Справа № 145/886/24
Провадження №11-кп/801/841/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000077, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року за апеляційною скаргою адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час судового розгляду кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення з 22 січня 2024 року по день набрання вироком законної сили.

Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на шістдесят днів, з 28 травня 2025 року до 26 липня 2025 року.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 200 000 грн у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 22 січня 2024 року у проміжок часу з 17:30 год по 20:00 год він перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні літньої кухні вживав алкогольні напої з ОСОБА_12 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого ОСОБА_7 взяв до рук кухонний ніж та діючи умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, наніс не менше дванадцяти ударів цим ножем у груди та живіт ОСОБА_12 та перерізав йому шию.

Надалі ОСОБА_7 , не будучи впевненим, що ОСОБА_12 помер, діючи умисно, продовжуючи діяти з особливою жорстокістю, з метою спричинення сильного фізичного болю потерпілому і завдання йому особливих страждань і мук, проявляючи особливу жорстокість та зухвалість, за допомогою кухонного ножа, наніс потерпілому дві колото-різані рани під обома очними ділянками, перерізав передню стінку черевної порожнини та ампутував статеві органи.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5 від 26 лютого 2024 року в ОСОБА_12 виявлено різану рану шиї з повним пересіченням органів шиї, численні колото-різані поранення грудей та живота справа не менше 2, які проникають в черевну порожнину, зліва не менше 10, 2 з яких проникають в черевну порожнину та плевральну порожнину зліва, 3 проникають в ліву плевральну порожнину, пошкоджуючи паренхіму легень, 1 проникає в клітковину заочеревного простору зліва, пошкоджуючи ліву нирку, 4 є пошкодженнями м`яких тканин та їх судин в ділянці задньої поверхні грудей.

Указані ушкодження виникли від дії гострого предмету (предметів), що має відповідно ріжучі та колото-ріжучі властивості, дані ушкодження є прижиттєвими, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення належать до тяжких тілесних ушкоджень та стоять в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_12 наступила безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень від гострої масивної крововтрати унаслідок описаних ушкоджень шиї, грудей та живота.

Окрім цього, на трупі ОСОБА_12 виявлено колото-різані рани в обох очних ділянках, виявлена рана передньої стінки черевної порожнини з пошкодженням великого чепця, петель тонкого кишечнику та його брижі, дефект статевих органів з утворенням овальної форми рани. Дані ушкодження виникли від дії гострого предмету (предметів), які мають відповідно ріжучі та колото-ріжучі властивості після настання смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які її подали

В апеляційній скарзі захисники обвинуваченого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просять:

повторно дослідити письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження;

вирок місцевого суду скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

обвинувальний вирок ухвалено на підставі суперечливих доказів, без відображення конкретних даних, які свідчать про їх належність, логічність та послідовність;

ураховуючи, що потерпіла та свідки не були очевидцями конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_12 , а також очевидцями вчинення кримінального правопорушення, їх показання не можуть бути використані як доказ, та покладені судом в основу обвинувального вироку;

стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 та представник потерпілих адвокат ОСОБА_10 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, указали, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що указані норми закону в частині доведеності вини, кваліфікації дій та призначення покарання обвинуваченому судом дотримані, а висновки належним чином умотивовані.

Доводи апеляційної скарги захисників в частині того, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність є безпідставними, оскільки висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України при обставинах, викладених у вироку, є доведеною «поза розумним сумнівом», яка слідує зі співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів безпосередньо досліджених місцевим судом.

Так, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що з обвинуваченим знайома тривалий час. 22 січня 2024 року вона прийшла додому, де перебував її чоловік ОСОБА_12 , який сказав, що піде провідати ОСОБА_7 . Близько 14:00 год він вийшов з дому. О 15:30 год вона зателефонувала йому, чула чоловічі голоси. Чоловік відповів, що ще трохи посидить. Останній раз вона спілкувалася з чоловіком телефоном о 17:30 год, просила повертатися додому, але він не прийшов. Близько 18:00 год дзвінки залишилися без відповіді. О 20:00 год вона вирушила в напрямку будинку ОСОБА_7 , де дорогою зустріла обвинуваченого. На її запитання про чоловіка той відповів, що його вбили, розчленували та він лежить на його подвір`ї. Надалі вона зателефонувала дочці, а обвинувачений у цей момент схопив її за плече та запитав куди вона дзвонить і чому кричить. Невдовзі приїхав її зять, який посадив ОСОБА_7 в автомобіль і разом вони вирушили до його будинку. Її на територію не пустили, лише повідомили, що чоловік убитий.

