Справа № 758/6666/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2025 м.Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі суду присяжних

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участю :

секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006160 від 25 травня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алма-Ата, Казахстан, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

ОСОБА_11 , як мати малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.05.2016 приблизно о 09 год. 45 хв. знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , вчинила злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, передбачених ст.150 СК України, а саме обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, що проявилося в незабезпеченні належних умов для перебування дитини за місцем проживання та несвоєчасному вжитті заходів звернення за медичною допомогою для дитини, що призвело тяжких наслідків у вигляді смерті дитини.

Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 25.05.2016 приблизно о 09 год. 45 хв., знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , маючи на меті умисне протиправне заподіяння смерті своїй малолітній донці ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою припинення постійного надокучливого дитячого плачу, приготувала дитячу суміш для годування немовлят, в яку додала приблизно від 130 до 200 мл горілки (або аналогічного за «міцністю» напою), що відповідає близько 40-60 грам 96% етилового спирту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті малолітньої дитини, ОСОБА_11 нагодувала вищевказаною сумішшю свою малолітню доньку.

В результаті чого 25.05.2016 приблизно о 10 год. у малолітньої ОСОБА_12 виникала аспіраційна асфікція - внаслідок аспірації диальних шляхів харчовими масами, причиною якої була алкогольна інтоксикація (основна причина смерті), перебіг якої і супроводжувався порушенням свідомості дитини з появою та порушенням ковтального рефлексів, в результаті чого настала смерть малолітньої ОСОБА_12 .

Між вживанням ОСОБА_12 алкоголю та смертю останньої вбачається прямий причинно-наслідковий звязок.

Дії ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковано як вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті малолітньої дитини, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Позиція сторони обвинувачення

Прокурор в судовому засіданні обвинувачення підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що сукупність досліджених судом доказів сторони обвинувачення є достатньою для того, щоб критично оцінити версію захисту обвинуваченої, відхилити її показання та довести винуватість у вчиненні умисного, протиправного заподіяння смерті малолітньої дитини. Просила суд призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_11 за п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Позиція представника потерпілої

Представник потерпілої в судовому засіданні надала показання про те, що сім`я ОСОБА_11 перебувала на обліку в соціальній службі у зв`язку з важкими сімейними обставинами та неналежним виконанням батьківських обов`язків останньою. Вказала, що одна з малолітніх дітей випала з вікна та загинула, а щодо трьох малолітніх дітей ОСОБА_11 позбавлена батьківських прав. Представники Служби у справах дітей Деснянського району неодноразово здійснювали перевірки умов життя дітей в квартирі ОСОБА_11 , складалися відповідні акти та фіксувався незадовільний стан умов проживання дітей. Вважає, що саме дії ОСОБА_11 щодо неналежного догляду за дитиною призвели до смерті малолітньої дитини.

Позиція сторони захисту

Обвинувачена ОСОБА_11 вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому п.2 ч.2 ст.115 КК України не визнала, вказала, що жодного умислу на вбивство своєї малолітньої дитини не мала, алкоголь у суміші для годування не підливала. Пояснила, що донька ОСОБА_13 була для неї бажаною дитиною, вона її годувала здебільшого молочними сумішами, інколи також грудним молоком. 25.05.2016 о 5 ранку погодувала дитину молочною сумішшю з пляшечки, яку приготувала сама, і вклала дитину спати. Коли побачила, що дитині погано, подумала, що у неї лізуть зуби, тому запізно викликала шкидку. Коли вже викликала шкидку і чекала на її приїзд - робила непрямий масаж серця дитини, поставила їй ректально свічку від температури і в рот поклала пів таблетки валідолу, що повернути дихання. Також вказала, що дитину годувала лише вона, чоловік не годував, на сторонніх дітей дитину не залишала. Інша донька 3 річного віку, яка перебувала в квартирі не могла погодувати ОСОБА_14 самостійно сумішшю для годування чи щось туди підлити. За чотири дні до подій 21.05.2016 було день народження у її чоловіка, яке вони святкували, тоді вона вживала алкоголь, і після того дитину грудьми не годувала. Ввостаннє було грудне годування 21.05.2016. Як алкоголь потрапив в організм дитини пояснити не може. Вину визнає у вчиненні злісного невиконання нею батьківських обов`язків по догляду за дитиною, оскільки, розуміючи, що дитина прихворіла невчасно викликала швидку допомогу, яка їхала 27 хвилин, тому через такі її дії дитина померла. Незадовільний ста квартири пояснила тим, що вона підпрацьовувала і за браком часу побутовими питаннями фактично не займалася.

Захисник в судовому засіданні просила суд перекваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_11 з п.2 ч.2 ст.115 КК України на ст.166 КК України, оскільки матеріалами справи доводиться наявність в її діях саме вказаного складу кримінального правопорушення, та обвинувачена визнала вину у його вчиненні у повному обсязі. Просила призначити їй покарання в межах санкції ст. 166 КК України.

