема щодо матеріального та фінансового стану. Тому, враховуючи матеріали судового провадження, у тому числі і додані стороною захисту відомості про особу підозрюваної, відповідно до яких ОСОБА_4 раніше не судима, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, її майновий та фінансовий стан, сторона захисту вважає, що встановлений ОСОБА_4 розмір застави є завідомо непомірним для неї та непропорційним у відповідності до вимог КПК України.

Захисник звертає увагу, що дії підозрюваної є показником її добросовісного ставлення до слідчих дій і свідчать про відсутність підстав для вжиття до неї надмірно суворого запобіжного заходу. Підтвердженням вищевикладеного є законослухняний спосіб життя ОСОБА_4 , яка має міцні соціальні зв`язки, наявність сім`ї, одружена, чоловік ОСОБА_4 , двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; її поведінка в побуті та в соціумі в цілому характеризується з позитивної сторони. Підтвердженням позитивної поведінки підозрюваної є характеристика з Ради адвокатів Закарпатської області Національної асоціації адвокатів України від 02.01.2026 за №1. З урахуванням обставин сімейного та соціального статусу підозрюваної, а також його попередньої поведінки, належна процесуальна поведінка може бути забезпечена шляхом застосування м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання чи нічний домашній арешт. Такі заходи відповідають принципу пропорційності та доцільності у виборі запобіжних заходів, визначеному у статті 178 КПК України. Отже, характеристика особи підозрюваної та обставини її поведінки свідчать про відсутність необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави, зауваживши, що інкримінований її підзахисній злочин є провокацією, щоб дискредитувати ОСОБА_4 . Диспозиція інкримінованого злочину передбачає зловживання впливом, однак ОСОБА_4 не обіймає певну посаду чи має якісь контакти для можливості вплинути на прийняття рішення.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваної та її захисників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000102, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

02.01.2026 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінальному правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: заявою ОСОБА_9 від 10.11.2025; протоколами про хід проведення негласної слідчої (розшукової) дії «аудіоконтроль особи» від 02.12.2025, від 10.12.2025 та від 16.12.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 17.11.2025, від 10.12.2025, від 16.12.2025 та від 02.01.2026; протоколом огляду від 10.12.2025; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів, ідентифікаційних засобів від 02.01.2026; протоколом огляду місця події від 02.01.2026.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04), рішення від 21 квітня 2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання за ч. 3 ст. 369-2 КК України, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у вказаному кримінальному правопорушенні; вік підозрюваної, яка є молодою за віком, та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, яка одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ); наявність у підозрюваної постійного місця проживання; є адвокатом, обліковується в Раді адвокатів Закарпатської області, згідно з характеристикою, виданою Радою адвокатів Закарпатської області, за період здійснення адвокатської діяльності зарекомендувала себе як відповідальний, принциповий та висококваліфікований адвокат, яка неухильно дотримується вимог законодавства та Правил адвокатської етики; майновий стан підозрюваної; відсутність у підозрюваної судимостей.

Беручи до уваги вищенаведене та вивчені матеріали внесеного клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваної. Ця обставина сама по собі вже може бути причиною для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним;

можливість незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , виходячи з того, що докази у повному обсязі не зібрано, а тому існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваної можуть змінити показання. При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати передбачену ст. 23, 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження до моменту їх допиту, а й продовжує існувати на подальших стадіях, в тому числі до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Отже, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Разом з тим, стороною обвинувачення не доведено наявність таких ризиків, як можливість знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, на думку слідчого судді, такі ризики є сумнівними та розцінюються як домисел на даній стадії кримінального провадження.

Виходячи з вимог ст. 177, 178, 182 КПК України та враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, оцінені в сукупності із даними про особу підозрюваної, слідчий суддя приходить до переконання, що належний контроль за поведінкою підозрюваною та дієве запобігання встановленим у провадженні ризикам можливе шляхом застосування запобіжного заходу у виді застави, а відтак, клопотання сторони обвинувачення є підставним та підлягає до задоволення.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, не зможуть запобігти визначеним ризикам. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені слідчим суддею ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а так само відсутній належний контроль за дотриманням відповідних процесуальних обов`язків.

Також, на переконання слідчого судді, домашній арешт, у тому числі у певний період доби (нічний), про застосування якого вказувала сторона захисту у своїх запереченнях, хоч і полягає у забороні підозрюваній залишати житло у певний період доби, проте в обставинах цього кримінального провадження не буде досить дієвим, адже лише обмежує пересування особи, що з усіх встановлених слідчою суддею ризиків може усунути лише ризик переховування. Натомість, порушення цього запобіжного заходу може зумовити тільки ініціювання питання застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчого судді не спростовують.

Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_4 не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують доводи сторони обвинувачення про те, що підозрювана може вчинити зазначені дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього..

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

За змістом приписів ч. 4 ст. 182 КПК України при визначенні розміру застави слідчий суддя зобов`язаний врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу; встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України; можливість достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; те, що такий розмір не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватися з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява №54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява №12050/04, § 78).

Водночас, обвинувачений, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява №25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява №56308/00, § 68).

Виходячи із встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідчий суддя переконаний, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрювану від намірів та спроб порушити покладені на неї обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Застава застосовується задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

При визначенні розміру застави слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваної, особистими даними, зокрема, її вік, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків та відсутність судимостей.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що застава у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ч. 5 ст. 182 КПК України, яка може бути встановлена особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків. А тому заставу належить призначити у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, враховуючи майновий стан підозрюваної, у сукупності з обставинами ймовірного вчинення кримінального правопорушення, даними про її особу, встановленими ризиками, слідчий суддя вважає, що підозрюваній ОСОБА_4 слід визначити заставу сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (3328 грн), відповідно становить 499200 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави з огляду на вищевикладене не є завідомо непомірним для підозрюваної та разом з покладеними на неї обов`язками забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігатиме існуючим ризикам.

На думку слідчого судді, застава у сумі 169328 грн, яку просить визначити сторона обвинувачення, є необґрунтованою та належним чином не доведеною, завідомо непомірною для підозрюваної та визначена без урахування положень однієї із загальних засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, регламентованої ст. 17 КПК України.

Своєю чергою, визначення розміру застави віднесено до виключної компетенції слідчого судді, з огляду на що доводи сторони обвинувачення щодо можливості визначення застави підозрюваній у певному розмірі не є наперед прийнятною для слідчого судді.

Таким чином, враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, дані щодо майнового стану підозрюваної, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що визначення розміру застави у сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у повній мірі гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Оскільки встановлено існування відповідних ризиків і слідчим суддею вирішено застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді застави, то згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрювану ОСОБА_4 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за їх першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає м. Ужгород, Закарпатська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З огляду на встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, а також обставини повідомленої підозри, зазначені обов`язки відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України покладаються на підозрювану на строк не більше двох місяців, тобто до 01.03.2026, включно, у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у виді застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 499200 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті) гривень.

Покласти на ОСОБА_4 у відповідності до частини п`ятої статті 194 КПК України наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за їх першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає м. Ужгород, Закарпатська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрювану, визначити до 01 березня 2026 року, включно, у межах строку досудового розслідування.

Застава може бути внесена підозрюваною, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити підозрюваній, що вона не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язана внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу.

З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрювана, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній та попередити заставодавця, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали, в частині виконання покладених на підозрювану обов`язків, покласти на прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_12 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000102.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1