Також указала, що обвинувачений, коли вживає алкоголь, стає агресивним. Поданий до суду цивільний позов підтримала у повному обсязі та просила призначити обвинуваченому суворе покарання.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 22 січня 2024 року йому зателефонувала теща ОСОБА_11 та повідомила, що тесть пішов до товариша й не повернувся, тому вона йде його шукати. Згодом вона знову подзвонила та сказала, що зустріла ОСОБА_7 , який повідомив їй, що тесть лежить на його подвір`ї розчленований. Він одразу приїхав до місця, де чекали теща та ОСОБА_7 . Обвинувачений був у стані сп`яніння, неохоче сідав в автомобіль, але його все ж посадили та поїхали до його будинку. На місці ОСОБА_7 попрямував до літньої кухні, він пішов за ним, де на подвір`ї побачив тіло тестя, накрите ганчір`ям. Відкинувши ганчір`я, він переконався, що це дійсно ОСОБА_12 , на тілі якого були численні ушкодження.

Обвинувачений при цьому стверджував, що нічого не робив та нічого не бачив, оскільки був у туалеті. Він викликав поліцію та повідомив іншого зятя ОСОБА_14 . Указав, що в літній кухні на столі були чарки, пляшка й залишки їжі, підлога була вимита, з розводами червоного кольору. На вулиці лежав сніг, але слідів майже не було, натомість від кухні до тіла убитого тяглися сліди волочіння. Зазначив, що тесть був спокійною людиною і ворогів не мав.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомив, що 22 січня 2024 року близько 20:00-21:00 год йому зателефонував ОСОБА_13 та повідомив про смерть тестя, який пішов у гості до знайомого. Разом вони прибули до будинку ОСОБА_7 у м. Гнівань. Він зайшов на подвір`я та побачив накрите тіло тестя, яке лежало на спині за півтора метра від входу до літньої кухні, ногами до дверей. Від кухні до тіла були помітні сліди волочіння. На тілі були численні ушкодження: воно було розрізане, горло перерізане, статеві органи відрізані й лежали поряд. До приїзду поліції ОСОБА_7 перебував поруч, був у стані сп`яніння, висував різні версії події та запевняв, що він цього не робив. Указав, що потерпілий ОСОБА_12 був спокійною, неконфліктною людиною і ворогів не мав.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що є сусідом обвинуваченого. Знайомий з ним близько п`яти років. Час від часу відвідував його, оскільки доньки ОСОБА_7 проживають за кордоном і просили навідувати батька.

22 січня 2024 року близько 16:35 год він зайшов до ОСОБА_7 , щоб передати газети. У літній кухні обвинувачений разом із ОСОБА_12 сиділи за столом та вживали алкогольні напої. Обидва вже були напідпитку. Вони запропонували йому випити, він погодився та двічі випив з ними. Спочатку розмова була спокійною, чоловіки згадували молодість, однак потім між ними виникла незрозуміла суперечка. Пробувши у обвинуваченого близько 15-20 хвилин, він вирішив піти додому. Указав, що раніше допомагав ОСОБА_7 спілкуватися з доньками по відеозв`язку, чув, що він нормально з ними розмовляв. Зазначив, що у обвинуваченого є незначні проблеми зі слухом. Він просив говорити трохи голосніше, але завжди чув і розумів сказане.

На підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції послався і на досліджені в ході судового розгляду письмові докази, а саме:

протокол огляду місця події від 22 січня 2024 року, разом з ілюстративною таблицею, відповідно до якого місцем огляду є територія будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; під час огляду, з метою перевірки інформації, що надійшла по спецлінії «102», було здійснено вхід на територію указаного господарства через хвіртку; зафіксовано труп чоловічої статі в положенні лежачи на спині, його одяг, наявні тілесні ушкодження, а також сліди речовини бурого кольору у вигляді потьоків на сніговому покриві землі;

під час огляду літньої кухні виявлено саморобний ніж з руків`ям темного кольору, сліди РБК у вигляді плям, сліди низу взуття, чашку білого кольору зі слідами РБК на ручці, ніж з руків`ям чорного кольору та лезом зі слідами РБК, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, карту на знижку, грошові кошти в сумі п`ятсот гривень, мобільний телефон темного кольору з чохлом, кімнатні тапочки синього кольору зі слідами РБК на зовнішній поверхні;

