Номер провадження1-кп/205/1190/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 м.Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючої судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача ПП « Транс Логістик » - адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новокодацького районного суду міста Дніпра обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002104 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Сахновщина Харківської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює на посаді водія автотранспортних засобів у ПП « Транс-Логістик », одружений, малолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 близько 00:30 водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «MAN TGM 18.250», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПП « Транс-Логістик », рухався в Новокодацькому районі міста Дніпра по вулиці Київській з боку вулиці Металургійної в напрямку проспекту Івана Мазепи.

Порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись проїзною частиною вулиці Київська, де поблизу перехрестя з вулицею Західною, біля буд. 1, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , який перебував в нерухомому положенні на проїзній частині вулиці Київської на смузі руху автомобіля «MAN TGM 18.250», водій ОСОБА_4 заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не вжив, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, забійних ран м`яких тканин голови та обличчя (в лобній області справа, у внутрішнього кута правої та лівої брови, на переніссі, у зовнішнього кута лівої брови, в тім`яно-потиличній області ліворуч), закритої травми грудної клітини з переломами 1,2-го та 5,6-го ребер справа, з явищем правобічного пневматораксу, розвитком в посттравматичному періоді двостороннього гідротораксу та підшкірної емфіземи м`яких тканин грудної клітини з переходом на шию, закритої травми черева з лінійними розривами та розтрощенням правої частки печінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді жовчного перитоніту та абсцесу печінки, саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Водій ОСОБА_4 , керуючи зазначеним транспортним засобом, порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху: «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував обставин, викладених в обвинувальному акті, та показав, що 17.06.2024 близько 00:30 він керував вантажним автомобілем «MAN TGM 18.250» із номерним знаком НОМЕР_1 та рухався у м.Дніпро зі сторони вул.Кріворізької по правій смузі вул.Київської зі швидкістю близько 50 км/год з увімкненим ближнім світлом по неосвітленій ділянці дороги. На кабіні автомобіля та на будці були також увімкнені вогні. Проїзна частина мала по дві смуги у кожному напрямку. Видимість із ближнім світлом автомобіля становила близько 15-20 метрів. Під час руху майже перед автомобілем побачив потерпілого, який зліва направо перетинав проїзну частину, вже перетнув дві смуги проїзної частини зустрічного напрямку та ліву смугу попутного йому напрямку, та в момент, коли його побачив обвинувачений, стояв на правій смузі руху автомобіля біля розділювальної смуги. Через те, що все відбулось дуже швидко, автомобіль скоїв наїзд на потерпілого, контакт із тілом потерпілого відбувся лівою передньою частиною. Обвинувачений одразу викликав карету швидкої медичної допомоги. Також додав, що на відстані приблизно 70 м від місця дорожньо-транспортної пригоди в одному напрямку та 150 м в іншому напрямку від місця дорожньо-транспортної пригоди є пішохідні переходи. Після пригоди, що сталася, він передав дружині потерпілого на лікування 10000 гривень готівкою, а у подальшому перераховував кошти на картку, усього відшкодував потерпілому 84000 грн. Повністю визнає свою вину та щиро кається. Просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки на теперішній час є єдиним годувальником у сім`ї, дружина не працює.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 17.06.2024 він робив ремонтні роботи в будинку по АДРЕСА_2 , завершив їх вночі, вжив біля 100 г горілки та пішов додому. Пройшовши відстань близько 700 м, він почав перетинати вулицю, яка мала по дві смуги в обох напрямках. Пояснив, що йому відомо про наявність на цій вулиці пішохідних переходів на відстані 50-70 м, проте машин в цей час не було, та він вирішив до них не йти. Перетнувши дві смуги проїзної частини в одному напрямку, він почав перетинати ліву смугу в іншому напрямку, проте побачив у правій смузі великий автомобіль, що рухався із увімкненим світлом фар, зрозумів, що не встигає її перетнути, зупинився на розділювальній смузі, підняв руки, щоб водій його побачив, та стояв у положенні під кутом 45? та махав руками. В цей момент автомобіль зачепив та збив його своєю лівою частиною, унаслідок чого він втратив свідомість. Також пояснив, що він був в одязі темного кольору, чи були на одязі світловідбивні частини, не пам`ятає. Потерпілий додав, що обвинувачений виявився гарною людиною, постійно надавав йому матеріальну допомогу у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Просив його суворо не карати та встановити іспитовий строк, також просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, тому що останній є єдиним годувальником у сім`ї. На доведення підстав цивільного позову потерпілий пояснив, що він переніс фізичні та моральні страждання, два місяці перебував у реанімаційному відділенні медичного закладу, переніс шістнадцять операцій, та перед кожною з них боявся, що не виживе, зараз у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою має статус особи з інвалідністю та постійно потребує сторонньої допомоги.

На підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення прокурором надано, та в судовому засіданні досліджено такі докази.

Згідно протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 17.06.2024 у м.Дніпро по вул.Київській в районі буд.№1 вул.Західної слідчим у присутності двох понятих та ОСОБА_4 проведено огляд проїзної частини, яка має дорожнє покриття шириною 16,6 м та по дві смуги в обох напрямках, дорожній знак 2.3, ділянка дороги не освітлюється. Огляд проведено з 02:00 до 03:00 17.06.2024. На транспортному засобі MAN TGM 18.250 НОМЕР_1 виявлено пошкодження переднього бамперу, лівого переднього крила, вітрового скла. Вказаний транспортний засіб вилучено слідчим під час огляду (т.2 а.с.7). До протоколу долучено схему дорожньо-транспортної пригоди від 17.05.2024 та фототаблицю, на яких зафіксовано розташування транспортного засобу на місці пригоди: автомобіль розташовано на правій смузі руху (т.2 а.с.13, 14).

Висновком КП « ДБКЛПД» ДОР » від 18.06.2024 встановлено, що станом на момент огляду о 04:15 17.06.2024 у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (т.2 а.с.24).

Згідно довідки КП « Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради » №06/2235 від 26.06.2024 виклик з приводу дорожньо-транспортної пригоди на адресу: м.Дніпро, вул.Західна (шосе Київське, АЗС « Окко ») до громадянина ОСОБА_6 був здійснений 17.06.2024 о 00:47 з номеру телефону НОМЕР_3 , 17.06.2024 о 00:45 з номеру телефону НОМЕР_4 (т.2 а.с.46).

Довідкою КП « Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І.Мечникова» ДОР » №894 підтверджено надання медичної допомоги ОСОБА_6 17.06.2024 о 01:00, встановлено первинний діагноз: політравма, закрита травма живота та грудної клітини, внутрішньочеревна кровотеча, перелом ІІ ребра справа, пневмоторакс справа (т.2 а.с.25).

Під час досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_6 . Згідно висновку експерта №2910Е від 24.09.2024 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, забійних ран м`яких тканин голови та обличчя (в лобній області справа, у внутрішнього кута правої та лівої брови, на переніссі, у зовнішнього кута лівої брови, в тім`яно-потиличній області ліворуч); закритої травми грудної клітини з переломами 1,2-го та 5-6-го ребер справа, з явищем правобічного пневмотораксу, розвитком в посттравматичному періоді двостороннього гідротораксу та підшкірної емфіземи м`яких тканин грудної клітини з переходом на шию; закритої травми черева з лінійними розривами та розтрощенням правої частки печінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді жовчного перитоніту та абсцесу печінки; саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу. Вказані тілесні ушкодження отримані в термін, на який вказував обстежений та вказано слідчим у постанові. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла, спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу вагонного типу з послідуючим паданням обстеженого на дорожнє покриття. За своїм характером тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння (т.2 а.с.112).

Під час досудового розслідування також проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу. Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-24/25601-ІТ від 04.07.2024 рульове керування та робоча гальмівна система вантажного автомобіля MAN TGM 18.250 НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходяться в працездатному стані (т.2 а.с.38).

19.09.2024 слідчим проведено огляд добровільно виданих потерпілим ОСОБА_6 предметів одягу, у якому він, за його словами, перебував під час настання дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2024 за його участі, та складено протокол огляду, під час якого вилучено футболку та шорти сірого кольору, кросівки сірого кольору, сумку через плече чорного кольору (т.2 ас.100).

