справа № 732/1824/25 провадження № 1-кп/732/158/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (приймав участь в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000041 від 08.02.2025, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Арданово Іршавського (Берегівського) району Закарпатської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, не одруженого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 30 січня 2025 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого тимчасового проживання, при перегляді контенту в соціальній мережі «Тік-Ток» виявив оголошення про продаж електровелосипеду - трициклу та в коментарях до цього оголошення виявив коментар, залишений ОСОБА_6 , в якому той цікавився характеристиками електровелосипеду та залишив свій контактний номер телефону НОМЕР_1 . ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та з прямим умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом обману останнього, здійснював йому телефонні дзвінки за допомогою абонентських телефонних номерів, які були в його користуванні НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , представлявся як продавець електровелосипеду-трициклу на ім`я ОСОБА_7 і запропонував придбати вказаний товар за ціну, яка влаштовувала покупця, хоч насправді такого товару у нього в наявності не було, придбавати його та дійсно продавати ОСОБА_6 він наміру не мав. ОСОБА_4 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу запропонував ОСОБА_6 перерахувати йому передплату за товар, який він обіцяв надіслати поштою в сумі 2000,00 грн. та в смс-повідомленні вказав номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати гроші, а саме картку № НОМЕР_4 , видану АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_8 , яку взяв у останнього в тимчасове користування. ОСОБА_6 , повіривши ОСОБА_4 , що той виконає обіцянку по доставці товару, 30.01.2025 зі своєї банківської картки № НОМЕР_5 , виданої АТ КБ «Приватбанк», oб 11 год 31 хв та 11 год 37 хв перерахував на вказану йому ОСОБА_4 банківську картку гроші в сумі 1200,00 грн та 800,00 грн. В той же день, ОСОБА_4 знову зателефонував ОСОБА_9 і продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу по заволодінню його грошовими коштами попрохав перерахувати на раніше вказану ним банківську картку гроші в сумі 1500,00 грн для організації відправки товару. ОСОБА_6 30.01.2025 о 15 годині 35 хвилин знову перерахував зі своєї банківської картки на банківську картку № НОМЕР_4 , видану АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_8 гроші в сумі 1500,00 грн. В подальшому, 03.02.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошима ОСОБА_6 , зателефонував останньому і попрохав перерахувати йому на вказану раніше банківську картку гроші в сумі 860,00 грн, ніби то для оплати доставки електровелосипеду-трициклу. ОСОБА_6 03.02.2025 о 15 год 01 хв знову здійснив перерахування грошей у сумі 860,00 грн на банківську картку, № НОМЕР_4 , видану АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_4 , обманувши ОСОБА_6 , незаконно заволодів його грошима загальною сумою 4360,00 грн, чим завдав йому матеріальних збитків на вказану суму.

09 лютого 2025 року, точний час органом досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого тимчасового проживання, при перегляді контенту в соціальній мережі «Тік-Ток» виявив оголошення про продаж гаражу та в коментарях до оголошення виявив коментар, залишений ОСОБА_10 , в якому той поставив відмітку про замовлення товару та залишив свій контактний номер телефону НОМЕР_6 . ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів та з прямим умислом, направленим на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману останнього, здійснював йому телефонні дзвінки за допомогою абонентського телефонного номеру, який був у його користуванні НОМЕР_7 представлявся як продавець гаража на ім`я ОСОБА_11 і запропонував придбати вказаний товар за ціну, яка влаштовувала покупця, хоч насправді такого товару у нього в наявності не було, придбавати його та дійсно продавати ОСОБА_10 він наміру не мав. ОСОБА_4 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, 10.02.2025, під час телефонної розмови запропонував ОСОБА_10 перерахувати йому передплату за гараж, який він обіцяв доставити останньому в м. Мерефа Харківської області в сумі 2000,00 грн та в смс-повідомленні вказав номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати гроші, а саме картку № НОМЕР_8 , видану АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_12 , яку взяв у останньої в тимчасове користування. ОСОБА_10 , повіривши ОСОБА_4 , що той виконає обіцянку по доставці гаража, 10.02.2025 зі своєї банківської картки № НОМЕР_9 , виданої АТ КБ «Приватбанк», о 12 годині 55 хвилин перерахував на вказану йому ОСОБА_4 банківську картку гроші в сумі 2000,00 грн. За тим ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного, умислу, направленого на заволодіння грошима ОСОБА_10 ще неодноразово передзвонював останньому та прохав його перераховувати на вказану раніше банківську картку гроші, ніби то для обладнання гаража розетками, підготовки його до доставки та для інших потреб, пов`язаних з продажем гаража. В подальшому ОСОБА_10 , повіривши ОСОБА_4 , що останній доставить йому замовлений гараж зі своєї банківської картки № НОМЕР_9 , виданої АТ КБ «Приватбанк», перераховував кошти на вказану йому раніше банківську картку № НОМЕР_8 , видану АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_12 , а саме 10.02.2025 о 13 год 15 хв гроші в сумі 6500,00 грн, 10.02.2025 о 13 год 37 хв гроші в сумі 4000,00 грн, 10.02.2025 о 14 год 04 хв гроші в сумі 2000,00 грн, 11.02.2025 о 09 год 15 хв гроші в сумі 2000,00 грн, 11.02.2025 о 09 год 43 хв гроші в сумі 2000,00 грн, 11.02.2025 об 11 год 07 хв гроші в сумі 2500,00 грн, 11.02.2025 об 11 год 16 хв гроші в сумі 2000,00 грн. Після цього 12.02.2025 ОСОБА_4 , продовжуючи здійснення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 здійснив дзвінок на його номер телефону НОМЕР_6 з абонентського телефонного номеру НОМЕР_10 , який мався в його користуванні та представився як ОСОБА_13 і повідомив, що він займається здійсненням доставки гаража та для купівлі палива для автомобіля потрібні гроші в сумі 5000,00 грн, а також на установку гаража та інші потреби в сумі 4000 грн.

