ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000069, в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить оскаржену ухвалу суду скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що під час судового розгляду, 03 липня 2025 року, прокурором було складено обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні № 0000069 від 06 грудня 2012 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , відповідно до якого:

- ОСОБА_12 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ст. 118, ч. 1 ст. 396 КК України;

- ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України;

- ОСОБА_14 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

- ОСОБА_13 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 396 КК України.

Під час судового засідання 21 жовтня 2025 суд розпочав розгляд клопотання захисника - адвоката ОСОБА_15 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України та закриття кримінального провадження стосовно останнього у зв?язку із закінченням строків давності.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання та повідомив суду про те, що 03 липня 2025 року прокурором було змінене обвинувачення, в тому числі стосовно ОСОБА_8 - з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України, разом із тим суд проігнорував заперечення та доводи прокурора та задовольнив клопотання захисника.

Крім того, судом в порушення вимог п. 3 ст. 338 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 не роз`яснено суть нового обвинувачення, не надано можливості підготуватися до захисту проти нього, а також фактично закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , яке вже змінено з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України.

Оскарженою ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року задоволене клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження стосовно останнього у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №201/15915/13-к (пр. № 1-кп/201/503/2025) відомості про яке 06 грудня 2012 року внесені до ЄРДР за № 0000069, стосовно ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 118, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, 4. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 396 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, - закрите в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за нього передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а відтак згідно із п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності за ним складає десять років.

Згідно з обвинувальним актом, з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 діяння збігло понад десять років, що є підставою для звільнення цього обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Суд зазначив, що відповідно до ст. 49 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язком суду у разі наявності всіх передбачених законом про кримінальну відповідальність умов, що неодноразово встановлено практикою Верховного Суду, сформованою у його висновках, які є обов?язковими для врахування судами, у зв`язку із чим суд не вирішував питання щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки зазначене питання може бути вирішено виключно при ухваленні вироку суду в порядку, передбаченому ст. ст. 368-374 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги наполягав з викладених у ній підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 , які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її необгрунтованість; дослідивши надані матеріали, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та співставивши їх з наданими матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно із ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно із ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 13.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 284 КПК України у разі, якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 1, ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 27 травня 1998 року кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а отже за правилами ст. 12 КК України його належить класифікувати як тяжкий злочин. Відтак, з урахуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України сплинув.

Питання, вирішене судом в оскарженій ухвалі, було порушене захисником цього обвинуваченого, сам ОСОБА_8 клопотання захисника підтримав, проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із вказаної підстави не заперечував, що підтвердив в суді апеляційної інстанції. Представник потерпілого клопотання підтримала, проти його задоволення не заперечувала.

З матеріалів справи не вбачається, що перебіг давності щодо ОСОБА_8 зупинявся або переривався, сторона обвинувачення на такі обставини не посилається та їх наявність не обгрунтовує.

З огляду на викладене колегія судів приходить до висновку про законність та обгрунтованість рішення суду щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього.

Апеляційні доводи прокурора суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та не може із ними погодитись з огляду на наступне.

Так, згідно із апеляційною скаргою прокурор не оспорює факт збігу строку давності щодо ОСОБА_8 , а його доводи зводяться до неврахування судом зміни обвинувачення щодо цього обвинуваченого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187 КК України.

Натомість у матеріалах справи обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 03 липня 2025 року відсутній, як відсутні і будь-які відомості про виконання прокурором вимог ч. 2 ст. 338 КПК України. Не додана копія такого обвинувального акту й до апеляційної скарги.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що у даному кримінальному провадженні було проведене судове засідання 26 серпня 2025 року, в якому брали участь прокурор та обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , щодо яких, за змістом апеляційної скарги, обвинувачення також було змінене 03 липня 2025 року, втім питання про зміну обвинувачення у вказаному судовому засіданні не було порушене, будь-яку інформацію про це прокурор не оголосив (т. 37 а.с. 255, 256).

Крім того суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи сторони захисту та представника потерпілого про те, що за правилами ч. 1 ст. 338 КПК України обов`язковою передумовою для зміни обвинувачення в суді є встановлення у межах судового розгляду нових фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, що є одною з гарантій права на захист та має запобігати необгрунтованому погіршенню становища обвинуваченого. У даному кримінальному провадженні розгляд обвинувачення по суті не був розпочатий, що виключає встановлення нових фактичних обставин у межах судового розгляду, а відтак і підстави для зміни обвинувачення.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України було подане до суду 08 січня 2025 року (т. 37 а.с. 77-79), у зв`язку із чим його невідкладний розгляд, до вирішення інших питань, як це прямо передбачене ч. 4 ст. 286 КПК України, належить вважати правильним застосуванням кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_8 діяння до часу постановлення оскарженої ухвали збігло понад 27 років, а відтак згідно із ч. 1 ст. 49 КК України збігли строки притягнення до кримінальної відповідальності і у випадку зміни обвинувачення та кваліфікації його дій за ознаками особливо тяжких злочинів.

З огляду на вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 286, 288, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000069 в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3