У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2025 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суд Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

УСТАНОВИВ:

10.10.2025 ОСОБА_3 звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із скаргою на постанову старшого слідчого Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 21.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000224 від 22.05.2025. З указаною постановою вона незгодна, вважає її неправомірною, передчасною та такою, що підлягає скасуванню через таке: на експертизу потерпілу відправили на третю добу; не були враховані свідчення усіх свідків по причині відмови їх представників (батьків); у неї є відеосвідчення одного свідка, але не додане до справи, бо батьки не дали згоди; ОСОБА_6 являється двоюрідним братом ОСОБА_7 , тому його свідчення вважає змовою; постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих, просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки факт вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 152 КК України зібраними матеріалами під час досудового розслідування не доведено.

Слідчий суддя вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000224, встановив такі обставини.

Постановою старшого слідчого Жмеринського РВ ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 від 21.07.2025 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000224 від 22.05.2025, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Таке рішення слідчим прийнято з таких підстав. 22.05.2025 о 00:01 надійшло повідомлення по спец лінії 102 від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що його доньку (падчерку), якій 13 років зґвалтували оральним шляхом, особа віком 15 років.

У ході проведення досудового розслідування було допитано потерпілу та свідків щодо обставин кримінального правопорушення.

Встановлено, що 22.05.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась з письмовою заявою про те, що місцевий житель ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 21.05.2025 близько 22:00, перебуваючи за межами с. Кармалюкове, вчинив дії сексуального характеру з використанням геніталій пов`язані з оральним проникненням в тіло її малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допитаний, за методикою «Зелена кімната», в якості свідка малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив, що 21.05.2025 у вечірній час перебував в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області в компанії друзів, серед яких був ОСОБА_10 та малолітня потерпіла ОСОБА_8 , яка вживала спиртні напої у великій кількості, а саме: «Рево» 2 пляшки, 1,5 л. вина і 2 л пива. Після вжитого алкоголю, близько 22:00 ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_10 прокататися на мотоциклі, після чого всі разом поїхали мотоциклом за межі с. Кармалюкове, де ОСОБА_8 стало погано і вона відійшла в сторону, де її знудило. Далі ОСОБА_8 покликала ОСОБА_10 до себе, і вони залишилися в стороні наодинці, а ОСОБА_6 їх очікував неподалік. У подальшому, приблизно через 5 хвилин, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та почув, як ОСОБА_8 звертаючись до ОСОБА_10 промовила: «хочеш, я зроблю тобі мінет?», на що ОСОБА_10 відповів: «Ні». Після чого ОСОБА_8 відвезли додому.

Допит ОСОБА_6 проводився за участі психолога ОСОБА_11 , яка надала органу досудового розслідування висновок, зазначивши, що під час допиту ОСОБА_6 демонстрував емоційну стриманість, відповідав коректно, без ознак фантазування чи вигадки. Спогади фрагментарні, що є нормальним явищем у разі свідчення травматичних подій у поєднанні з віковими особливостями мислення. Питання, сформовані слідчим, не викликали протесту чи явного стресу, але тематика сексуального характеру - очевидно емоційна, важка для дитини, оскільки малолітній під час свідчень не оперував спеціальними термінами або чіткими поняттями сексуального характеру, що відповідає віковим пізнавальним особливостям дитини 12 років, яка найімовірніше, не має повного розуміння сексуальної поведінки чи пов`язаних з нею дій. У своїх словах використовував побутові, узагальнені слова, намагався пояснити ситуацію через власні відчуття, що може свідчити про щирість у межах вікового словникового запасу та рівня пізнання, а не про свідоме приховування чи спотворення інформації.

Допитаний, за методикою «Зелена кімната», в якості свідка неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що 21.05.2025 у вечірній час перебував в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, в компанії друзів, серед яких був ОСОБА_6 та малолітня потерпіла ОСОБА_8 , яка вживала спиртні напої у великій кількості, а саме: «Рево» 2 пляшки, 1,5 л вина і 2 л пива. Після вжитого алкоголю, близько 22:00 ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_10 прокататися на мотоциклі, після чого останні двоє та ОСОБА_6 поїхали мотоциклом за межі с. Кармалюкове, де ОСОБА_8 стало погано і вона відійшла в сторону, де її знудило. Далі ОСОБА_8 покликала ОСОБА_10 до себе, де вони залишилися в стороні наодинці, а ОСОБА_6 їх очікував неподалік. У подальшому, приблизно через 5 хвилин, ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_10 цілуватися, однак останній відмовився, так як ОСОБА_8 перед цим знудило. Далі ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_10 зробити «мінет», однак останній відмовився, так як ОСОБА_8 перед цим знудило та йому було бридко.

