Справа № 535/942/25
Провадження № 1-кп/535/263/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Котельва кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2025 за №0000295 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Котельва, Котелевського району Полтавської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 21.08.2024 Котелевським районним судом Полтавської області за ст.126-1 КК України до 1 року обмеження волі. 17.05.2025 ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 09.04.2025 на підставі ст.81 КК України звільненого умовно-достроково з Машівської ВК Полтавської області (№ 9) з невідбутим терміном 5 місяців 16 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України

УСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 48 днів з визначенням застави у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. х 30 = 90 840 грн.).

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 21.10.202І5 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартого строком на 60 днів, до 19.12.2025.

09.12.2025 від прокурора Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшло до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , в якому він просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому строком на шістдесят днів з визначенням застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90840 грн., та у разі внесення обвинуваченим визначеної суми застави покласти на останнього відповідні обов`язки.

В обгрунтування свого клопотання зазначив, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання; обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробі переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігання ризикам.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 .

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

На підтвердження висновку про можливість переховуватись від суду необхідно вказати на наступні факти. Так, ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, може безперешкодно покинути територію с-ща Котельва, Полтавської області, та взагалі Полтавської області, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією ВнП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, з метою переховування від суду, також нерухомого або рухомого майна, розташованого на території с-ща Котельва, Полтавського району, Полтавської області не має, отже, відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування обвинуваченого, якому інкриміновано вчинення тяжких кримінальних правопорушень проти власності, відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Таким чином, ОСОБА_4 , знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, змінили місце проживання, залишити територію с-ща Котельва, Полтавського району, Полтавської області, не повідомивши про це прокурора та/або суд, що унеможливить проведення судового розгляду та притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

У підтвердження висновку про можливість незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні необхідно вказати на наступні факти. Так, знаходячись на волі ОСОБА_4 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання потерпілого та/або свідків. Адже, таким чином ОСОБА_4 усвідомлюючи, що через показання потерпілих та/або свідків може бути доведена його вина у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, може всіляко намагатиметься впливати на них, з метою уникнення відповідальності. Це може призвести до подальшої зміни показань останніми або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

У підтвердження висновку вчинити інше кримінальні правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 маючи не зняті та не погашені судимості в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і повторно вчинив нові епізоди корисливих злочинів в період умовно дострокового звільнення з Машівської ВК Полтавської області (№9) з невідбутим терміном 5 місяців 16 днів на підставі ст.81 КК України ухвалою Машівського районного суду від 09.04.2025. Останній у свою чергу належних висновків не зробив та продовжив скоювати злочини, що ставить під сумнів доцільність обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі. Також враховуючи, що ОСОБА_4 ніде не працює, офіційного заробітку не має, фактично єдиним джерелом його доходу є вчинення корисливих злочинів проти власності, а саме крадіжок чужого майна.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованого обвинувачення, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, просить суд оцінити в сукупності та врахувати наступні факти: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік обвинуваченого, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху; стан здоров`я ОСОБА_4 , який є працездатною, здоровою особою; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів; майновий стан обвинуваченого, в якого відсутнє будь яке майно; обвинувачений має не зняту та не погашену судимість, а також вчинення кримінальних правопорушень у період умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням викладеного прокурор вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не сприятиме виконанню обвинуваченим процесуальний обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

1) особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, а саме здійснив повторно крадіжки майна громадян в умовах воєнного стану, та усвідомлюючи, що він може бути засуджений до покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та/або свідків з метою уникнення покарання, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного та всебічного судового розгляду;

2) особиста порука - на адресу Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури, а також Котелевського районного суду Полтавської області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 ;

3) застава - прокурору чи суду не надходили заяви або клопотання від ОСОБА_4 , близьких родичів або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу;

4) домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , відносно якої раніше вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, та вироком Котелевського районного суду від 21.08.2024 був засуджений до 1 року обмеження волі.

3 урахуванням вище наведених обставин кримінального правопорушення положень ст. 182 КПК України, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та наявність вищезазначених ризиків передбачених ст.177 КПК України, достатнім розміром застави, що можна гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, буде 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. х 30 = 90840 грн.).

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на шістдесят діб, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, та жодним чином не зменшились. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігання ризикам.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив судове засідання проводити без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується таким.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченихрозділом IIцього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені участині третійцієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та проступку, за який передбачене покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не одружений, дітей не має, наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік обвинуваченого, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху; стан здоров`я ОСОБА_4 , який є працездатною, здоровою особою; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів; майновий стан обвинуваченого, в якого відсутнє будь яке майно; обвинувачений має не зняту та не погашену судимість, а також вчинення кримінальних правопорушень у період умовно-дострокового звільнення.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи зависунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, а також ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Вказані вище обставини в їх сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, ОСОБА_4 відбував покарання за кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України- вчинене відносно його матері.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконно впливу на свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 днів, тобто до 06.02.2026 року включно.

Згідно з ст.205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому, що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 06.02.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 10.12.2025 року на 14:30 год.

Суддя : ОСОБА_1