Справа № 450/3818/25 Провадження № 1-кп/450/531/25
УХВАЛА

судового засідання

17 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіон ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 30.06.2025 року

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000563 від 30.06.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

17.10.2025 року прокурором на адресу суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом та самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальні правопорушення, які інкримінується йому, передбачені ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України останнє з яких відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує обвинуваченому, для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від суду. Разом з цим, слід врахувати те, що обвинуваченому нічого не перешкоджає залишити Львівську область, або й навіть територію України, з метою переховування від суду, що й підтверджується тим, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , з 23.05.2024 року самовільно залишив військову частину, а саме місце розташування підрозділу та не повернувся.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, які надали свідки, потерпілі то ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватися із потерпілими та свідками і таким чином впливати на них, зокрема шляхом їх підкупу, примусу, погроз з метою схиляння їх до зміни наданих ними показань, або відмови їх надавати покази суду. Вказані дії може вчиняти як сам підозрюваний, а також будучи на волі він може залучати для цього і інших осіб. Зазначає, що свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, незаконними засобами через залякування та вмовляння впливати на потерпілих та свідків, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення. Водночас, вчиняючи вищевикладене кримінальне правопорушення, обвинувачений усвідомлював наслідки таких дій, а відтак, і притягнення до відповідальності, а тому не виключено що ОСОБА_4 дійсно може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість вчинення кримінальних правопорушень а також суспільну небезпеку злочинів та обставини їх вчинення запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. На підставі наведеного просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила таке задоволити з підстав викладених в клопотанні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечили, щодо клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки відсутні підстави застосування найбільш суворого запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного :

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.07.2025 року № 450/2847/25 підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, починаючи з 30.06.2025 по 30.08.2025 року, включно та покладено процесуальні обов`язки.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.08.2025 № 450/2847/25 підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено запобіжний захід на запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30.08.2025 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Ухвалою Пустомитівського районного суду від 28.08.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запбіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів до 26.10.2025 року включно

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи, обвинувальний акт та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 289 КК УКраїни, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та ч.5 ст 407 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, об?єктивна сторона яких виразилась у незаконному заволодінні транспортним засобом, та у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану відповідно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків і потерпілих; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 , стадію кримінального провадження, інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 15.12.2025 року включно включно.

Однак, суд вважає, що визначений розмір застави обвинуваченому, слід зменшити, з врахуванням вимог зазначених в ч. 4 ст. 182 КПК України та визначити заставу у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 121 120, 00 грн., оскілька такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар. Такий розмір з урахуванням майнового стану обвинуваченого, та його індивідуальних обставин, стадії кримінального провадження, зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , - задоволити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.12.2025 року включно із визначенням застави в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 121 120, 00 грн. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень).

Роз`яснити, що обвинувчений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, строком на 2 місяці, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та проходження військової служби;

4) заборонити спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

5) здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1