Допит ОСОБА_10 проводився за участі психолога ОСОБА_12 , яка надала органу досудового розслідування висновок, зазначивши, що під час фази вільної розповіді дитина відповідала чітко на запитання слідчого про родичів і знайомих та відносини з ними, надаючи пояснення на уточнюючі запитання. Під час відповіді, долучалася мати для уточнення деталей. Дитина надає чіткі відповіді на запитання та уточнюючі фактори, які відтворюють деталізацію. Під час фази детальних запитань, неповнолітній надавав відповіді з уточнюючими елементами, демонструючи своєю невербалікою відкриту комунікацію, стосовно деяких запитань - доповнювала відповідь законний представник дитини (мати). Під час запитань щодо перебування дітей «на таборі», де відбувалася подія контакту між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дитина відповідала послідовно і впевнено. Коли розповідь підійшла до моменту про зближення, спостерігалися збільшення прояву та кількості жестів-адаптерів (які пов`язані з внутрішньою емоцією чи фізичною реакцією на стресову ситуацію або стан). В цей час дитина розгубилася і призупинила свою розповідь, потім адвокат дитини продовжив відповідь, транслюючи подальші події: де ОСОБА_13 пропонує... « цілуватися, але тобі стало гидко, потому що гидко, так? і ти відмовився?» надалі дитина сказала що так. «Ти хотів її забрати, але вона почала до тебе чіплятися?». На що дитина відповіла - «так». Це свідчить про проживання дитиною психоемоційного травмувального досвіду та реакції на сприйняття табуйованої тематики. Надалі ОСОБА_14 почав продовжувати розповідь про події у більш спокійній та деталізованій промові. На фазі завершення слідчий ставив повторювальні закриті запитання, які потребують короткої відповіді «так» або «ні». ОСОБА_14 надавав чіткі відповіді, що виражали впевненість. Але, коли питання стосувалося інтимного характеру, дитина поводила себе не впевнено, виражаючи сором`язливість. Потім, що стосувалося інших подій, ОСОБА_14 надавав чіткі відповіді та уточнення стосовно події, яка відбулася.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 від 28.05.2025 на тілі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено. Від гінекологічного обстеження ОСОБА_8 за згоди матері ОСОБА_3 відмовилася.

Згідно довідок-характеристик ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 ОСОБА_3 характеризуються з позитивної сторони, компрометуючі матеріали відносно останніх відсутні.

Допитана, за методикою «Зелена кімната», малолітня потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що 21.05.2025 у вечірній час, перебуваючи в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області, вживала спиртні напої, після чого близько 22:00 запропонувала ОСОБА_10 прокататися на мотоциклі, після чого останні двоє та ОСОБА_6 поїхали мотоциклом за межі с. Кармалюкове, де ОСОБА_8 стало погано і вона відійшла в сторону, де її знудило. Після чого внаслідок вживання алкогольних напоїв, що спричинило алкогольне отруєння, дезорієнтацію і порушення пам`яті, ОСОБА_8 , перебуваючи на одинці з ОСОБА_10 на пропозицію останнього щодо вступу у статеві зносини оральним шляхом з використанням геніталій, як пам`ятає, частково відмовилася, а згодом погодилася. Надалі ОСОБА_8 ставлячи під сумніви свої спогади вказує на те, що ОСОБА_10 вчинив дії сексуального характеру пов`язані з оральним проникненням у її тіло з використанням геніталій, від яких її знудило.

Допит ОСОБА_8 проводився за участі психолога ОСОБА_11 , яка надала органу досудового розслідування висновок, зазначивши, що під час спілкування ОСОБА_13 загалом трималась стримано, виявляла змішану реакцію - поєднання нервовості та сором`язливості, демонструвала стриману та замкнуту поведінку, що проявлялась у схрещених руках, опущеній голові та униканні зорового контакту (відведення погляду). Такі невербальні прояви можуть свідчити про внутрішній емоційний дискомфорт, сором, тривогу або напруження, викликані темою розмови або згадкою про подію, однак відповідала на поставлені слідчим запитання. При згадках про подію, пов`язану з можливим сексуальним контактом відзначалась зміна поведінки: дитина замовкала, відводила погляд, знижувала голос, спостерігались паузи перед відповідями, що можуть свідчити про внутрішню тривогу. Софія неодноразово наголошувала, що «пам`ятає погано», «все ніби в тумані» посилаючись на стан алкогольного сп`яніння, однак у той же час змогла описати окремі фрагменти ситуації, зокрема позицію тіла, у якій позі та де саме вона перебувала під час події та її бажання припинити контакт. Вказана манера реагування, відсутність фантазійних компонентів, поєднання мови тіла і змісту відповіді дають можливість вважати, що інформація, яку повідомила дівчина щира в межах її поточного уявлення про ситуацію.

