Справа № 349/1687/25
Провадження № 1-в/349/113/25
У Х В А Л А

09 грудня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

лікаря-психіатра ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання, ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

дружини ОСОБА_4 ОСОБА_7 ,

дочки ОСОБА_4 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника віддаленого структурного підрозділу № 2 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_3 про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Заява про зміну примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку обґрунтована наявністю відповідного висновку комісії лікарів-психіатрів.

Лікар-психіатр ОСОБА_3 в судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву підтримав.

ОСОБА_4 в судовому засіданні у режимі відеоконференції заяву підтримав, пояснив, що у випадку зміни примусового заходу медичного характеру, проживатиме разом із своєю дружиною.

Захисник ОСОБА_5 висловилися за задоволення заяви. Пояснила, що ОСОБА_4 не є небезпечним для суспільства, потребує догляду рідних у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

Дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , пояснила, що проживає одна в трьохкімнатній квартирі і планує, у випадку зміни примусового заходу медичного характеру, прийняти ОСОБА_4 проживати до себе, здійснювати догляд за ним. Зазначила, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 проживав інколи окремо від неї.

Дочка ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , також висловила готовність допомагати в догляді за батьком.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення заяви з огляду на нетривалий час застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом і, як наслідок, передчасність висновку лікарів-психіатрів.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Так, згідно з ч. ч. 1-3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.06.2025 до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в стані неосудності.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів віддаленого структурного підрозділу № 2 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» № 71 від 19.11.2025 в ОСОБА_4 діагностовано посттравматичну деменцію F02.8.

Як обґрунтування необхідності зміни примусових заходів медичного характеру, зазначено стабілізацію емоційного стану, відсутність активної психосимптоматики, поява в хворого настанов на ведення тверезого способу життя, а також похилий вік та наявність соматичних захворювань.

Згідно із ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У висновку комісії лікарів-психіатрів зазначено, що ОСОБА_4 за станомом здоров`я рекомендовано змінити примусові заходи медичного характеру з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, однак не вказано, чи внаслідок такої зміни буде досягнуто мети примусових заходів медичного характеру обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню суспільно небезпечних діянь.

Також згідно з висновком ОСОБА_4 періодично лікувався в закладах психіатричної допомоги, починаючи з 1989 року. Його діагноз ускладнювався вживанням алкоголю.

Суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_4 вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

У висновку зазначено, що в ОСОБА_4 «появились настанови на ведення тверезого способу життя». Але на запитання суду щодо чинників, які сприяли вчиненню суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_4 заперечив, що таким чинником було вживання алкоголю. Така відповідь викликає сумнів у висновку про появу «настанов на ведення тверезого способу життя».

Згідно з п. 19 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених наказом МОЗ України від 31.08.2017 № 992, оцінка ризику скоєння пацієнтом СНД оцінюється за допомогою шкали оцінки ризику (HCR-20 Version 3 та інші).

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів оцінка ризику скоєння ОСОБА_4 СНД оцінюється як низька. Однак у висновку не зазначено хто провів оцінку ризику скоєння пацієнтом СНД, а по-друге, оцінка ризику скоєння пацієнтом СНД за опитувальником HCR-20 Version 3 повинна фіксуватися у відповідному опитувальнику за підписом лікаря, який провів це опитування (форма опитувальника викладена на сайті http://hcr-20.com). Опитувальник HCR-20 Version 3 до висновку комісії лікарів-психіатрів не додано.

З огляду на вищезазначене суд визнає висновок комісії лікарів-психіатрів необґрунтованим та відмовляє в задоволенні заяви.

Оскільки суд не встановив підстав для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, вони підлягають продовженню на строк три місяці.

Керуючись ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514 КПК України,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні заяви представника віддаленого структурного підрозділу № 2 Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_3 про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на строк три місяці.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів із дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1