Відповідно до квитанції АТ КБ « Приватбанк » 05.07.2024 платником ОСОБА_4 перераховано на рахунок отримувача ОСОБА_12 8043,38 грн (т.2 а.с.81).

Згідно розписки від 21.06.2024 мати ОСОБА_6 - ОСОБА_12 отримала від ОСОБА_4 на лікування сина 10000 грн.

Квитанціями АТ КБ « Приватбанк » підтверджено перерахування платником ОСОБА_4 на рахунок отримувача ОСОБА_12 25.06.2024 10000 грн, 17.07.2024 5000 грн, 03.08.2024 5000 грн, 05.07.2024 8043,38 грн, 08.07.2024 5000 грн (т.2 а.с.105).

21.09.2024 слідчим за участю потерпілого ОСОБА_6 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент, під час якого потерпілий відтворив обставини та обстановку дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.06.2024 за його участю. За результатом проведення слідчого експерименту слідчим складено протокол від 21.09.2024, у якому зазначено, що потерпілий ОСОБА_6 близько 00:15-00:30 17.06.2024 став переходити дорогу на вул.Київській м.Дніпро у не встановленому для пішохідного переходу місці, пройшов до середини проїзної частини, зупинився в лівій смузі руху біля дорожньої розмітки та подивився праворуч, в правій смузі рухався автомобіль зі швидкістю біля 50 км/год, звукових сигналів не подавав, потерпілий встиг підняти руки догори, після чого автомобіль збив його. Автомобіль не гальмував. До протоколу долучено фототаблицю та схему (т.2 а.с.117). На знімках фототаблиці зображено, як потерпілий стоїть на шляху руху автомобіля із піднятими руками біля розділової смуги, що розділяє ліву та праву смуги руху в напрямку руху автомобіля (т.2 а.с.121).

23.01.2025 слідчим за участю свідка ОСОБА_13 у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент, під час якого свідок відтворив обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.06.2024. За результатом проведення слідчого експерименту слідчим складено протокол від 23.01.2025, у якому зазначено, що свідок 17.06.2024 йшов по лівій частині вул.Київської м.Дніпро, зупинився та побачив, як пішохід став перетинати проїзну частину з протилежної сторони в напрямку перехрестя вул.Київської та вул.Західної у спокійному темпі, вулиця не була освітлена. Вказаний чоловік пройшов до середини проїзної частини, відновив свій рух та зупинився на середині двох смуг, оскільки з боку вул.Криворізької рухався автомобіль зі швидкістю приблизно 50 км/год, який наблизився до чоловіка, що стояв із піднятими вгору руками, та здійснив наїзд на чоловіка лівою частиною транспортного засобу. До протоколу долучено фототаблицю та схему. (т.2 а.с.36).

Дніпропетровським регіональним центром з гідрометеорології у листі № 994-01-624/994-03 від 06.05.2025 слідчому надано інформацію про погодні умови у м. Дніпро в період з 24:00 16 червня до 03:00 17 червня 2024 року за даними пункту спостережень авіаметеорологічної станції Дніпро, розташованої за адресою АДРЕСА_4 , згідно якої 17 червня 2024 року в період з 01:08 до 08:30 у місті Дніпро спостерігався серпанок, опади були відсутні, видимість становила о 00:00 16 км, о 03:00 6 км (т.2 а.с.47).

Згідно протоколу від 11.06.2025 слідчим отримано тимчасовий доступ до медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_14 у КП « Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І.Мечникова» ДОР » (т.2 а.с.63).