Також, у ході досудового розслідування призначено та проведено експертами Вінницького НДЕКЦ судово психологічну експертизу. Висновком експерта

№ СЕ-19/102-25/14264-ПС від 30.06.2025 встановлено: …під час монологічного інтерв`ю ОСОБА_8 реконструюючи події, що піддані експертному дослідженню, підекспертна особа зазначила наступне: «В той день мені написав ОСОБА_16 , щоб я виходила гуляти, попередньо запитав чи я вдома? Я погодилась та в 15:30 вийшла з дому в напрямку центра. Спочатку ми гуляли лише вдвох з ОСОБА_17 , але згодом до нас приєднався ОСОБА_18 , який побачив мене. Потім ОСОБА_18 пішов в магазин та купив пиво та запропонував мені та ОСОБА_17 , через деякий час ОСОБА_17 теж пішов до магазину і купив ще пиво. Я вживала пиво разом із хлопцями, але мені воно не сподобалось. Після цього ОСОБА_18 запропонував мені щось купити та я попросила купити «Рево» і ми разом пішли на футбольне поле. Далі ОСОБА_18 і ОСОБА_17 стали п`яні, а я почувала себе добре. Далі ми ще гуляли в центрі, ОСОБА_18 ще купляв пиво, а мені «Рево». Згодом до нас приєднався ОСОБА_19 (9 років), який купив «Гараж» і червоне вино. Я випила вина та відчула, що сп`яніла і ми всі разом пішли на футбольне поле, де на лавочці сидів ОСОБА_14 , в якого був мотоцикл. Я не пам`ятаю хто запропонував, щоб поїхати покататись, але ОСОБА_14 сказав: «Сонь сідай! І ми поїхали». ОСОБА_14 за кермом, я посередині і ОСОБА_18 позаду мене. Ми поїхали за короварню. Далі я відійшла десь до лісу, бо стало погано, а ОСОБА_14 побіг за мною. Я присіла, а ОСОБА_14 , який був поруч почав питати: «Будеш робити мінет?» Я скала, що ні, а він продовжував: « ОСОБА_20 ?». Далі я почала нічого не понімати, що він хоче від мене. Потім він вроді би всунув свій член мені в рота він робив це вроді насильно... І потім все закінчилось та ми пішли. Нічого більше не було! Це все, що я пам`ятаю, бо я не могла стояти на ногах! Потім ми поїхали додому і коли приїхали до кінця вулички ОСОБА_14 сказав ОСОБА_18 , щоб той провів мене додому! Бабушка мене перша побачила та я їй все розповіла. Бабушка подзвонила до мами і потім ми поїхали в село ОСОБА_21 , бо знали, що ОСОБА_14 знаходиться там. Після цього мама написала заяву та ми почали часто їздити до відділку поліції.

Наразі я переходжу в 8 клас та переїжджаю навчатись до с-ща Сутиски. В мене є хлопець ОСОБА_17 , з яким ми зустрічаємось вже 3 місяці. В цій ситуації я дуже хочу, щоб покарали ОСОБА_18 ( ОСОБА_6 ), бо на мою думку він це все підстроїв, щодо ОСОБА_14 ( ОСОБА_10 ) не знаю. Я дуже би хотіла повернути час назад та все змінити! Ситуація ця для мене закінчиться тоді, коли я перестану їздити до поліції та я гадаю, що в майбутньому у мене буде все нормально. Для себе я вирішила, що пити я більше не буду!»...

…Таким чином аналізуючи співбесіду з підекспертною особою та надані на дослідження матеріали слід зазначити наступне: рівень сексуальної обізнаності підекспертної особи відповідає вікові ОСОБА_8 ; відсутність змін, про які розповідає ОСОБА_8 особисто, вказує на те, що пролонгована у часі ситуація (близько 1 місяця) не є для неї, на момент проведення психодіагностичної бесіди, психотравмувальною.

