КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1801/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000277 від 03.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна.

Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- земельну ділянку з кадастровим номером № :01:011:0043, площею 0,1464 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), із забороною їх користування та відчуження, а також заборонити будь-яким іншим чином розпоряджатися (користуватися) таким рухомим та нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, стосовно об`єкту рухомого та нерухомого майна, на які накладено арешт.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, а в рамках даного кримінального провадження не було завдано збитків.

Крім того, представник вказує про те, що єдиним місцем проживання, а також місцем реєстрації ОСОБА_7 є саме будинок за адресою: АДРЕСА_1 , тож, на її переконання, заборона користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, а також самим будинком істотно порушує права ОСОБА_7 та фактично позбавляє його місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_7 (за участі перекладача ОСОБА_10 ) та його представника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_11 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, досудовим розслідуванням установлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця 2023, у ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є головою ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є директором ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою збільшення прибутків та швидкого незаконного збагачення, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері реалізації основоположних прав щодо прояву волі особи, виник злочинний умисел направлений на вербування, переміщення з метою експлуатації осіб Республіки Узбекистану до України, з використанням примусу та обману цих осіб з числа соціально незахищених верств населення, що перебували в уразливому стані, зумовленими зовнішніми обставинами відсутністю власного житла, роботи та скрутним матеріальним становищем, котрих підшукували за межами території України.

Домовившись про спільне вчинення злочинів, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_18 ( ОСОБА_17 ), визначили спосіб їх вчинення та мету - незаконне збагачення у результаті використання примусової праці громадян Республіки Узбекистану на території України.

При цьому, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), узгодили місце утримання людей, у приміщеннях та спорудах ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» , що розташовані за адресою Київська область, Бориспільський район, село Любарці.

Видом діяльності ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» , 81.10 - комплексне обслуговування об`єктів, здійснює свою діяльність на земельних ділянках з кадастровими номерами № :02:001:0041, № :02:001:0042, № :02:001:0043, № :02:001:0044, № :02:001:0045 на яких розташовані теплиці, які використовуються для вирощування різних культур, овочів, та інших рослин.

Так, видами діяльності ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» є змішане сільське господарство, 01.11-вирощування зернових культур, бобових культур насіння олійних культур, 01.13-вирощування овочів і баштанових культур, коренеплодів і бульбоплодів, 01.19-вирощування інших однорідних і дворічних культур та інших пов`язаних з вирощуванням рослин та розведенням домашніх тварин.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця 2023 року, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) спільно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), при невстановлених обставинах, на виконання спільного злочинного плану, направленого на вербування, переміщення осіб, з використанням обману та примусу, з метою використання їх примусової праці по вирощуванню та збору різних культур та рослин на земельних ділянках ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» , розташованих за адресою Київська область, Бориспільський район, село Любарці, вулиця Першотравнева, пообіцявши достатній заробіток та належні умови праці і проживання, належне харчування, замовчуючи дійсні умови праці та її характер, а саме безоплатну (малооплачувану) трудову понаднормову експлуатацію, без надання часу для відпочинку, виконанню тяжкої праці, використовуючи уразливий стан потерпілих, завербували на території Республіки Узбекистан, громадян вказаної країни ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_9 та перемістили останніх, з метою їх подальшої незаконної трудової експлуатації на території України.

Після чого у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 16.01.2025 року, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), отримали від вказаних громадяни Республіки Узбекистан копії їх паспортів, для оформлення дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні.

Далі, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), спільно з ОСОБА_13 , звернулися до Київського обласного центру зайнятості з пакетом документів для отримання дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: заявою за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України, в якій роботодавець підтверджує, що посада, на якій застосовуватиметься праця іноземця або особи без громадянства, відповідно до закону не пов`язана з належністю до громадянства України і не потребує надання допуску до державної таємниці; копіями сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними разом з перекладом українською мовою, засвідченим в установленому порядку (крім іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів щодо вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; іноземців та осіб без громадянства, які оскаржують рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; осіб, які подали заяву про визнання особою без громадянства, та осіб, які оскаржують рішення про відмову у визнанні особою без громадянства); кольорова фотокартка іноземця або особи без громадянства розміром 3,5 x 4,5 сантиметра; проектом трудового договору (контракту) або гіг-контракту з іноземцем або особою без громадянства, засвідчений роботодавцем (крім відряджених іноземних працівників).

На підставі поданих документів, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) спільно з ОСОБА_13 , про отримання дозволів на застосування праці іноземців на та осіб без громадянство на території України, Київським обласним центром зайнятості громадянам Республіки Узбекистан - ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_9 , видано дозволи на застосування праці іноземців та особі без громадянства, на посади підсобних робітників ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» та ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» .

Потім, ОСОБА_13 , отримала як директор ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» та за довіреністю від ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), оригінали дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства виданих зазначеним громадянам Республіки Узбекистан, яка невстановленим способом передала зазначені дозволи ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_9 , чим створено всі умови для перетину державного кордону України, з метою їх подальшої незаконної примусової праці на території України.