Висновком експерта №1771е від 23.06.2025 встановлено, що за даними наданої медичної документації та при огляді 18.09.2024 у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, забійних ран м`яких тканин голови та обличчя (в лобній області справа, у внутрішнього кута правої та лівої брови, на переніссі, у зовнішнього кута лівої брови, в тім`яно-потиличній області ліворуч); закритої травми грудної клітини з переломами 1,2-го та 5-6-го ребер справа, з явищем правобічного пневмотораксу, розвитком в посттравматичному періоді двостороннього гідротораксу та підшкірної емфіземи м`яких тканин грудної клітини з переходом на шию; закритої травми черева з лінійними розривами та розтрощенням правої частки печінки з явищами внутрішньочеревної кровотечі, з розвитком в посттравматичному періоді жовчного перитоніту та абсцесу печінки; саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування в КП « Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР », тобто в термін, на який вказував обстежений та вказано слідчим у постанові. За своїм характером виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу вагонного типу з послідуючим падінням обстеженого на дорожнє покриття за умов дорожньо-транспортної пригоди (т.2.а.с.67).

Під час досудового розслідування експертом Дніпропетровського НДЕКЦ проведено судову інженерно-технічну експертизу, оформлену висновком експерта №СЕ-19/104-25/32455-IT від 20.08.2025, згідно якого у даній дорожній обстановці при заданому механізмі події дії водія автомобіля MAN TGM 18.250 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля MAN TGM 18.250 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду (т.2 а.с.109).

Суд визнає неналежним долучений прокурором протокол слідчого експерименту від 12.08.2025 (т.2 а.с.93), згідно якого свідок ОСОБА_4 відмовився від його проведення, оскільки зазначений документ прямо чи непрямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання обвинуваченого та потерпілого, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановленою, його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення доведено поза розумним сумнівом та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються із показаннями обвинуваченого та потерпілого, доповнюють один одного, є належними та допустимими, оскільки прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та зібрані в порядку, встановленому законом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом з тим суд враховує обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, що виразилось у висловленні обвинуваченим в судовому засіданні щирого жалю з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуді своєї поведінки, бажанні залагодити провину, виправити наслідки вчиненого та готовності нести покарання.

Відшкодування обвинуваченим завданої кримінальним правопорушенням шкоди суд також вважає обставиною, що пом`якшує покарання останнього.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, вперше вчинив необережний тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем мешкання та місцем роботи, на диспансерних обліках у лікарів не перебуває, на утриманні непрацездатних осіб не має, є пенсіонером за віком. Безпосередньо після вчинення злочину вжив заходів для забезпечення надання невідкладної медичної допомоги потерпілому, у подальшому добровільно відшкодував шкоду, завдану злочином, а саме за домовленістю із дружиною потерпілого періодично надавав матеріальну допомогу на лікування потерпілого.

Також при визначенні міри покарання суд враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , який у темну пору доби на неосвітленій дільниці дороги, не використовуючи світлоповертальних елементів для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху, поза пішохідним переходом перетинав проїзну частину, не упевнившись у відсутності небезпеки. Така необережна поведінка пішохода стала умовою, що сприяла створенню небезпечної дорожньої ситуації.

Разом з тим, суд зауважує, що така поведінка потерпілого не усуває і не зменшує кримінальну відповідальність винної особи, але враховується судом при індивідуалізації покарання в межах санкції статті КК України, що інкримінується.

Також при призначенні покарання суд враховує вимоги ст.69-1 КК України про те, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що у даному випадку становить 5 років 4 місяці.

Аналізуючи сукупність встановлених судом обставин та характеристику особи винного, суд також вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без ізоляції її від суспільства, у зв`язку з чим вважає доцільним призначити покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі із застосуванням ст. 75 КК України, як обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Диспозицією ч.2 ст.286 КК України урегульовано, що до осіб, визнаних винуватими у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, може бути застосоване додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Водночас вказане положення носить альтернативний характер, що дозволяє суду в межах наданих законом дискреційних повноважень як обрати цей вид додаткового покарання, так і не застосовувати його.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, на теперішній час є пенсіонером за віком, працює водієм у ПП « Транс Логістик » та є єдиним годувальником у сім`ї, що мешкає у зоні бойових дій, суд вважає, що застосування до нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами стане для нього надмірним тягарем.

При вирішенні цього питання суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , його представника - адвоката ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , які просили суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами з наведених вище підстав.

Також потерпілим ОСОБА_6 до суду подано позовну заяву про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень, завданої вчиненням кримінального правопорушення, з Приватного підприємства « Транс Логістик », яке є роботодавцем обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування позову потерпілий зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, керуючи автомобілем «MAN TGM 18.250», номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ПП « Транс Логістик ».

На момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПП « Транс Логістик ».

Внаслідок учинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення ОСОБА_6 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у зв`язку з якими його життя тривалий час знаходилось під загрозою, та він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим відчував нестерпний біль. Внаслідок заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень він на тривалий час втратив можливість самостійно пересуватись, харчуватись, справляти природні потреби, здійснювати догляд за собою, що позбавило можливості його вести нормальне звичне для нього життя, до якого він і до теперішнього часу ще не повернувся, бо і надалі продовжується його лікування. Після того, як ОСОБА_6 був виписаний на амбулаторне лікування, в нього не було сил без сторонньої допомоги залишити місце мешкання, працювати та вирішувати інші життєві потреби, що покладало на його близьких тягар його утримання, та викликає у нього душевні хвилювання у зв`язку з його фізичної неповноцінністю, яка настала внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За наслідком отриманих ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень він отримав інвалідність ІІІ групи та розуміє, що стан його здоров`я тепер ніколи не відновиться, та пов`язані з цим фізичні та душевні страждання будуть супроводжувати його все його подальше життя.

Окрім того, від численних хірургічних втручань на його тілі залишились шрами, якими його тіло спотворене, що викликає у нього душевні хвилювання. Від отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень зазнав негативних змін також і психологічний стан ОСОБА_6 , оскільки він отримав психологічну травму після дорожньо-транспортної пригоди, значно погіршився його сон.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у АТ « СК «ІНГО » (Поліс № 220463853), та позивач отримав страхове відшкодування, у зв`язку з чим позовні вимоги до АТ « СК «ІНГО » не заявлено.

Вважає, що у зв`язку із зазначеними обставинами та заподіянням позивачу моральної шкоди, між ним та ПП « Транс Логістик » виникли цивільно-правові відносини у зв`язку із обов`язком вказаного підприємства відшкодувати завдану позивачу джерелом підвищеної небезпеки моральну шкоду.

На доведення підстав заявлених вимог позивач надав суду такі документи:

-лист ГУ Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області №0400-010604-8/181715 від 29.09.2025 про те, що станом на 26.09.2025 в реєстрі застрахованих осіб наявна інформація про сплату страхових внесків з нарахованої заробітної плати ОСОБА_4 за червень 2024 року страхувальником ПП « Транс Логістик »;

-довідка ПП « Транс Логістик » №Т-2025-001559 від 23.09.2025 про те, що ОСОБА_4 з 20.03.2018 на підставі наказу №54-к від 20.03.2018 працює в ПП « Транс Логістик » на посаді водія автотранспортних засобів у підрозділі автоколона №24 за адресою: сел.Васищеве Харківської області ;

-витяг з наказу№54-к від 20.03.2018 про прийняття ОСОБА_4 на постійну роботу з 20.03.2018 на посаду водія транспортних засобів у підрозділ автоколона №19.

ПП « Транс Логістик » надано відзив на позов, у якому відповідач зазначає про те, що вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, вважає необґрунтованим розмір моральної шкоди 1 000 000 грн. Також звертає увагу на отримання 21.06.2024 дружиною потерпілого ОСОБА_12 від ПП « Транс Логістик » матеріальної допомоги для лікування її чоловіка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 000 грн, на отримання потерпілим від АТ « Страхова компанія «ІНГО » згідно полісу № 220463853 страхового відшкодування в розмірі 239 619,22 грн, а також на отримання потерпілим від ОСОБА_4 в якості відшкодування спричиненої шкоди 42000 грн та 43000 грн, загалом позивач отримав більше ніж 334 619,22 грн. Вважає, що водій ПП « Транс Логістик » ОСОБА_4 , як учасник дорожньо-транспортної пригоди, відшкодував позивачу всю спричинену шкоду (матеріальну та моральну), про що чітко зазначено в розписці від 28.08.2025. Вважає, що текст вказаної розписки від 28.08.2025, де ОСОБА_6 зазначив, що не має до ОСОБА_4 будь-яких претензій та не буде звертатися до останнього з цивільним позовом про стягнення завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, свідчить про достатність компенсації позивачу його моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До відзиву на позовну заяву представником цивільного відповідача додано такі документи:

