КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/9338/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 321-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 321-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000560 від 18.03.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління НП України ОСОБА_10 ,звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 321-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Просив продовжити підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у межах 1 650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 996 200 гривень.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , 28.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень, а саме:

-у придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту за допомогою інформаційних систем, у тому числі Інтернету, завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 3211 КК України;

-у придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту за допомогою інформаційних систем, у тому числі Інтернету, завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчинених організованою групою повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 3211 КК України.

30.05.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.07.2025 включно, з можливістю внесення застави в розмірі 1 211 200 грн. 00 коп.

03.06.2025 ОСОБА_9 звільнений з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

18.06.2025 колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.07.2025 включно.

Одночасно, ухвалою суду підозрюваному ОСОБА_9 визначено заставу у розмірі 9 000 000 (дев`ять мільйонів гривень), при цьому зарахувати в цю суму сплачений розмір застави в розмірі 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті гривень), згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2025. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора продовжено строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 18.03.2024 до 3-х місяців, тобто до 28.08.2025.

23.07.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.08.2025 включно, з можливістю внесення застави 9 000 000 (дев`ять мільйонів) гривень. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

12.08.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва продовжено строки досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 18.03.2024 до 6-х місяців, тобто до 28.11.2025.

21.08.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19.10.2025, з можливістю внесення застави у межах 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 996 200 гривень. У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_9 обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

16.10.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.11.2025, з можливістю внесення застави у межах 1650 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 996 200 гривень.

Слідчий вказував, що характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у їх вчиненні, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання, незаконними засобами через залякування впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів або надали викривальні покази, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, слідчий вказує, що з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним продовження строку дії застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року клопотання слідчого задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23.01.2026 включно.

Одночасно визначено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 1 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 542 000 грн. 00 коп.

Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , 27.11.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог матеріального права та процесуального законодавства, прийнятою без врахування всіх обставин справи.

Сторона захисту вважає, що судом першої інстанції істотно порушені вимоги ст.132 ч.3 п.п. 1, 2 КПК України, адже суд не взяв до уваги «формальність» кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_9 , відсутність будь-яких збитків та шкоди в цілому від даного правопорушення.

Слідчим суддею не враховано відсутність ризиків, передбачених ст.177, 178 КПК України.

Суд першої інстанції встановлюючи в альтернативу тримання ОСОБА_9 під вартою запобіжний захід у вигляді застави не обґрунтував адекватність та співмірність такої застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 18.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львів, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , 28.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень, а саме:

-у придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту за допомогою інформаційних систем, у тому числі Інтернету, завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 3211 КК України;

-у придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту за допомогою інформаційних систем, у тому числі Інтернету, завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчинених організованою групою повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 3211 КК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, які викладені з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та на підставі їх встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 321-1 КК України.

Слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри, чогось безпідставного чи недопустимого не встановив.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правомірного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що заявлені у клопотанні слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам, враховуючи дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Доводи апелянтів про те, що в поведінці ОСОБА_9 відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчим суддею прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, щодо посилань захисника на те, що жодного доказу на підтвердження наявності будь-якого із зазначених прокурором ризиків, слідчим до суду не надано, колегія суддів наголошує на тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Відтак, як уже зазначалось вище, з урахуванням даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, характеру вчинених злочинів, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі вказаних ризиків.

Продовживши підозрюваному ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 4 542 000 грн.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею розмір застави, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_9 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги посилання апелянта на характеристику підозрюваного ОСОБА_9 , а саме міцність соціальних зв`язків та репутацію ОСОБА_9 , проте дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ..

Інші доводи апеляційних скарг висновків слідчого судді щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_9 строку тримання під вартою також не невілюють та підлягають з`ясуванню під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, взявши до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3