протокол огляду трупа від 23 січня 2024 року, який був виявлений з ознаками насильницької смерті за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом якого був ОСОБА_12 ;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23 січня 2024 року, відповідно до якого 22 січня 2024 року о 23:25 год було затримано ОСОБА_7 безпосереднього після вчинення злочину;

під час особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено та вилучено: куртку чорного кольору із пошкодженням по задній поверхні, байкову клітчату сорочку темно-синього кольору із білими полосами, кофту сірого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору на рукаві, теплі спортивні штани сірого кольору, пару сірих шкарпеток сірого кольору, пару прорезинених калош чорного кольору, металеві ножиці із пластиковим ручками зеленого кольору, які поміщено та упаковано до полімерних спец. пакетів НПУ СУ;

висновок експерта № 05 від 26 лютого 2024 року, відповідно до якого:

«при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлені різана рана шиї з повним пересіченням органів шиї, численні колото-різані поранення грудей та живота справа не менше 2 (двох), які проникають в черевну порожнину, зліва не менше 10 (десяти), дві з яких проникають в черевну порожнину та плевральну порожнину зліва, три проникають в ліву плевральну порожнину пошкоджуючи паренхіму легень, одна проникає в клітковину заочеревного простору зліва пошкоджуючи ліву нирку, чотири є пошкодженнями м`яких тканин та їх судин в ділянці задньої поверхні грудей;

всі описані ушкодження виникли від дії гострого предмету (предметів), що має відповідно ріжучі та колюче-ріжучі властивості, дані ушкодження є прижиттєвими, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення належать до тяжких тілесних ушкоджень та стоять в причинному зв`язку зі смертю;

судово-медичних даних які б дали можливість висловитись про черговість, порядок та тривалість отримання вище описаних тілесних ушкоджень немає;

смерть ОСОБА_12 настала безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень від гострої масивної крововтрати, внаслідок описаних ушкоджень шиї, грудей та живота - 22 січня 2024 року;

між смертю і вище указаними пораненнями шиї, грудей та живота прямий причинний зв`язок;

положення ОСОБА_12 , взаєморозташування його та нападника на час отримання ушкоджень могли бути будь-якими за умови досяжності рук нападника вражених поверхонь на тілі потерпілого;

на трупі ОСОБА_12 виявлено колото-різані рани в обох очних ділянках, виявлена рана передньої стінки черевної порожнини з пошкодженням великого чепця, петель тонкого кишечнику та його брижі, дефект статевих органів з утворенням овальної форми рани; дані ушкодження виникли від дії гострого предмету (предметів) які мають відповідно колото-ріжучі та ріжучі властивості після настання смерті;

на трупі виявлено синець правої вушної раковини, крововиливи в м`які тканини обох скроневих ділянок більше справа, синець в правій очній ділянці, дані ушкодження є прижиттєвими мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять;

при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_12 виявлено 2,6 ‰ етилового алкоголю, в сечі 2,4 ‰; зазвичай така концентрація алкоголю у живих осіб, відповідно орієнтовній таблиці, може відповідати сильному алкогольному сп`янінню;

при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 морфологічних ознак гострих та хронічних патологічних процесів не виявлено»;

висновок експерта № 87 від 02 лютого 2024 року, відповідно до якого:

«кров від трупа потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО»;

висновок експерта № 99 від 08 лютого 2024 року, відповідно до якого:

«кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО»;

висновок експерта № 88 від 12 лютого 2024 року, відповідно до якого:

«кров від трупа потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

у плямах на сорочці та кофті, що належать ОСОБА_7 встановлено наявність крові людини групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її як від трупа ОСОБА_12 , так і від будь-якої іншої особи з такою ж групою крові, і, в тому числі, від гр-на ОСОБА_7 ;

у плямах на штанах та правій галоші, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої встановлено антиген А;

таким чином, кров у вказаних об`єктах може відноситись до групи А ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її як від трупа ОСОБА_12 , так і від будь-якої іншої особи з такою ж групою крові, і, у тому числі, від гр-на ОСОБА_7 »;

висновок експерта № 89 від 16 лютого 2024 року, відповідно до якого:

«кров від трупа потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

у плямах на змиві з підлоги, змиві з бетонної основи порогу, парі капців, дошці (фрагмент порогу), вилучених при ОМП, встановлено наявність крові людини групи А ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її як від трупа ОСОБА_12 так і від будь-якої іншої особи з такою ж групою крові, і, в тому числі, від гр-на ОСОБА_7 ;

