Справа № 577/6451/25
Провадження № 1-кп/577/552/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
10.08.2025 близько 22:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в альтанці поблизу магазину «Україночка», який розташовано за адресою: смт. Дубов`язівка, Конотопського району, вул. Кооперативна, 5, разом зі знайомим ОСОБА_6 розпивав алкогольні напої. Сп`янівши, на грунті раптового виниклих неприязних відносин, підсилених станом алкогольного сп`яніння, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_6 почав перешкоджати ОСОБА_4 вийти з альтанки.
Будучи невдоволеним створеною перешкодою, ОСОБА_4 , продовжуючи словесну суперечку, дістав з правої кишені кофти, у яку він був одягнений, предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень типу «заточки», та, утримуючи його в правій руці, умисно, цілеспрямовано та послідовно завдав ОСОБА_6 не менше 2 ударів в область розташування життєво важливих органів людини, а саме: один удар в ділянку грудної клітини зліва в проекції 6-7 ребер між середньо-ключичною і переднє-пахвовою лінією, заподіявши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани по лівій середньо-ключичній лінії в VII міжребір`ї та один удар в ділянку грудної клітки зліва в проекції 9-10 ребер на межі між передньою та середнє-пахвовою лініями, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючої травми черевної порожнини.
З вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_6 у тяжкому стані був екстрено доставлений до КНП КМР «Конотопська ЦЛР ім. ак. М. Давидова» та невідкладно прооперований.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 337 від 23.09.2025 у ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження 12.09.2025 мали місце: рубець в ділянці грудної клітки зліва в проекції 6-7 ребер між середньо-ключичною та переднє-пахвовою лінією; рубець в ділянці грудної клітки зліва в проекції 9-10 ребер на межі між передньою та середнє-пахвовою лініями; в ділянці живота зліва в лівій підреберній та лівій здухвинній ділянках марлеві пов`язки, фіксовані лейкопластирем; рубець по серединній лінії живота зі слідами від швів.
Під час госпіталізації у відділення мали місце: рана по лівій середньо ключичній лінії в VII міжребір`ї розміром 1,0 х 0,5 см глибиною до 5 см; рана по передній пахвовій лінії зліва в Х міжребір`ї розміром 1,0х0,5 см глибиною до 5 см. Знаходився на стаціонарному лікуванні у відділені 78 КНП КМР «Конотопська ЦЛР ім. ак. М. Давидова» з 10.08.2025 по 03.09.2025 з діагнозом: непроникаюче сліпе колото-різане поранення передньої стінки грудної клітки; сліпе колото-різане поранення бокової поверхні тулуба; заочеревинна гематома; гемоперитонеум.
Ушкодження у вигляді рани по лівій середньо ключичній лінії в VII міжребір`ї могли утворитися від дії гострого предмету, що володіє колючими властивостями та відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, так як необхідний термін загоєння більше 6, але менше 21 дня, згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Ушкодження у вигляді проникаючої травми черевної порожнини, що являє собою проникаючу рану по передній пахвовій лінії зліва в Х міжребір`ї, заочеревинну гематому, наявності в черевній порожнині до 500 мл випоту геморагічного характеру, розрив парієтальної очеревини та наявності в брижі товстого кишечника геморагічного вмісту, могли утворитися від дії гострого предмету, що володіє колючими властивостями та згідно п.п. 2.1.1а) і 2.1.3 к) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Ушкодження у вигляді рубця (сліду від рани) по серединній лінії живота зі слідами від швів утворилося внаслідок медичних маніпуляцій, що підтверджується даними медичної документації та встановленню ступеня тяжкості не підлягають.
Таким чином, ОСОБА_4 , наносячи удари предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень типу «заточки», у ділянку розташування життєво важливих органів людини, передбачав настання суспільно небезпечного характеру своїх дій, їх наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажав їхнього настання, тобто діяв з прямим умислом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 10.08.2025 він випивав горілку зі своїм другом ОСОБА_7 . Коли вони йшли до дому, зупинилася машина, з якої вийшов ОСОБА_8 разом з кумом та запропонував нам випити. Всі пішли до альтанки поблизу магазину «Україночка», це було біля 22:00 год. ОСОБА_8 дістав коньяк і почав наливати спиртне. Випиваючи, ОСОБА_9 почав згадувати про минулі конфлікти, які у виникали між ними, почав ображати його. Він розізлився і хотів вийти з альтанки, але ОСОБА_9 перегородив йому дорогу. Перебуваючи в збудженому емоційному стані, незадоволений тим, що ОСОБА_9 перегородив дорогу, він дістав з кишені кофти заточене шило і наніс два удари в ліву частину тулуба потерпілого. Заточене шило йому подарував ОСОБА_7 для підшиття взуття. Він в цей день взяв його у нього. Після нанесених двох ударів він сказав куму ОСОБА_10 , що тому треба до швидкої, а він сам викликав поліцію і чекав їх приїзду. Потерпілий разом з кумом пішли до лікарні. Шило він викинув поблизу лікарні бо розгубився і злякався. Кваліфікацію кримінального правопорушення визнає. Щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій прохає розгляд справи проводити без його участі. Щодо міри покарання просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавляти волі.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме - в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення віднесене до тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 04.02.2016 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «хронічний алкоголізм», за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, за висновком судово-психіатричної експертизи на час вчинення кримінального правопорушення виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України «беручі до уваги інформацією, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу ОСОБА_4 , який схильний до вчинення кримінальних правопорушень, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «нічний алкоголізм», за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями та порушує громадський порядок, має мати похилого віку, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_4 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 25.09.2025 року з часу його затримання, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 25.09.2025 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1