Справа №613/1979/25 Провадження № 1-кп/613/226/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 10000024 від 14.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мерефа Харківської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , працюючої на посаді головного бухгалтера КП «Богодухіввода», раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2025 року до Богодухівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366-2 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , будучи головним бухгалтером КП «Богодухіввода» (призначена на посаду наказом директора КП «Богодухіввода» № 112 від 02 жовтня 2007 року) та будучи суб`єктом декларування у розумінні пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», діючи всупереч положенням п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції» та порушуючи обов`язки головного бухгалтера, маючи всі необхідні умови та технічну можливість, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у невстановленому в ході дізнання місці, 31.03.2021 о 10 год. 51 хв., за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, з ІР-адреси НОМЕР_1 за допомогою невстановленого електронного засобу, на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції заповнила декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік (унікальний ідентифікатор документа b0805441-80c3-40ad87-c5-43ad04b4adfb) та підписала її власним електронним підписом КНЕДП АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2B6C7DF9A3891DA6676100F41FD401, підтвердивши достовірність внесених нею відомостей, тим самим вчинила умисне внесення завідомо недостовірних відомостей до таких розділів декларації : у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» ОСОБА_4 не внесла відомості про : квартиру загальною площею 47,8 кв.м., розташовану за адресою : АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві приватної власності від 07.03.2019, вартість якої станом на 31.03.2021 складала 1736044,00 грн; квартиру загальною площею 74,3 кв.м., розташовану за адресою : АДРЕСА_3 , яка станом на 31.01.2021 належала їй на праві приватної власності від 07.03.2019, вартість якої станом на 31.03.2021 складала 2394545,00 грн; машино-місце № 102 загальною площею 12,8 кв.м., розташоване за адресою : АДРЕСА_4 , яке належить їй на праві приватної власності з 21.08.2020, вартість якого станом на 31.03.2021 складала 338178,00 грн; нежитлове приміщення загальною площею 5,09 кв.м., розташоване за адресою : АДРЕСА_4 , прим. LXXX, яке належить їй на праві приватної власності з 26.08.2020, вартість якого станом на 31.03.2021 складає 115539,00 грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 у розділі 3 декларації за 2020 рік умисно вказала завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних, згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2025 № 1652 на загальну суму 4584306,00 грн, що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим не дотрималась вимог п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції».

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366-2 КК України умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 4000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (в редакції станом на 31.03.2021).

02 жовтня 2025 року у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження № 0000024 від 14.01.2022 на підставі ст. 49 КК України. В обґрунтування клопотання зазначила, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366-2 КК України, відноситься до кримінальних проступків. В силу ст.49 КК України строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, становить 3 роки. Оскільки дії, які їй інкримінуються, відбувались 31.03.2021, строк притягнення її до кримінальної відповідальності закінчився.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні подане клопотання підтримав, вказав, що на даний час сплив строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України, а відтак, наявні підстави, передбачені ст.49 КК України, ч.3 ст.288, п.1 ч.2 ст.284 КПК України для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо неї. Станом на дату вчинення ОСОБА_4 дій, зазначених в обвинувальному акті, санкція ч.1 ст.366-2 КК України передбачала покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а відтак, з урахуванням ч.1 ст.49 КК України, у даному випадку застосовується дворічний строк давності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 ч.2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч.2 ст.12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Як вбачається з обвинувального акту, дії, кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.366-2 КК України, були вчинені 31.03.2021.

Санкція частини 1 ст.366-2 КК України станом на дату вчинення дій, зазначених в обвинувальному акті (31.03.2021) передбачала відповідальність за умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 4000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у виді штрафу в розмірі від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, станом на дату вчинення дій, зазначених в обвинувальному акті (31.03.2021), строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366-2 КК України становив 2 (два) роки.

Наразі санкція цієї норми передбачає відповідальність за умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у виді штрафу в розмірі від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Тобто, наразі строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366-2 КК України становить 3 (три) роки.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, у суду відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, оскільки жодна наступна редакція ст.ст. 12, 49, 366-2 КК України не поліпшувала становище обвинуваченого порівняно з редакцією, чинною на час вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, строк давності за ч.1 ст.366-2 КК України в даному випадку становить два роки.

Відомостей на підтвердження обставин переривання чи зупинення перебігу строку давності за ч. 1 ст. 366-2 КК України суду не надано.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 ухилялась від досудового розслідування або суду, чи в період перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, вчинила новий злочин.

Згідно з довідкою УІАП ГУНП в Харківській області від 23.09.2025 ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 366-2 КК України, не віднесено статтею 49 КК України до переліку кримінальних правопорушень, по яких давність не застосовується (ч.5 ст.49 КК України) або розпочинається з дати, що відрізняється від дати вчинення кримінального правопорушення (ч.6 ст.49 КК України).

Отже, дворічний строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплив у квітні 2023 року.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 надійшло до суду 01.10.2025, тобто, після спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За приписами ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Отже, однією з умов його застосування є згода обвинуваченого, яку може бути виражено клопотанням такої особи про звільнення від відповідальності або підтримкою в будь-якій формі відповідного клопотання прокурора, або захисника.

В ході судового розгляду обвинувачена, заявивши клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Згідно з ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 листопада 2019 року у справі №345/2618/16-к, який підлягає врахуванню в силу положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за змістом п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження №51-1241км18), за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з`ясувавши позицію обвинуваченої та прокурора, суд вважає, що клопотання обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Згідно зі ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові від 12.09.2022 по справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на викладене процесуальні витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 1652 від 17.09.2025 в розмірі 42408,00 грн слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 118, 122, 125, 126, 284-286, 288, 314, 369, 372, 376 КПК України, ст.ст. 12, 44, 49 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 10000024 від 14.01.2022 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №10000024 від 14.01.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366-2 КК України - закрити.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 42408,00 грн (сорок дві тисячі чотириста вісім грн. 00 коп.) за проведення судової оціночно-будівельної експертизи - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1