При цьому для створення у ОСОБА_10 враження достовірності подій що відбуваються, надіслав йому копію паспорту ОСОБА_14 , яку випадково знайшов в мережі інтернет, а також номер банківської картки № НОМЕР_11 , виданої в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_15 , яку він взяв у останньої для тимчасового користування і на яку потерпілому потрібно було перераховувати кошти. В подальшому ОСОБА_10 зі своєї

банківської картки № НОМЕР_9 , виданої АТ КБ «Приватбанк», перерахував на вказану йому ОСОБА_4 банківську картку гроші наступним чином: 12.02.2025 о 12 год 53 хв в сумі 5000,00 грн, 12.02.2025 о 15 год 16 хв у сумі 2500,00 грн та 12.02.2025 о 16 год 28 хв у сумі 2000,00 грн. Таким чином, ОСОБА_4 , обманувши ОСОБА_10 , незаконно заволодів його грошима загальною сумою 32500,00 грн, чим завдав йому матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Також ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

За сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), та заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

30 жовтня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , з одного боку, та підозрюваним (наразі обвинуваченим) у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі статей 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Чернігівської окружної прокуратури, що за адресою: вул. Чернігівська, 40, м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди від 30 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 беззастережно визнає винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком 2 (два) роки. На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, що будуть визначені судом.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні вказала, що укладена між прокурором та ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 30.10.2025 відповідає вимогам КПК України, вимогам КК України та є всі підстави для її затвердження судом. Підтвердила, що перед укладенням та підписанням угоди з підозрюваним (наразі обвинуваченим) було доведено до відома усіх учасників іншої сторони цієї угоди про факт отримання відповідної згоди від потерпілого.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні клопотали про затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 надійшли заяви, написані ними власноруч, зі змісту яких вбачається, що потерпілі не заперечують проти укладення угоди про визнання винуватості у вказаному кримінальному провадженні між підозрюваним (наразі обвинувачем) ОСОБА_4 та прокурором, а також повідомляють, що претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного (наразі обвинуваченого) ОСОБА_4 не мають та мати не будуть. Збитки заподіяні кримінальним провадженням відшкодовані в повному обсязі.

Крім того, у поданих заявах від 10.11.2025 потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 просили кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 розглянути за їх відсутності, при призначенні покарання обвинуваченому покладаються на розсуд суду (а. с. 36, 37).

Прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності потерпілих.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України визначено, що розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Оскільки нормами чинного законодавства немає заборони проведення підготовчого судового засідання щодо розгляду угоди про визнання винуватості за відсутності потерпілих, з урахуванням поданих до суду потерпілими заяв, суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за їх відсутності.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частина 4 ст. 469 КПК України визначає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. При цьому диспозицією цієї норми передбачено та закріплено, що укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими у кримінальному провадженні письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджується письмовими заявами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , прокурор у кримінальному провадженні попередньо отримала згоду від потерпілих на ініціювання та укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим у справі у порядку, передбаченому та встановленому в ч. 4 ст. 469 КПК України.

В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та нетяжким злочином, сторони кримінального провадження добровільно уклали угоду про визнання винуватості.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, тобто що він має право на справедливий судовий розгляд в присутності захисника, під час якого прокурором має бути доведено обвинувачення.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та сторона обвинувачення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та щодо відмови обвинуваченого від здійснення прав на відкритий судовий розгляд справи по суті та доведення прокурором обвинувачення, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу.

Разом з тим, суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що визнання ним вини є добровільним.

Оскільки зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкцій ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, що відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого, а тому суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; у характеристиці з місця проживання ОСОБА_4 за № 1778 від 17.10.2025 за підписом секретаря Кам`янської сільської ради ОСОБА_17 зазначено, що ОСОБА_4 постійний мешканець с. Арданово, за вищевказаною адресою не проживає орієнтовно 2 роки, за час проживання показав себе як не зосереджений, не відповідальний, емоційно не врівноважений, участі у громадському та культурному житті села не приймав, постійного місця роботи не має, перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою ромської національності; згідно із довідкою КНП «Іршавська міська лікарня» № 2174/27-28 від 23.10.2025 та довідкою КНП «Лікарня Святого Мартина» №1528/01-12 від 23.10.2025 обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_18 від 30.10.2025, строк дії якого визначений до 29 грудня 2025 року, - до набрання вироком законної сили з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 368, 370-372, 373-374, 376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30 жовтня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_16 та обвинуваченим за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі частин 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно із ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, 3 ст. 76 КК України, зобов`язавши його:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - особисте зобов`язання.

Речові докази:

мобільний телефон «Infinix Х6882» з двома сім-картками ПрАТ «Київстар» з унікальними серійними номерами ICCID та , які передані на зберігання до камери речових доказів ВП №3 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_19 ;

мобільний телефон «Infinix Smart 8», який переданий на зберігання до камери речових доказів ВП №3 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А23», що перебуває у користуванні ОСОБА_20 та який переданий на зберігання ОСОБА_20 , - повернути ОСОБА_20 .

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Чернігівського апеляційного суду.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику та направляється потерпілим. Сторони мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно із ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 89-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1