Справа № 344/1691/26
Провадження № 1-кс/344/999/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого майна та просив визнати вилучену комп"ютерну техніку тимчасово вилученим майном та зобов"язати прокурора (слідчого) негайно повернути майно орендарю ОСОБА_4 .

В судовому засіданні адвокат пітримав подану скаргу.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши представника скаржника, прокурора, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № №0001737.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.01.2026 року надано дозвіл групі слідчих та прокурорів призначених в кримінальному провадженні №0001737 на проведення обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_1 та 7 поверхів, з метою відшукання та вилучення комп`ютерів, системних блоків, флеш-накопичувачів, інших носіїв інформації, мобільних телефонів, чорнових записів та інших знарядь та засобів вчинення злочину.

07 січня 2026 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 було вилучено 19 моніторів, 15 клавіатур, 14 комп"ютерних мишок, 15 системних блоків, 4 зарядні пристрої до ноутбуків, 1 ноутбук, 6 навушників, 1 відеорекордер, 1 коробка від стартового пакета без сім-картки, документація.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Законодавцем у ч. 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. А ч. 2 вищевказаної статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Водночас, ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тобто, у розумінні норм КПК України не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук.

Законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Зокрема, це підтверджується положеннями абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України, згідно з якими у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Тобто, в абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК України визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК України не передбачає.

Такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі № 457/1485/13-к.

А тому вилучені 07.01.2026 року в ході обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_2 -Франківську 19 моніторів, 15 клавіатур, 14 комп"ютерних мишок, 15 системних блоків, 4 зарядні пристрої до ноутбуків, 1 ноутбук, 6 навушників, 1 відеорекордер, 1 коробка від стартового пакета без сім-картки, документація в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України не належить до тимчасово вилученого майна.

Крім того, постановою прокурора окружної прокуратури м.Івано-Франківська від 07.01.2026 року вилучені в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 -Франківську 19 моніторів, 15 клавіатур, 14 комп"ютерних мишок, 15 системних блоків, 4 зарядні пристрої до ноутбуків, 1 ноутбук, 6 навушників, 1 відеорекордер, 1 коробка від стартового пакета без сім-картки, документація визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1