Справа № 697/1886/25
Провадження № 1-кп/697/181/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000188 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Янгієр Ташкентської області Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, особою з інвалідністю не являється, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимого:

- 04.02.2025 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області 04.02.2025 у справі №697/2408/25 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України до нього застосовано обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці та покладено на нього обов`язок пройти цю програму. Контроль за виконанням ОСОБА_5 програми для кривдників покладено на орган місцевого самоврядування - виконавчий комітет Канівської міської ради Черкаської області.

Працівниками Канівського міського центру соціальних служб 02.06.2025 через телефонний зв`язок роз`яснено ОСОБА_5 про необхідність проходження програми для кривдників за рішенням суду, про необхідність явки до Канівського міського центру соціальних служб виконавчого комітету Канівської міської ради протягом 3 (трьох) робочих днів для проходження програми для кривдників та попереджено про кримінальну відповідальність в разі ухилення від проходження програми для кривдників.

ОСОБА_5 05.06.2025 до Канівського міського центру соціальних служб для укладення Договору про участь в Індивідуальній програмі, участі у програмі для кривдників не з?явився та в подальшому ігнорував телефонні дзвінки працівників зазначеної установи та не відвідав жодної зустрічі психологом.

У подальшому, 11.07.2025 працівниками Канівського міського центру соціальних служб було здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 та особисто під підпис вручено запрошення до зустрічі 14.07.2025, проте у зазначений день та час ОСОБА_5 до Центру не з`явився і таким чином, будучи особою, направленою судом для проходження корекційної програми для кривдників, маючи реальну можливість, усвідомлюючи наслідки ухилення від проходження зазначеної програми, без поважних причин, з метою ухилення від її проходження, не звертався до Канівського міського центру соціальних служб виконавчого комітету Канівської міської ради, тим самим, умисно ухилився від проходження програми для кривдників, застосованої судом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що не з`являвся для проходження програми кривдників, оскільки думав, що це не важливо. На даний час проходить програму кривдників.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження, оскільки у вироці суду від 04.02.2025 не визначено строку проходження програми для кривдників, повідомлення письмове про необхідність явки було лише одне, умислу на непроходження програми ОСОБА_5 не мав.

У зв`язку з визнанням обвинуваченим вини в повному обсязі, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, обмежившись його допитом та вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи показання обвинуваченого, зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_5 доведено повністю, його дії суд кваліфікує:

- за ст.390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Щодо позиції захисника, про відсутність події правопорушення суд зазначає, що ОСОБА_5 знаючи, що відносно нього застосовано обмежувальний захід у вигляді проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці та покладено на нього обов`язок пройти цю програму, не вчинив дії, які були направлені на проходження даної програми, натомість на письмове запрошення не відреагував та не з`явився для проходження даної програми.

Дані дії обвинуваченого свідчать про його обізнаність із покладеними на нього обов`язками і їх невиконання, натомість обвинувачений почав проходити програму після початку досудового розслідування.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працюючий, визнав вину повністю, щиро розкаявся, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності і вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Враховуючи наведене, виходячи з основних засад призначення покарань, визначених ст. 65 КК України, та з метою попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що процес виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливий без ізоляції його від суспільства, тому призначає покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилам, передбаченими в ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, коли після вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України:

- спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку;

- після цього-за правилами ч.4 ст.70 КК України;

- потім-за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку;

- і остаточно-за сукупністю вироків відповідно до ст.71 цього Кодексу.

З аналізу норм ст.ст. 71, 78 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 слідує, що у разі вчинення обвинуваченим в період іспитового строку нового злочину покарання, від відбування якого він був звільнений на підставі ст. 75 КК України, тепер має відбуватись ним реально - як і всі інші покарання в межах алгоритму призначення покарання і за сукупністю злочинів, і за сукупністю вироків.

Саме до таких висновків дійшла ОСОБА_6 Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові по справі № 511/37/16-к від 25.06.2018.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 241/1851/19 від 28.09.2021.

Таким чином, покарання слід призначити за ст. 390-1 КК України, а потім за сукупністю вироків, відповідно до положень ст. 71, 78 КК України, з вироком Канівського міськрайонного суду від 04.02.2025.

Остаточне покарання слід призначити з урахуванням ст. 72 КК України, з врахуванням того, що відповідно до п. а-1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати по справі - відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.02.2025 та призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення судового рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1