у плямах на кружці, вилученій при ОМП, встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої встановлено антиген А;

таким чином, кров у вказаному об`єкті може відноситись до групи А з ізогемаглютинином анти-В, що не виключає походження її як від трупа гр-на ОСОБА_12 , так і від будь-якої іншої особи з такою ж групою крові, і, у тому числі, від гр-на ОСОБА_7 »;

висновок експерта № 38 від 19 лютого 2024, відповідно до якого:

«кров потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

при дослідженні піднігтьового вмісту правої та лівої рук підозрюваного гр-на ОСОБА_7 наявність крові не встановлена;

виявлено епітеліальні клітини людини, статева належність яких не встановлена у зв`язку з відсутністю в поодиноких збережених, придатних для цитологічного дослідження ядрах клітин відповідних статево-специфічних ознак; також при дослідженні мікропрепаратів об`єктів № №1, 2 виявлено пласти епітеліальних клітин, статева належність яких не встановлена у зв`язку з відсутністю збережених, придатних для цитологічного дослідження ядер клітин, що розміщені в пластинах;

при визначенні групової належності виявлених епітеліальних клітин був виявлений анти-ген А, що визначає А(ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО;

таким чином, виявлені епітеліальні клітини можуть походити від будь-якої особи (осіб) з групою крові А(ІІ), у тому числі як від підозрюваного гр-на ОСОБА_7 (за рахунок антигену А), так і від потерпілого гр-на ОСОБА_12 (за рахунок антигену А)»;

висновок експерта № 88 від 01 квітня 2024 року, відповідно до якого:

кров від трупа потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В за ізосерологічною системою АВО;

при дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки потерпілого ОСОБА_12 встановлено наявність крові людини чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої був виявлений антиген А, що може визначати А(ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО;

при визначенні групової належності епітеліальних клітин в об`єктах № № 1,2 (права та ліва рука потерпілого ОСОБА_12 ) був виявлений антиген А, що може визначати А(II) групу крові ізосерологічної системи АВО;

ураховуючи отримані результати, статеву та групову характеристику осіб, що проходять у справі, походження слідів крові в піднігтьовому вмісті лівої руки потерпілого ОСОБА_12 (об`єкт № 2) може бути від будь-якого одного чи кількох чоловіків з групою крові А(ІІ), у тому числі як від потерпілого ОСОБА_12 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається;

крім того, ураховуючи отримані результати та групову характеристику осіб, що проходять у справі, походження епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої та лівої рук потерпілого ОСОБА_12 (об`єкти № № 1, 2) може бути від будь-якої однієї чи кількох осіб з групою крові А(ІІ), у тому числі як від самого потерпілого ОСОБА_12 , так і від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається»;

висновок експерта № СЕ-19/102-24/1833-БД від 22 квітня 2024 року, відповідно до якого:

«у результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкт № 1) та зразка крові потерпілого ОСОБА_12 (об`єкт № 2);

на поверхні наданого на дослідження кухонного ножа (об`єкти № № 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами;

у результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні наданого на дослідження кухонного ножа (об`єкти № № 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9);

генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявленні на поверхні наданого на дослідження кухонного ножа (об`єкти № № 3, 5) збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 (об`єкт № 2), та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкт № 1);

генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на поверхні наданого на дослідження кухонного ножа (об`єкти № № 4, 6, 7, 8, 9) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 (об`єкт №1) та зразка крові потерпілого ОСОБА_12 (об`єкт № 2)»;

висновок експерта № 90, 91, 92 від 12 квітня 2024 року, відповідно до якого:

«на запитання: «Який характер та механізм виникнення пошкоджень на фрагментах вирізок шкіри, хрящів та одязі трупа ОСОБА_12 .?», було надано таку відповідь:

«ушкодження виявлені на надісланих фрагментах шкіри у вигляді колото-різаних ран утворилися від одноразового (по 1 на фрагмент шкіри) зовнішнього механічного травматичного впливу колюче-ріжучим знаряддям, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), мала вістря, один нерівномірно-гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий) з «П»-подібним поперечним перетином, шириною близько «1,2-1.3мм» і вираженими ребрами на що вказують виявлені морфологічні особливості виявлених на надісланих фрагментах шкіри ран;

при спричиненні указаних ран, клинкове знаряддя своєю подовжньою віссю було орієнтоване наближено до прямого кута по відношенню до надісланих фрагментів шкіри, що підтверджується характером та орієнтацією країв та стінок виявлених ран»;

