Справа № 211/904/26
Провадження № 1-кс/211/191/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривого Рогу клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000119 від 09.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись із даним клопотанням, старший слідчий відділення поліції № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 зазначає, що в провадженніСД Відділення поліції №1 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 09.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці, але не пізніше серпня місяця 2025 року, всупереч вимог ст. 68 Конституції України та Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», в частині заборони виїзду за кордон України особам призовного віку, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи обізнаним про визначений законодавством України порядок виїзду громадян України в умовах воєнного стану закордон та діючі обмеження, а також маючи відповідне коло знайомих осіб, з корисливих мотивів, розробив злочинний план по сприянню у незаконному переправлення осіб через державний кордон України громадян України призовного віку, шляхом працевлаштування на стратегічно важливих підприємствах Дніпропетровської та Київської областях України, які поставлені на облік до територіального центру комплектування та соціальної підтримки і яким надається відстрочка від призову під час мобілізації, у зв`язку із бронюванням підприємством їх посад.

Так, у невстановлений час та місці, але не пізніше листопада місяця 2025 року, ОСОБА_5 за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив, що має необхідні зв`язки та може сприяти у працевлаштуванні на стратегічно важливе підприємство, де надалі бронюють військовозобов`язаних та в подальшому такі особи зможуть безперешкодно перетнути державний кордон.

Надалі, в ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що має знайомого - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який бажає перетнути державний кордон для виїзду у іншу країну, на що ОСОБА_5 погодився допомогти виказавши, що зможе за 18 тис. доларів США посприяти у цьому питанні.

В подальшому, ОСОБА_6 при особистій зустрічі із ОСОБА_7 повідомив останнього про можливість перетнути державний кордон за вказаний вище розмір грошових коштів.

Розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до правоохоронних органів та повідомили про протиправні дії та з 15.12.2025 діяли під їх контролем.

Надалі, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного умислу, керуючись бажанням отримання протиправного прибутку, шляхом сприяння у незаконному переправлені громадян України призовного віку через державний кордон України шляхом працевлаштування у стратегічно важливому підприємстві в умовах воєнного стану, розуміючи, що самостійно виконати всі дії не зможе та йому потрібні співучасники, у невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, прийняв рішення про залучення до протиправної діяльності ОСОБА_8 в якості пособника, вступити в групу, якій він повідомив свій злочинний план у сприянні у незаконному переправленні осіб через державний кордон України за грошову винагороду, на що остання надала свою згоду в зазначеній протиправній діяльності.

Так, ОСОБА_5 відвів роль ОСОБА_8 , яка будучи повністю обізнаною з протиправним злочинним планом ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, повинна одержати від ОСОБА_6 грошові кошти.

27.01.2026 приблизно о 13 год. 30 хв., знаходячись поряд з магазином «Вина світу» по вул. Едуарда Фукса, 36Б, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, згідно раніше встановленого плану злочинної діяльності, зустрілись з ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 повідомив злочинну схему, за допомогою якої буде сприяти у переправленні ОСОБА_7 через державний кордон України на підставі бронювання останнього у стратегічно важливому підприємстві та оголосив суму грошової винагороди в розмірі 15 тис. доларів США.

06.02.2026 приблизно о 12 год. 20 хв., знаходячись поряд з магазином «Вина світу» по вул. Едуарда Фукса, 36Б, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 15 тис. доларів США та копії документів на ОСОБА_7 за сприяння у переправленні останнього через державний кордон України шляхом сприяння у працевлаштуванні на стратегічно важливе підприємство, де надалі бронюють військовозобов`язаних та в подальшому такі особи мають право на перетин державного кордону.

Того ж дня, за результатами проведення слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 були викриті працівниками правоохоронних органів, не вчинивши всіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме сприянню для незаконного перетинання ОСОБА_7 державного кордону з причин, що не залежали від їх волі.

06.02.2026 проведено санкціонований обшук квартирного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 . В ході обшуку виявлено штамп із написом «Отдел кадров» та вилучено до спеціального пакету «Національна поліція України» №CRI1138476.

Крім того 07.02.2026 за участі підозрюваного ОСОБА_8 проведено слідчий експеримент, в ході якого виявлено імітаційні грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 152 шт., вилучені до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1346315, а також копії документів на ім`я ОСОБА_7 , а саме: паспорт громадянина України, картка платника податків, свідоцтво про базову загальну освіту, атестат про повну загальну середню освіту, диплом молодшого спеціаліста, вилучені до спеціального пакету «Національна поліція України» №HYQ0075693.

На підставі постанови слідчого у кримінальному провадженні вилучені у ході проведення слідчих дій речі та предмети, в порядку ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000119 від 09.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

У зв`язку з цим слідчий зазначає, що арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов?язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також використання вказаного майна в якості речових доказів.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, подали заяву про розляд клопотання без їх участі.

Неприбуття прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

ОСОБА_8 надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 09.12.2025 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 171 КПК України, законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити наступне: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до положень ст. 170 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя зазначає, що вищевказане майно було вилучено в результаті оперативних заходів, а отже може містити сліди злочину або використовуватися для вчинення злочину,тому встановити належність даного майна можливо у подальшому після проведення слідчих дій, пов`язаних, зокрема, з оглядом предметів, тощо.

Так, як встановлено, що вилучені предмети могли бути використані, як засіб чи знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, відтак слідчий суддя погоджується, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речового доказу.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000119 від 09.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.02.2026 року в ході слідчих дій, а саме: штамп із написом «Отдел кадров», упакований до спеціального пакету «Національна поліція України» №CRI1138476, вилучений в ході проведення санкціонованого обшуку квартирного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Накласти арешт на майно, вилучене 07.02.2026 року в ході слідчих дій, а саме: імітаційні грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 152 шт., вилучені до спеціального пакету «Національна поліція України» №PSP1346315, а також копії документів на ім`я ОСОБА_7 , а саме: паспорт громадянина України, картка платника податків, свідоцтво про базову загальну освіту, атестат про повну загальну середню освіту, диплом молодшого спеціаліста, вилучені до спеціального пакету «Національна поліція України» №HYQ0075693, вилучені в ході проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Виконання ухвали покласти на групу слідчих СВ ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області включених до слідчої групи для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні., на яких покласти обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт, з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", якою затверджено "Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1