-копію заяви ОСОБА_12 від 20.06.2024 на ім`я Генерального директора ПП « Транс Логістик » про надання допомоги у зв`язку із отриманими тяжкими травмами та довгою реабілітацією;

-копію платіжного доручення №20505 від 21.06.2024 про перерахування ПП « Транс Логістик » ОСОБА_12 10 000 грн.;

-копію полісу № 220463853 від 16.06.2024, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПП « Транс Логістик » - власника наземного транспортного засобу MAN TGM 18.250 НОМЕР_8 (строк дії договору з 15.06.2024 по 14.06.2025),

-копію супровідного листа АТ « СК «ІНГО » від 03.09.2025 із додатками :

-розпорядження №8002002 на виплату по страховому випадку ОСОБА_6 в сумі 239619,22 грн,

-страховий акт №8002002 від 10.03.2025 про відшкодування страхової виплати за шкоду життю та здоров`ю в розмірі 239 619,22 грн,

-копію платіжного доручення №6991 від 28.03.2025 про перерахування АТ « СК «ІНГО » ОСОБА_6 239 619,22 грн;

-копію розписки ОСОБА_6 від 28.08.2025 про відсутність у нього претензій до ОСОБА_4 у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди 17.06.2024,

-копії банківських чеків про перерахування коштів.

Позивачем суду надано відповідь на відзив, у якій він зазначає, що заподіяна ОСОБА_6 моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями та у душевних стражданнях, які він переніс та продовжує відчувати внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Вважає, що на розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 , впливають характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_6 , оскільки з наданої медичної документації вбачається, що такі страждання були тривалими та значними з урахуванням тяжкості тілесних ушкоджень, та наслідки їх тривають дотепер. Також на розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 , впливають стан здоров`я потерпілого, який не відновиться за його життя, вимушені зміни у його житті, оскільки наслідком невідновлювального погіршення стану його здоров`я є неможливість працевлаштуватись за власним вибором та зниження конкурентоздатності на ринку праці, необхідність залучення сторонніх осіб для вирішення побутових проблем та нести пов`язані з цим витрати, невідновлюване зниження його чоловічої привабливості внаслідок отриманих знівечень, неможливість відновлення попереднього стану здоров`я. Доводи представника цивільного відповідача про отримання позивачем страхового відшкодування та матеріальної допомоги на лікування не стосуються предмета позову, бо на відшкодування моральної шкоди всі перелічені платежі спрямовані не були.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи позовної заяви, просили її задовольнити.

Представник цивільного позивача - адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_6 не визнав, підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З`ясувавши позицію учасників судового розгляду щодо заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

При вирішенні заявлених позовних вимог суд керується положеннями ст. 127, 128, 129 КПК України, ст.11, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна».

Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, єдиними винятками є завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, що не було встановлено судом, та про що не заявляв відповідач.

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №166/1292/20, від 17.01.2024 у справі №554/4401/22.

Суд бере до уваги встановлені під час судового розгляду обставини про те, що:

- вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю потерпілого ОСОБА_6 , доведена матеріалами кримінального провадження;

- ОСОБА_4 визнав свою провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро кається у скоєному та вживав заходів задля відшкодування потерпілому спричинених матеріальних збитків, пов`язаних із його лікуванням;

- виходячи з встановлених та підтверджених обставин дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, та його дії перебували у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками;