ураховуючи характер та орієнтацію виявлених ушкоджень на надісланих фрагментах шкіри слід думати, що в момент заподіяння:

«рани фрагменту шкіри № 1 обуховий («П» - подібний) край клинка (відносно надісланих фрагментів шкіри) був зорієнтований праворуч, наближено на «90» градусів, а лезовий (заточений) край клинка був звернений ліворуч на «270» градусів відповідно повного правильного умовного кола на, що вказують виявлені морфологічні особливості вказаної рани;

рани фрагменту шкіри № 2 обуховий («П» - подібний) край клинка (відносно надісланих фрагментів шкіри) був зорієнтований ліворуч, наближено на «270» градусів, а лезовий (заточений) край клинка був звернений праворуч на «90» градусів відповідно повного правильного умовного кола, на що вказують виявлені морфологічні особливості вказаної рани;

характер скошених по горизонталі стінок (з орієнтацією їх довжинників на «100» і «280» градусів відповідно повного правильного умовного кола для рани фрагмента шкіри № 2 та на «80» і «260» градусів для рани фрагмента шкіри № 1), скошених П-подібних кінців ран (на «300» градусів відповідно умовного повного правильного кола для рани фрагмента шкіри № 2 та на «120» градусів для рани фрагмента шкіри № 1), указує на можливість їх виникнення в момент утворення указаних ушкоджень за рахунок прокручування травмуючого (слідоутворюючого) предмету за годинникової стрілкою (відносно надісланих фрагментів шкіри);

виявлений надрив епідермісу вздовж верхнього кута «П»-подібного кінця рани фрагмента шкіри № 2 свідчить про можливість його виникнення в момент утворення указаної рани з упором на відповідне ребро його обухового краю»;

при судово-медичному дослідженні надісланої куртки (в постанові зазначена як «кофта») від гр. ОСОБА_12 , виявлено:

«на передній поверхні лівої полички куртки, а також на спинці куртки зліва у всіх її третинах виявлені множинні (16) однотипні пошкодження у вигляді наскрізних щілиноподібних та веретеноподібних отворів; на передній частині джемпера (в постанові зазначений як «кофта») ліворуч, та на спинці ліворуч виявлені множинні (12) однотипні пошкодження у вигляді наскрізних щілиноподібних та веретеноподібних отворів; на кофті (в постанові зазначена як «футболка») на передній частині ліворуч та на спинці ліворуч виявлені множинні (12) однотипні пошкодження у вигляді наскрізних щілиноподібних та веретеноподібних отворів. Морфологічні особливості усіх виявлених на куртці, джемпері та кофті пошкоджень свідчать про те, що вони є колото-різаними, заподіяними колюче-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), мала вістря, один нерівномірно гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), з «П»-подібним поперечним перетином, з чітко вираженими ребрами;

характеристики виявленого пошкодження № 2 на нижній частині передньої поверхні надісланого джемпера синього кольору свідчить про можливе провертання клинка за годинникової стрілкою в момент витягання слідоутворюючої частини колюче-ріжучого предмета»;

при судово-медичній експертизі штанів та трусів виявлено пошкодження матеріалу по передній поверхні штанів в ділянці гульфика та по передній поверхні трусів в ділянці поясної частини та гульфика, що утворилися при дії предмету, що мав ріжучі властивості, про конструктивні особливості якого судити не представляється можливим за рахунок відсутності залишених специфічних трасологічних ознак;

на запитання: «Чи могли дані пошкодження утворитись внаслідок дії ножа, наданим на експертизу?», надано таку відповідь:

«проведеним порівняльним дослідженням установлено, що колото-різані пошкодження, виявлені на представленому одязі (куртка, джемпер та кофта) від трупа ОСОБА_12 та фрагментах шкіри від трупа ОСОБА_12 , заподіяні клинком надісланого ножа або іншим клинком з аналогічними конструктивними особливостями, вістря, властивостями обуха»;

на запитання: «Чи наявні сліди металізації на фрагментах шкіри, вилучених з трупа ОСОБА_12 .?», надано таку відповідь:

«при проведенні кольорової хімічної реакції на залізо реакція Перльса фрагментів шкіри від трупа ОСОБА_12 , подекуди по краях ушкодження з`явилося слабке блідо-зелене забарвлення, що характерне для наявності заліза чи його сполук».

