УХВАЛА

09.12.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомир клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001699 від 31.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0001699 від 31.10.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. В обгрунтування клопотання вказав, що у кримінальному провадженні № 0001699 від 31.10.2025 р., внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2025 р. накладено арешт на автомобіль «Renault Trafic», д. р. н. НОМЕР_1 , який належить йому, ОСОБА_3 , на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, транспортний засіб був вилучений під час огляду місця ДТП та визнаний речовим доказом постановою слідчого від 31.10.2025 р. Арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

На теперішній час, у межах досудового розслідування, проведено всі основні слідчі (розшукові) дії, які вимагали фактичного утримання транспортного засобу: огляд місця події, огляд транспортного засобу; слідчий експеримент інші необхідні процесуальні дії, передбачені ухвалою.

На думку заявника, на час направлення заяви до суду, потреба у подальшому арешті автомобіля фактично відсутня, оскільки він вже використаний у процесуальних діях, для яких був необхідний його стан та сліди на ньому.

До судового засідання заявник не з`явився, про день та час слухання заяви був повідомлений належним чином.

Прокурор до суду не з`явився, направив до суду заяву про слухання заяви за його відсутністю, заперечував проти скасування арешту.

Суд, дослідивши заяву, надані суду докази встановив.

У кримінальному провадженні № 0001699 від 31.10.2025 р., внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2025 р. накладено арешт на автомобіль «Renault Trafic», д. р. н. НОМЕР_1 , який належить йому, ОСОБА_3 , на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, транспортний засіб був вилучений під час огляду місця ДТП та визнаний речовим доказом постановою слідчого від 31.10.2025 р. Арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

З інформації прокурора свідчить, що 01.12.2025 р. у відповідності до вимог ст. ст. 36, 283, 291 КПК України для розгляду по суті до Богунського районного суду м. Житомира, направлено обвинувальний акт, складений в межах кримінального провадження № 0001699 від 31.10.2025 р. відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначено на 12.00 год. 18.12.2025 р.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

КПК України покладає на слідчого суддю значний об`єм функцій та обов`язків, які він має виконувати. Одною з функції слідчого судді, яку він здійснює в ході кримінального провадження це розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжних заходів)

Враховуючи, що кримінальне провадження № 0001699 від 31.10.2025 р. відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України направлено до суду, слідчий суддя не уповноважений розглядати питання що скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України зі змінами внесеними в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 р., які набрали чинності 11.12.2015 р., вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на грошові кошти накладено необґрунтовано

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи:не були присутні при розгляді питання про арешт майна;доведуть, що в подальшому /застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необгрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Суд, враховуючи, що кримінальне провадження № 0001699 від 31.10.2025 р. відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України направлено до суду, слідчий суддя не уповноважений розглядати питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження у зв`язку з чим у задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001699 від 31.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомира ОСОБА_5