- створенню небезпечної дорожньої ситуації сприяла груба необережність потерпілого ОСОБА_6 , яка виразилась у тому, що останній у темну пору доби на неосвітленій дільниці дороги, не використовуючи світлоповертальних елементів для своєчасного його виявлення іншими учасниками дорожнього руху, поза пішохідним переходом перетинав проїзну частину, не упевнившись у відсутності небезпеки.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до ПП « Транс Логістик » про відшкодування моральної шкоди обґрунтовано та підтверджено додатками до позовної заяви, у т.ч. копіями виписок з медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 №18623, №3202, № 5470/19000, №9601, №12880, №ЕА7304, висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №1771, копією Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №150/25/371/ВП від 25.02.2025 про встановлення ОСОБА_6 ІІІ групи інвалідності, листом ГУ Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області №0400-010604-8/181715 від 29.09.2025 про те, що станом на 26.09.2025 в реєстрі застрахованих осіб наявна інформація про сплату страхових внесків з нарахованої заробітної плати ОСОБА_4 за червень 2024 року страхувальником ПП « Транс Логістик »; довідкою ПП « Транс Логістик » №Т-2025-001559 від 23.09.2025 про те, що ОСОБА_4 з 20.03.2018 на підставі наказу №54-к від 20.03.2018 працює в ПП « Транс Логістик » на посаді водія автотранспортних засобів у підрозділі автоколона №24; витягом з наказу№54-к від 20.03.2018 про прийняття ОСОБА_4 на постійну роботу з 20.03.2018 на посаду водія транспортних засобів у підрозділ автоколона №19.

Таким чином, суд вважає доведеними ознаки неправомірної поведінки в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , які перебували у прямому безпосередньому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та шкоди, завданої потерпілому. Позивачем також доведено, що ОСОБА_4 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПП « Транс Логістик » та виконував трудові обов`язки, що не заперечував представник відповідача.

Суд також вважає доведеним завдання ушкодженням здоров`я ОСОБА_6 джерелом підвищеної безпеки - автомобілем MAN TGM 18.250, що належить на праві власності ПП « Транс Логістик », з вини водія ОСОБА_4 моральної шкоди, що полягала у його тривалих душевних та фізичних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, вимушеними змінами у його житті внаслідок невідновлювального погіршення стану його здоров`я тощо.

Доводи представника цивільного позивача про відшкодування потерпілому обвинуваченим та страховою компанією завданої злочином моральної шкоди у повному обсязі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки ані заява та розписки дружини потерпілого ОСОБА_12 , ані розписка потерпілого ОСОБА_6 , ані платіжні документи та документи страхової компанії не містять відомостей про відшкодування потерпілому саме моральної шкоди.

Проте, при визначенні розміру завданої потерпілому моральної шкоди, враховуючи характер правопорушення, глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров`я потерпілого, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд також враховує грубу необережність потерпілого, що сприяла виникненню шкоди, та вважає необхідним зменшити розмір відшкодування до 500 000 грн.

Таким чином, суд вважає за доцільне позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з ПП « Транс Логістик » на користь ОСОБА_6 заподіяну йому внаслідок вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу, оформлену висновком експерта №СЕ-19/104-24/25601-ІТ від 04.07.2024, вартість якої становить 3029,12 гривень (т.2 а с.37); та судову автотехнічну експертизу, оформлену висновком експерта № CE-19/104-25/32455-IT, вартість якої становить 3565,60 гривень (т.2 а с.105).

На підставі ч.2 ст.124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст.100 КПК України: автомобіль MAN TGM 18.250 НОМЕР_1 необхідно повернути власнику - ПП « Транс Логістик ».

Також суд вважає необхідним скасувати арешт вказаного автомобіля, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 20.06.2024 у справі №932/5223/24 (провадження №1кс-932/1717/24) у зв`язку із тим, що на момент завершення судового розгляду відпали підстави для його застосування.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також встановлені обставини у справі, керуючись ст. 100, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження із уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з ПП « Транс Логістик » (код 34307753 , адреса: 52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, вул.Теплична, будинок 27-С ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_7 , заподіяну йому внаслідок вчинення кримінального правопорушення моральну шкоду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Скасувати арешт автомобіля MAN TGM 18.250 державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 20.06.2024 у справі №932/5223/24 (провадження №1кс-932/1717/24).

Речовий доказ - автомобіль MAN TGM 18.250 державний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику - ПП « Транс Логістик ».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, оформленої висновком експерта №СЕ-19/104-24/25601-ІТ від 04.07.2024, в розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок; та судової автотехнічної експертизи, оформленої висновком експерта №CE-19/104-25/32455-IT, в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1