У Х В А Л А Справа № 932/1208/23

Іменем України Провадження № 1-кс/932/7092/25

19 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

представника володільця майна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000057 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування.

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. У провадженні СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.01.2023 року до СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що 29.12.2022 року невстановлена особа, шахрайським шляхом, на підставі підроблених документів, заволоділа майном ОСОБА_7 , а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана у якості потерпілої у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 пояснила що у період з 04.01.2023 року по 07.01.2023 року невстановлена особа змінила замки вхідних дверей, що ведуть у приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживала з 1963 року. 15.01.2023 року доньці ОСОБА_8 зателефонувала сусідка з квартири АДРЕСА_2 , та повідомила, що з їх квартири якісь невідомі особи виносять речі. Коли ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_9 приїхали на місце, невідомі особи їм почали погрожувати та не пустили до їх квартири. Вони їм показали документи на квартиру, а саме: свідоцтво про приватизацію та витяг з реєстру нерухомого майна. Також повідомили, що вищевказана квартира вже їм не належить та якщо вони не будуть нікуди звертатися, то їм нададуть якусь грошову суму. В подальшому усі речі, які знаходилися в квартирі були вивезені в невідомому їм напрямку, але частину речей вона змогла все ж таки забрати.

Також ОСОБА_7 дізналася, що хтось підробив документи та приватизував вищевказану квартиру. Відповідно до документів новий власник квартири ОСОБА_10 . Дана особа родині ОСОБА_11 не відома, не є членом їх родини, ніколи у вищевказаній квартирі не проживав.

Належні потерпілій ОСОБА_7 документи на квартиру, а саме ордер на квартиру та квитанції, договір з комунальними службами та усі інші документи, були викрадені особами, які змінили замки.

В загальному доступі на сайті Дніпровської міської ради міститься рішення виконавчого комітету за № 1244 від 23.11.2021 року, про надання дозволу на зміну умов договору найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_3 .

За текстом рішення вбачається, що ОСОБА_10 отримав дозвіл на зміну умов договору найму після смерті своєї матері ОСОБА_12 , яка як зазначається була основним квартиронаймачем.

З відповіді від 24.11.2025 року за № 3/12-5818 Департаменту житлового господарства ДМР, отримано інформацію та копії документів, які стали підставою прийняття рішення виконавчим комітетом за № 1244 від 23.11.2021 року, про надання дозволу на зміну умов договору найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_3 , а саме наданий ОСОБА_10 пакет документів, у якому серед іншого міститься копія ордеру на житлове приміщення від 27.10.2010 № 30, серія № 3, на ім`я ОСОБА_12 на право зайняття ОСОБА_12 та ОСОБА_10 житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі списку розподілу квартири КЖЕП Бабушкінського району, рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2010 року № 421.

Беручи до уваги те, що житлові приміщення у будинках державного та соціального житлового фонду надаються громадянам у безстрокове користування, що означає, що договір найму житлового приміщення, укладений після одержання ордера, з часом (у зв`язку з одруженням наймача, розлученням, смертю тощо) не може бути змінено, виходячи з потреб сім`ї, яка проживає у найнятому приміщенні. У статті 103 ЖК передбачено, що договір найму житлового приміщення може бути змінено за взаємною згодою наймача та членів його сім`ї і згодою наймодавця.

Таким чином, померла ОСОБА_12 мала б отримати ордер на вказану квартиру та в подальшому укласти договір найму.

Наявність зареєстрованих осіб у квартирі виключає можливість надання ордеру іншій особі, які не є членами його сім`ї.

Крім того, ордер на квартиру АДРЕСА_3 надавався родині потерпілих, що підтверджується показами ОСОБА_13 та ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 .

Крім того рішення про зміну умов договору найму на квартиру АДРЕСА_3 на ОСОБА_12 відсутнє.

Тобто, станом на 16.08.2018 року будь якого договору найму або ордеру на ім`я ОСОБА_12 існувати не могло в силу закону.

В ході проведення тимчасового доступу до речей та документів у КП «Жилсервіс-5» було вилучено оригінал ордеру на житлове приміщення від 07.10.2010 року за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_12 .