За результатами тестування ОСОБА_8 характеризується багатством та яскравістю емоційних переживань, жваво реагує на оточуючі події, можливі коливання настрою протягом дня. У власних бурних емоційних проявах не обов`язково щира. Сором`язлива, з рисами емоційної незрілості, соціальної труднощами соціальної адаптації. Художній склад мислення, елементи артистизму в поведінці, потреба в сильних переживаннях, багата уява, підвищена ранимість, вразливість, мрійливість. Схильність до вибору занять у сфері мистецтва і уникнення рамок режимних видів діяльності і формальностей. Напруженість в контактах вузького кола спілкування. Протест відносно заборон і небажаних обмежень. Потреба розпоряджатися своєю долею. Контроль психоемоційних проявів достатній…»

Окрім того, згідно висновку експертизи: у ОСОБА_8 відсутні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають повноцінному соціальному функціонуванню та психологічному благополуччю і виникли внаслідок вчинення дій сексуального характеру з боку ОСОБА_10 . Ситуація, що досліджується за справою не є психотравмувальною для ОСОБА_8 .

Ураховуючи викладене, слідчий робить висновок що, потерпіла ОСОБА_8 , вказуючи на стан алкогольного сп`яніння, самостійно ставить під сумнів, як відсутність своєї згоди на статеві зносини з ОСОБА_10 , так і сам факт вчинення ОСОБА_10 дії сексуального характеру з використанням геніталій пов`язаних з оральним проникненням в її тіло, що викликає розумні сумніви у реальності подій які описує потерпіла.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до кримінальної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчим не отримано беззаперечних доказів та фактичних даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_10 насильницьких дій сексуального характеру відносно ОСОБА_22 , а також відсутності добровільної згоди неповнолітньої ОСОБА_22 на вступ у статеві зносини з ОСОБА_10 .

Пунктом 1 статті 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 23 КК України встановлено, що виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У п. 4 ст. 9 КПК України передбачено, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Так, пп. а) п. 1 ст. 18 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (далі Конвенція), яка ратифікована Україною, передбачено, що кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення криміналізації такої умисної поведінки: а) заняття діяльністю сексуального характеру з дитиною, яка не досягла передбаченого законодавством віку для заняття діяльністю сексуального характеру.

У той же час положеннями п. 3 ст. 18 Конвенції визначено, що дія положень підпункту «a» пункту 1 цієї статті не поширюється на врегулювання статевих стосунків між неповнолітніми, що здійснюються за взаємною згодою.

Пунктом 5 статті 3 КК України передбачено, що закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З огляду на викладене у даній ситуації необхідним і пріоритетним є застосування норм міжнародного права, зокрема Конвенції, відповідно до якої, як зазначалося вище, передбачено, що не можуть бути криміналізовані статеві стосунки між неповнолітніми, що здійснюються за взаємною згодою.

Враховуючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , є неповнолітніми, беззаперечні докази того, що статеві стосунки між ними відбувались з застосування насильства чи погроз, та за відсутності згоди, ОСОБА_10 , згідно положень Конвенції, не може бути суб`єктом вказаного злочину.

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являючись неповнолітнім, не маючи права керувати будь-яким транспортним засобом, 21.05.2025 керував транспортним засобом «Musstang Challenge GT 250» в с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області.

Також встановлено, що під час відпочинку у с. Кармалюкове Жмеринського району Вінницької області малолітні ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , 21.05.2025 вживали спиртні напої, які придбали в магазині «Продукти» в с. Кармалюкове по вул. Центральна. Відносно продавця ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка здійснила збут алкогольних напоїв малолітнім, складено адміністративний протокол (а.с.3-6, кримінального провадження 148-151).

Суд наголошує, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні передбачені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Згідно з ч 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься в ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі: відсутності події кримінального правопорушення, або ж встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, дізнавачем належних та допустимих доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Таким критеріям постанова слідчого СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 21.07.2025 про закриття кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 22.05.2025 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, відповідає, вона мотивована, її зміст повністю відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження№0000224, у ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Відповідно до п. 4) ч. 2 ст. 307 КПК України, суд дійшов висновку у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 21.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000224 від 22.05.2025 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_29

Повний текст ухвали буде оголошено о 10:00 30.10.2025