Справа № 127/1324/26
Провадження №11-сс/801/77/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 у режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

слідчого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2026 року,

якою задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень) із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, до

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу мотивовано тим, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000678 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» торговельна марка позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Пунктом 4 ст. 16 цього ж Закону визначено, що використанням торговельної марки визнається нанесення її на будь-який товар, для якого торговельну марку зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення).

Торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованої торговельної марки лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності торговельної марки.

Згідно із п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» фальсифікована продукція продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само неправомірним відтворенням товару іншої особи.

Частиною 4 ст. 6 цього Закону заборонено введення в обіг фальсифікованої продукції.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про поштовий зв?язок» призначений оператор поштового зв?язку має виключне право на видання, введення в обіг та організацію розповсюдження поштових марок, маркових конвертів і поштових карток, а також виведення їх з обігу.

Згідно з наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України №430 від 22.05.2023, ст. 8 Закону України «Про поштовий зв?язок», та положення про Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №460 від 30.06.2015 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України №1400 від 17.12.2022) на період дії воєнного стану та протягом двох років з дня його припинення або скасування, АТ «Укрпошта» визначено призначеним оператором послуг поштового зв`язку.

З метою виготовлення поштових марок АТ «Укрпошта» частково передано (на договірних засадах) певний обсяг авторських прав ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів».

Друк замовлень здійснюється згідно специфікації та схем захисту Управління державної політики у сфері пробірного контролю, документів суворої звітності Міністерства фінансів України офсетним способом із застосуванням тріадних та захисної офсетних друкарських фарб.

Відповідно до свідоцтва № 251886 від 26.12.2018 власником торговельної марки «Укрпошта головна пошта країни», являється Публічне акціонерне товариство «Укрпошта», зареєстроване у м. Київ, вул. Хрещатик, 22, а в подальшому згідно свідоцтва №354196 від 30.10.2024 власником торговельної марки «Укрпошта головна пошта країни», являється акціонерне товариство «Укрпошта», зареєстроване у м. Київ, вул. Хрещатик, 22.

Згідно з листом за підписом генерального директора АТ «Укрпошта» №1.35.005.002.-23467-25 від 13.06.2025, АТ «Укрпошта» не передавались третім особам права на друк поштових марок, окрім як ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» та не передавались права на використання торговельної марки «Укрпошта Головна пошта країни».

У порушення зазначених норм у ОСОБА_10 у травні 2023 року, з корисливих мотивів, виник умисел направлений на виготовлення та подальший продаж на постійній основі продукції (товарів) під виглядом поштових марок АТ «Укрпошта», без дозволу власника торговельної марки та фірмового найменування.

У подальшому ОСОБА_10 , використовуючи виробниче приміщення загальною площею 432 м?, в будівлі за адресою: м. Вінниця, вул. 600 річчя, 17 та користуючись ним на умовах договору оренди укладеного із ОСОБА_12 від 01.06.2023, розмістив у приміщенні обладнання та придбав матеріал для виготовлення, друку та перфорації поштових марок з метою подальшого нанесення зображення торговельної марки та фірмового найменування без дозволу власника, тобто для виготовлення фальсифікованої продукції.

Так, після проведення усіх підготовчих дій, не маючи дозволу (договору поставки) на виготовлення поштових марок АТ «Укрпошта», за допомогою найманих працівників, які володіють спеціальними навичками та знаннями по роботі із поліграфічним обладнанням, а саме пристроєм для виведення пластин для друку марки «HEIDELBERGD-24107 Kiel» серійний номер 034090133 та друкарською машиною (станком) марки «Performa74» №750208, ОСОБА_10 протягом липня-грудня 2023 року виготовив 1970 маркових аркушів з поштовими марками, із назвою «Русский военний корабль....» номіналом «F» та «W» в кількості 11 820 шт. та 4 104 маркових аркуші з поштовими марками, із назвою «Писанка» номіналом «U» в кількості 1 625 184 шт., вилучених в ході проведення обшуків 22.12.2023.

Відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/102-25/15027 від 14.11.2025 позначення «УКРПОШТА головна пошта країни», які наявні на маркових аркушах з поштовими марками, із назвою «Русский военний корабль....» номіналом «F» та «W» в кількості 11 820 шт. (на 1970 арк.), які вилучені 22.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_10 є схожими настільки що можна сплутати з знаком для товарів та послуг за свідоцтвом України №354196 від 30.10.2024 для частини товарів 16 класу МКТІ «Поштові марки».

Розмір матеріальної шкоди (збитків) завдано компанії АТ «Укрпошта», власнику торговельної марки за свідоцтвом на знак для товарів та послуг №354196 від 30.10.2024 в результаті їх неправомірного використання на товарі, а саме на маркових аркушах з поштовими марками із назвою «Русский военний корабль....» номіналом «F» та «W» в кількості 11 820 шт. (на 1970 арк.), які виявлені та вилучені 22.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у гр. ОСОБА_10 складає - 331 971,00 (триста тридцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят одна гривню) без ПДВ.

Позначення «УКРПОШТА головна пошта країни», які наявні на маркових аркушах з поштовими марками, із назвою «Писанка» номіналом «U» в кількості 1 625 184 шт. (на 4 104 арк.), які вилучені 22.12.2023 під час проведення обшук за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні типографії орендованому ОСОБА_10 є схожими настільки, що їх можна сплутати з знаком для товарів та послуг за свідоцтвом України №354196 від 30.10.2024 для частини товарів 16 класу МКТІ «Поштові марки».

Розмір матеріальної шкоди (збитків) завдано компанії АТ «Укрпошта», власнику торговельної марки за свідоцтвом на знак для товарів та послуг №354196 від 30.10.2024, в результаті їх неправомірного використання на товарі, а саме маркових аркушів з поштовими марками із назвою «Писанка» номіналом «U» в кількості 1 625 184 шт. (на 4 104 арк.), які виявлені та вилучені 22.12.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 в приміщенні типографії орендованому ОСОБА_10 складає - 4 875 552,00 (чотири мільйони вісімсот сімдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві гривні) без ПДВ.

Незаконним використанням знаків для товарів і послуг АТ «Укрпошта» ОСОБА_10 завдав матеріальної шкоди на загальну суму 5 207 523,00 грн., що у 3880 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на момент вчинення злочину та відповідно до примітки до ст. 229 Кримінального кодексу України являється особливо великим розміром.

13 січня 2026 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, тобто у незаконному використанні знака для товарів і послуг, фірмового найменування, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженню доказами, зокрема:

-показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;

-протоколами обшуку від 22.12.2023 за місцем проживання ОСОБА_10 та в приміщенні типографії за адресою: АДРЕСА_2 ;

-висновком експерта №КСЕ-19/102-25/15027 від 14.11.2025 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності;

- повідомленням про підозру ОСОБА_10 від 13.01.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому у кримінальному провадженні існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які полягають у тому, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Оскільки досудовим розслідуванням установлено, що діями ОСОБА_10 заподіяно шкоду Державному бюджету України в сумі 5 207 523 грн., тому враховуючи тяжкість вчиненого злочину та матеріальне становище ОСОБА_10 слідчий просив визначити заставу в межах 5 207 523 грн, що в понад 1683 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 182 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2026 року задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень). Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_10 не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави, внести кошти на відповідний рахунок. Покладено на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами, законними представниками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України. У задоволенні решти вимог клопотання- відмовити. Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 березня 2026 року (включно).

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, яке належить до категорії тяжких злочинів. Без запобіжного заходу ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Разом з тим, ураховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного ОСОБА_10 , зокрема його матеріальний стан, слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному заставу з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 грн. Саме такий розмір з урахуванням майнового стану підозрюваного ОСОБА_10 , на думку слідчого судді, розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами цього кримінального провадження, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осію, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2026 року, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді застави у розмірі 1564 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 204 992 гривень. У разі внесення застави покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами, законними представниками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави є незаконною та підлягає скасуванню. Посилається на аналогічні доводи, що і слідчий у клопотанні про застосування стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді застави, потворно вказуючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також доведеності існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом застосування застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що внаслідок шахрайських дій, вчинених ОСОБА_10 , правовласнику торгового знаку завдано збитків, на загальну суму 5 207 523 гривень, що у 3880 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на момент вчинення злочину та відповідно до примітки до ст. 229 Кримінального кодексу України являється особливо великим розміром. Тому з урахуванням матеріального стану підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, до яких слід віднести і придбання дороговартісного друкарського обладнання на суму понад 100 тис. євро та оренду приміщень друкарні, встановлені ризики, розмір матеріальної шкоди, яка, згідно із зібраним під час досудового розслідування доказам, завдана внаслідок незаконних дій ОСОБА_10 , прокурор вважає за доцільне визначити заставу у розмірі 1564 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 204 992 гривень, яка зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також застерегти його від невиконання покладених на нього обов?язків. Також вважає, що ОСОБА_10 має реально можливість внести саме таку суму застави з огляду на суму витрачених коштів на організацію незаконної діяльності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2026 року, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, оскільки КК України не визначає відповідальності за підробку поштових марок, адже за це передбачена адміністративна відповідальність. Крім того вважає, що має місце приватне обвинувачення, однак, належна особа з заявою про кримінальне правопорушення не зверталась, а звернувся начальник відділу АТ «Укрпошта», який не представляє АТ «Укрпошта».Посилається на недопустимість висновку експерта за №КСЕ-19/102-25/15027 від 14.11.2025.