Досліджені у судовому засіданні докази та їх оцінка судом

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав суду показання про те, що на момент подій працював водієм в Деснянському управлінні поліції та виїжджав на виклик за адресою АДРЕСА_3 . Він піднімався безпосередньо в квартиру, в якій був суцільний безлад, в дитячому ліжечку лежала маленька дитина, на вигляд їй було приблизно не більше одного року. На його погляд, ознак життя на той час дитина не виявляла. Він в квартирі був не довго, однак бачив мати дитини, яка сиділа на підлозі з опущеною головою, чи вона була в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не може сказати, відповідала на запитання слідчої. Також чув, як слідча запитала в матері чим остання годувала дитину, на що мати вказала: «там на кухні». Слідча пішла на кухню і там було більше двох дитячих пляшечок, що були заповнені рідиною: сировина була внизу. а зверху якесь «прокисше» молоко. Слідча взяла пляшечку і показала матері дитини, запитавши : «ти цим годувала дитину?». Коли була приготована суміш мати не вказала, упаковок від суміші він не бачив. В квартирі запаху алкоголю не відчувалося, однак був стійкий запах тварин, а також суцільний безлад та антисанітарія. Був в квартирі ще якийсь чоловік, який ходив туди-сюди, чи він щось виносив не бачив, не пам`ятає чи були в квартирі пусті пляшки з алкоголю і чи були інші діти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав суду показання про те, що є цивільним чоловіком обвинуваченої ОСОБА_12 та пояснив, що 25.05.2016 приблизно о 07 год. ранку виходив на роботу, поцілував дитину, вона була жива. Це їхня з ОСОБА_12 спільна донька, її звали ОСОБА_13 , їй було 9 місяців, вона була активною дитиною, розпочала ходити, тримаючись за предмети, проблем із здоров`ям та вроджених вад в дитини не було, до педіатра, вони, як батьки, зверталися регулярно. Дитину годували сумішами та грудним молоком (50/50). Приготуванням їжі для дитини займалася дружина. Проблем в дитини з харчування не було, в дитини лізли зуби, іноді плакала, застосовували мазі від зубів, соску. Приблизно об 11 годині йому подзвонила дружина та повідомила, що дитина себе погано почуває, піднялася температура, викликала швидку. Він повернувся додому близько 12 год. на таксі, дитина лежала на столі в одній з кімнат на спині, рвотних мас і будь-яких виділень не було, швидка констатувала смерть дитини. ОСОБА_17 була в нормальному стані, але в неї була істерика. ОСОБА_18 спала в різних позах, проблем зі сном не було. В суботу та неділю з дитиною все було добре, чому піднялася температура йому не відомо. В день смерті дитина їла молоко, бачив, як ОСОБА_17 забрала бутилку в дитини та поставила на стіл, це пляшечка 250 мл, в ній була суміш, яку готувала ОСОБА_17 . Коли він прокинувся приблизно о 6 год ранку припустив, що дитина вже погодована, однак не бачив, що ОСОБА_18 їла саме з пляшечки. В квартирі була пляшка з горілкою закрита на поличці, але доступу до неї для дітей не було. Післяродової депресії в ОСОБА_17 не помічав, вона займалася звичними побутовими речами. Коли дитину годувала груддю, то алкоголь не вживала. ОСОБА_18 до дільничного лікаря возили кожного місяця. Також повідомив, що вони з ОСОБА_17 мають 5 спільних дітей, він є батьком всіх дітей, але не вписаний у свідоцтва про народження, як батько. Він працював та отримував заробітну плату 5-8 тисяч гривень, ОСОБА_17 працювала прибиральницею, коли була вагітна ОСОБА_19 . Другій доньці на той час було 3 роки. Ще одна донька жила з дідусем та бабусею. Дитина ОСОБА_18 була бажаною дитиною і для нього, і для ОСОБА_17 . Вказав, що не пам`ятає вартості суміші, оскільки практично всі кошти витрачалися на харчування та одяг, діти були забезпечені всім, а що спровокувало звернення сусідів до служби у справах дітей - не розуміє. Акти обстеження житлових умов проводилися регулярно, поміщення старших дітей до інтернату було за ініціативою дідуся. Вдома була аптечка, в якій був валідол, який ОСОБА_17 в стресовій ситуації могла дати дитині помилково.

В судовому засіданні за згодою учасників справи та у зв`язку з неможливістю безпосередньо допитати свідків в залі суду, судом відтворено звукозаписи судових засідань, на яких зафіксовано показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які надані попередньому складу суду.

Так, попередньому складу суду свідок ОСОБА_20 надала показання про те, що на момент подій працювала фельдшером медичної допомоги. Виїжджала на виклик швидкої допомоги по АДРЕСА_6. Пам`ятає, що коли приїхали на місце - жінка зустрічала їх біля під`їзду з мертвою дитиною на руках, піднялися всі у квартиру, вчиняли реанімаційні дії щодо надання медичної допомоги дитині, викликали лікарську групу та констатували смерть. Мама пояснила, що дитина захворіла, була невелика тошнота, вона засунула дитині в рот валідол та викликала швидку. