Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/139/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 398/509/21 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,4,12 ч.2 ст.115 КК України,

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,4,12 ч.2 ст.115 КК України,

Інші учасники судового розгляду:

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,4,12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 21.02.2026.

В апеляційних скаргах:

обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 та постановити нову ухвалу, а саме змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . З покладенням обов`язків.

Вважає, що заявлені прокурором ризики не є реальними та обґрунтованими, а також перестали існувати.

Зазначає, що суд проігнорував, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є учасником бойових дій, 10 років військової служби за контрактом, має сім`ю та позитивні характеристики, тривалий час перебуває під вартою (понад 5 років), не вчиняв жодних дій для ухилення.

Вказує на відсутність мотивів злочину стосовно викрадення мобільного телефону.

обвинувачений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 та постановити нову ухвалу, а саме змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації з покладенням обов`язків.

Ризики заявлені прокурором вважає непідтвердженими та абстрактними. Зазначає про відсутність мотив про викрадення телефону.

До початку розгляду апеляційної скарги обвинуваченого прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі прокурора, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_6 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,4,12 ч.2 ст.115 КК України, який є умисним особливо тяжким злочином.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які були на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, тому відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом першої інстанції правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченим, суворість можливого покарання.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинувачених перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, на які посилається у своїх апеляційних скаргах обвинувачені не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я не надано.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційних скаргах не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 року, якою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2