Заявляє про відсутність ризиків, передбачених п.1, 2, 3 ст.177 КПК України, оскільки їх наявність слідчим, слідчим суддею належним чином не обґрунтована та основується на припущеннях. Звертає увагу на активну позицію підозрюваного ОСОБА_10 під час досудового розслідування.

Вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів, що становить 266 240 гривень для працездатних осіб є необґрунтованою, неспівмірною та покликана лише штучно унеможливити її внесення, що призведе для негативних наслідків щодо особи, для якої вона встановлена. Також вважає, що жодним з доданих до клопотання документів не підтверджується наявність у ОСОБА_10 будь-яких матеріальних активів або фактичне отримання ним будь-якого доходу від діяльності, здійснення якої йому інкримінують.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_10 апеляційну скаргу прокурора підтримали лише в частині скасування ухвали слідчого судді, а у іншій частині заперечували щодо її задоволення, просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.2 ст.177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосовування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином перевірялись, при цьому у судовому засіданні заслухані доводи сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту, досліджені матеріали клопотання слідчого, надані стороною захисту письмові матеріали, а також з`ясовані всі необхідні обставини, що повинні бути встановлені при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

На виконання вимог ст.178 КПК слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 , відомості про нього в їх сукупності з врахуванням сімейного та матеріального стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, обставини його вчинення за пред`явленим повідомленням про підозру.

При вирішенні питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Разом з цим, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої ОСОБА_10 підозри, колегією суддів установлено таке.

СУ Головного управління національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000678 від 22.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

13 січня 2026 року у даному провадженні ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, тобто у незаконному використанні знака для товарів і послуг, фірмового найменування, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Як убачається з наданих матеріалів, повідомлення про підозру містить, зокрема, такі відомості: зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, а надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо ймовірної можливості вчинення саме ОСОБА_10 вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, зокрема:

- показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 ;

- протоколами обшуку від 22.12.2023 за місцем проживання ОСОБА_10 та в приміщенні типографії за адресою: АДРЕСА_2 ;

- висновком експерта №КСЕ-19/102-25/15027 від 14.11.2025 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Посилання захисника на те, що КК України не визначає відповідальності за підробку поштових марок, адже за це передбачена адміністративна відповідальність, колегія суддів наразі відхиляє, оскільки ОСОБА_10 інкримінується не вчинення підробки марок, як таких, а незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі, на вилучених у нього марках.

Відповідно до змісту ст.368 КПК питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. The United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчим суддею враховано стадію кримінального провадження - досудове розслідування, для якої встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, та які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та пов`язаних з ним заходів забезпечення кримінального провадження, ці критерії не передбачають обов`язку детальної перевірки та аналізу кваліфікації кримінального правопорушення та встановлення вини конкретної особи, позиція сторони захисту та зазначені доводи не спростовують висновку слідчого судді про обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких умов, усупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до правомірного висновку про наявність у провадженні доказів, які на час розгляду клопотання свідчать про наявність обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення за викладеними у повідомленні про підозру обставинами, тобто про те, що підозра на даному етапі є обґрунтованою.

Щодо встановлених слідчим суддею ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважав доведеним існування трьох ризиків, а саме: ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; ризику знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується із мотивами оскаржуваної ухвали щодо встановлення зазначених ризиків, у той же час стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо їх необґрунтованості зазначає наступне.

Щодо наявності ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, включно із можливістю та наявністю права виїзду за межі території України, оскільки підозрюваний є особою пенсійного віку та не є військовозобов`язаним.