22.02.2023 року квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки є достатні підстави вважати, що вона є предметом кримінального правопорушення та була набута ОСОБА_10 кримінально протиправним шляхом.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні 03.04.2023 року ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпра на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) було накладено арешт.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 03.04.2023 року про арешт вищевказаної квартири було скасовано, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2010 року № 421, з якого можна було б встановити факт незаконності видачі (чи невидачі) ордеру на ім`я ОСОБА_12 , як і подальшої приватизації спірної квартири ОСОБА_10

21.11.2025 року від Дніпровської міської ради отримано згоду на залучення ДМР потерпілим у даному кримінальному провадженні. Здійснено допит представника ДМР.

Відомості про видачу ордера на житлове приміщення від 07.10.2010 року № 30, серія № 3 на ім`я ОСОБА_12 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі списку розподілу квартири КЖЕП Бабушкінського району, рішення виконавчого комітету Бабушкінської у місті ради № 421 від 15.10.2010 року, в архівних даних адміністрації відсутні.

Зважаючи на нововиявлені обставини, які викладені вище, у органу досудового розслідування з`явились підстави щодо повторного накладення арешту на вищевказану квартиру, оскільки з рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2010 року № 421 встановлено та підтверджено факт того, що вищевказані ордери не видавалися, ОСОБА_12 та/або ОСОБА_10 на квартирному обліку для поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську у адміністрації не перебували, що в свою чергу підтверджує факт того, що вищевказані ордери на ім`я ОСОБА_12 не видавалися та є підробленими, подальша приватизація спірної квартири ОСОБА_10 є незаконною, такою що містить ознаки злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

На підставі викладеного, з метою збереження речового доказу, враховуючи, що є достатні підстави вважати, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки не застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном призведе до його незаконного відчуження або володіння ним, що в свою чергу позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, наполягала на його задоволенні, пояснення надала аналогічні тексту клопотання.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, вважав таке необґрунтованим.

Представник потерпілої особи у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, прохав таке задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши доводи прокурора в обґрунтування клопотання, заперечення представника власника майна та пояснення представника потерпілої особи, розглянувши клопотання та дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про залишення його без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що у провадженні СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року накладено арешт на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши заборону відчуження та розпорядження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року скасовано ухвалу слідчого судді Бабушкінського (Шевченківського) районного суду м. Дніпра від 03 квітня 2023 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000057, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2025 року, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не доведено, що арешт майна забезпечує виконання завдань відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України та відповідає меті арешту згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, а також необхідності арешту згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України, також, органом досудового розслідування не доведено обставину, передбачену вимогами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, а саме, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що протягом тривалого часу у кримінальному провадженні слідчі дії не проводились, й лише після скасування Дніпровським апеляційним судом ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року про накладення арешту на майно, орган досудового розслідування відновив збирання доказів.

З тексту клопотання та наданих до нього додатків вбачається, що з моменту скасування Дніпровським апеляційним судом ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2023 року, про накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування не було здобуту достатніх доказів, які б свідчили, що у вказаному кримінальному провадженні арешт майна зможе сприяти виконанню завдань відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України та відповідає меті арешту згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України.

Окрім того, слідчим суддею враховано, що у провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 932/2024/23, за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_13 до ОСОБА_10 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання зняття з реєстрації місця проживання незаконним, скасування рішення органу приватизації, свідоцтва, усунення перешкод в користуванні квартирою. Рішенням суду від 04.04.2025 року, позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_13 до ОСОБА_10 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання зняття з реєстрації місця проживання незаконним, скасування рішення органу приватизації, свідоцтва, усунення перешкод в користуванні квартирою залишено без задоволення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.09.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , залишено без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2025 року у справі № 932/2024/23 залишено без змін.

Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000057 триває з 17.01.2023 року, про підозру будь-якій особі у зазначеному кримінальному провадженні повідомлено не було та протягом тривалого часу слідчі дії не проводились.

Дослідивши клопотання та додатки до нього, вважаю клопотання необґрунтованим, у зв`язку із чим необхідно відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000057 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1