Після чого, 22.01.2024, 25.01.2024, 19.01.2025, 27.01.2025 на підставі дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України, громадяни Республіки Узбекистан, ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_9 , за сприяння та під супроводом ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_33 ( ОСОБА_17 ) перетнули державний кордон України, де їх перемістили, на територію ОК «ФЬОРСТ СТЕП-1» , за адресою Київська область, Бориспільський район, село Любарці, де вони постійно проживають та де останніх, змушують здійснювати різні види робіт, по вирощуванню, догляду, збору та завантажуванню різних сільськогосподарських культур, овочів, та інших рослин.

Разом з цим, 30.03.2025 до Київського обласного центру зайнятості звернулася директор ТОВ «ФЬОРСТ СТЕП» ОСОБА_13 , діючи єдиним умислом з іншими особами, про скасування дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства видані громадянам Республіки Узбекистан ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Наказом Київського обласного центру зайнятості № 111/01-28.01 від 02.04.2025 відкликані дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства видані громадянам Республіки Узбекистан ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Крім цього, наказом Київського обласного центру зайнятості № 79/01-28.01 від 15.04.2024 на підставі подання Служби безпеки України скасовані дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства видані громадянам Республіки Узбекистан ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), не повідомили вказаним громадянам Республіки Узбекистан про відкликання та скасування дозволів на застосування праці іноземців та осіб без громадянства видані громадянам Республіки Узбекистан та не вчинили дії передбачені ст. 4-1 Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (Закон доповнено статтею 4-1 згідно із Законом № 2813-IX від 01.12.2022) приймаюча сторона, що запросила в Україну чи приймає в Україні іноземців та осіб без громадянства, зобов`язана:

1)вживати заходів для своєчасного подання іноземцями та особами без громадянства заяв для оформлення документів на право проживання (перебування) в Україні;

2)повідомляти про припинення підстав для тимчасового проживання чи тимчасового перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, яких вона запросила в Україну чи приймає в Україні:

3)покрити витрати іноземців та осіб без громадянства, пов`язані з їх перебуванням на території України та виїздом з України.

Також, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), спільно з ОСОБА_13 ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), періодично застосовують до вказаних громадян Республіки Узбекистан психологічний вплив, не виплачуючи в повній мірі та офіційно за виконану роботу грошову винагороду, тримають у нелюдських умовах, без належного харчування та надання часу на відпочинок, тим самим порушуючи законодавство про працю.

Крім того, ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ), за попередньою змовою, утримують потерпілих громадян Республіки Узбекистан у приміщенням за адресою Київська область, Бориспільський район, село Любарці, у будівлях на території вищевказаних земельних ділянках шляхом обману, супроводжуючи свої дії висловлюваннями неправдивих відомостей з приводу офіційного працевлаштування громадяни Республіки Узбекистан на підставі дозволів на застосування праці іноземців та особі без громадянства, хоча насправді вказані дозволи скасовані та відкликані.

Отже, достовірно розуміючи, що громадяни Республіки Узбекистан, ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_31 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_32 ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебувають в уразливому стані, зумовлений фізичними та психічними властивостями, обумовлені зовнішніми обставинами, оскільки не мають постійного місця роботи та проживання та території України, є матеріально незабезпеченими, не можуть самостійно виїхати до Республіки Узбекистан, внаслідок складного матеріального становища, діючи шляхом обману щодо начебто належних умов праці, організували примусову працю вищевказаних осіб для отримання прибутків ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) та ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ).

18.09.2025 ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, про що в ході досудового розслідування зібрані достатні наявні докази.

10.10.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- земельну ділянку з кадастровим номером № :01:011:0043, площею 0,1464 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), із забороною їх користування та відчуження, а також заборонити будь-яким іншим чином розпоряджатися (користуватися) таким рухомим та нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, стосовно об`єкту рухомого та нерухомого майна, на які накладено арешт.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Таким чином, слідчим суддею належним чином встановлено, що в наданих матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які вказують на те, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а тому, в силу закону, з метою конфіскації майна підозрюваного як виду покарання наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на частину 4 статті 173 КПК України, якою передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на викладене, враховуючи, що вищевказане нерухоме майна, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08) та земельна ділянка з кадастровим номером № :01:011:0043, площею 0,1464 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08), які належать ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є місцем його реєстрації та єдиним місцем проживання, а прокурором у клопотанні не доведено, що незастосування заборони користування вказаним нерухомим майном може призвести до його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення тощо, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя не врахував, що заборона користування цим нерухомим майном призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власника майна та фактично позбавить його місця проживання, а тому, такий спосіб арешту за вказаних умов не буде співмірним завданням кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника майна.

Інші доводи представника власника майна, зокрема щодо того, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, не спростовують на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження висновків щодо необхідності накладення арешту на нерухоме майно, позаяк такі доводи підлягають встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду справи в суді.

З урахуванням викладеного, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, якою не передбачено часткове скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане у клопотанні майно шляхом заборони його відчуження, а також заборонити будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше.

В іншій частині вимог клопотання прокурора про заборону користування вказаним нерухомим майном слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_8 , про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 03.04.2025 - задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08),

- земельну ділянку з кадастровим номером № :01:011:0043, площею 0,1464 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08),

із забороною їх відчуження, а також заборонити будь-яким іншим чином розпоряджатися таким рухомим та нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та інше.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, окрім, як за відповідним зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () та уповноважених ним осіб, стосовно об`єкту рухомого та нерухомого майна, на які накладено арешт.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_34

Судді:

ОСОБА_35 ____________