При цьому наявність вказаного ризику встановлювалась слідчим суддею станом на час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, і рівень існування такого ризику оцінювався слідчим суддею в контексті застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який не є найтяжчим.

У цьому аспекті важливим є те, що ОСОБА_10 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні лише 13.01.2026. Відтак ключовим фактором при оцінці ризику переховування має бути ймовірність вжиття особою відповідних дій та заходів саме після набуття статусу підозрюваного, чому саме і має запобігти запобіжний захід.

Оцінюючи ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до обставин даного кримінального провадження, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вживати заходів, направлених на знищення, спотворення чи переховування речових доказів, а саме пристрою для виведення пластин для друку марки «HEIDELBERGD-24107 Kiel» та друкарської машини (станка) марки «Performa74», на які накладено арешт та які передані під відповідальне зберігання ОСОБА_10 .

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, наявним в тій мірі, яка обґрунтовує його врахування з метою застосування запобіжного заходу.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині оцінки наявності ризику незаконного впливу на свідків, з огляду на те, що ОСОБА_10 може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз тощо.

В аспекті запобігання ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, колегія суддів враховує специфіку отримання показань свідків судом (або безпосередньо, згідно з вимогами ст.23 КПК, або отримання їх в порядку ст. 225 КПК), що обумовлює актуальність такого ризику до моменту реалізації відповідного процесуального механізму отримання судом показань свідків.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що встановлені слідчим суддею ризики не є абстрактними та обумовлені наявними матеріалами апеляційного провадження.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Щодо розміру застави в контексті апеляційних скарг сторони захисту та прокурора.

В апеляційній скарзі захисником наведена незгода з розміром застави, застосованої до підозрюваного ОСОБА_10 .

У той же час, прокурор у своїй апеляційній скарзі, прохає визначити заставу у розмірі 1564 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 204 992 гривень, оскільки на його переконання лише в такому розмірі застава, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів зауважує, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її внесення, а також за певних обставин розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначений від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Використання законодавцем терміну «у виключних випадках», по суті, є оціночним критерієм щодо здатності або нездатності забезпечити виконання обов`язків підозрюваним.

Сума застави, на думку колегії суддів, повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза втрати внесеної суми утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не була завідомо непомірною для підозрюваного, що призведе до неможливості виконання застави.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, визначив підозрюваному ОСОБА_10 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, колегія суддів звертає увагу останнього на те, що застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

При цьому застава повинна бути оціненою переважно стосовно підозрюваного, обвинуваченого та його активів, а не можливих розмірів збитків.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_10 є пенсіонером, не працює, має доньку 5 років 6 місяців, будь-якого транспортного засобу у власності не має, має у власності квартиру у м.Вінниця та земельну ділянку в селі Северинівка.

Натомість посилання сторони обвинувачення на придбаннядороговартісного друкарського обладнання на суму понад 100 тис. євро та оренду приміщень друкарні, розмір завданих збитків, як на підставу для збільшення застави, безпідставні.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів стосовно розміру оредної плати за приміщення, а також відомостей про майнову оцінку друкарського обладнання. При цьому на друкарське обладнання у даному провадженні накладено арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 1564 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 204 992 гривень, є завідомо непомірною для підозрюваного, оскільки у нього немає такого майна, яке можна було б реалізувати для внесення такої застави.

Тому з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 тяжкого кримінального правопорушення, доведеність існування трьох ризиків та ураховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_10 , який є пенсіонером, не працює, має постійне місце проживання, має доньку 5 років 6 місяців, має у власності квартиру у м.Вінниця та земельну ділянку в селі Северинівка, а також ту обставину, що до клопотання не додано даних про інші активи підозрюваного, колегія суддів приходить до переконання, що визначена слідчим суддею застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн., яка хоч і не перевищує межі, визначені ст. 182 КПК, проте є явно непомірною для підозрюваного.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне встановити розмір застави у меншому розмірі, ніж визначив слідчий суддя, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК. З огляду на це, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, оскільки ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят гривень), які можуть бути внесені як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений у порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_10 не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави, внести кошти на відповідний рахунок.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами, законними представниками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У задоволенні решти вимог клопотання- відмовити.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 березня 2026 року (включно).

У разі невиконання ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, установленому законом для використання коштів судового збору.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4