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Так, під час апеляційного розгляду задоволено клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та безпосередньо повторно досліджені такі докази:

висновок експерта № 87 від 02 лютого 2024 року, висновок експерта № 88 від 12 лютого 2024 року, висновок експерта № 89 від 16 лютого 2024 року, висновок експерта № 99 від 08 лютого 2024 року, висновок експерта № 100 від 06 лютого 2024 року, висновок експерта № 38 від 19 лютого 2024, висновок експерта № 39 від 02 лютого 2024 року, висновок експерта № СЕ-19/102-24/1832-Д від 01 лютого 2024 року, висновок експерта № 88 від 01 квітня 2024 року.

Аналізуючи безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо указують на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції і про те, що до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 слід віднестись критично та розцінювати їх як спосіб захисту, оскільки вони не відповідають обстановці та не узгоджуються в сукупності разом з іншими доказами, а сама поведінка обвинуваченого направлена на ухилення від відповідальності за вчинений злочин та покращення свого становища.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) знайшла своє підтвердження та його дії правильно кваліфіковані судом за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю.

Доводи апеляційної скарги захисників про те, що матеріали справи не містять прямих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , а вирок суду ґрунтується на недостовірних та необґрунтованих доказах, зокрема показаннях потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які не були очевидцями вчинення злочину є безпідставними з огляду на таке.

Доказування ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів.

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19 зроблено висновок, що:

«згідно зі ст. 85 КПК України належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. При цьому чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (щодо конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. У свою чергу ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з погляду належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з погляду достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (доказування) факту вчинення злочину конкретною особою. Отже, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, зокрема непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність поза розумним сумнівом».

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 суду повідомила, що її чоловік близько 14:00 год пішов в гості до ОСОБА_7 та востаннє вона з ним спілкувалась по телефону о 17:30 год. Указала, що обвинувачений, коли вживає алкоголь - стає агресивним.

Із показань свідка ОСОБА_15 місцевим судом установлено, що в день події між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виникла суперечка. Свідок указав, що у приміщенні літньої кухні під час розпивання алкогольних напоїв обвинувачений та потерпілий згадували молоді роки, однак ця розмова переросла у конфлікт, у зв`язку з чим він залишив приміщення та пішов додому.

З показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 слідує, на їх переконання, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 були заподіяні у приміщенні літньої кухні, оскільки від її дверей до місця виявлення тіла тягнулися сліди волочіння. При цьому саме тіло знаходилось на подвір`ї безпосередньо біля входу до указаного приміщення.

Указані свідки не були безпосередніми очевидцями вчинення злочину, проте їх показання дозволяють суду дійти висновку про спосіб його вчинення, поведінку обвинуваченого та мотиви вчиненого вбивства.

За указаних вище обставин, апеляційний суд визнає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо відсутності прямих доказів того, що саме обвинувачений ОСОБА_7 здійснив вбивство ОСОБА_12 , оскільки на його речах, на вилучених ножах, кров не встановлена, а також, в ході проведення дослідження піднігтьового вмісту правої та лівої рук ОСОБА_7 наявність крові не встановлена, та розцінює їх, як намагання покращити становище обвинуваченого, оскільки дослідженні судом першої інстанції докази у своїй сукупності указують на те, що саме обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення.

Ба більше, з висновків експертів слідує, що на більшості вилучених речах установлено наявність крові людини групи А ізогемаглютинином анти-В. Однак, зважаючи на однакову групову належність крові обвинуваченого та загиблого, їх походження не виключається, як від ОСОБА_12 так і від ОСОБА_7 , тому твердження сторони захисту не у повній мірі відповідають обставинам, які були встановлені експертами у ході проведення експертних досліджень та не указують на недоведеність вини обвинуваченого.

Аргументи сторони захисту не є переконливими та не свідчать про наявність таких суттєвих обставин, які б були підставою для визнання доказів недопустимими та ставили під сумнів причетність обвинуваченого до кримінального правопорушення за встановлених місцевим судом обставин.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду зі сторони захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, ураховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду цього кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було, як і не було озвучено обставин, які б свідчили про вчинення злочину іншою особою.

Не відповідають фактичним обставинам та є безпідставними доводи захисників про допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Колегія суддів вважає, що за результатами апеляційного перегляду не встановлено та стороною захисту у поданій апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Ба більше, незгода обвинуваченого та його захисників з результатами досліджених в суді першої інстанції доказів не є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, та наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом обговорення у суді першої інстанції, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої захисником не спростована.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не установлено.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4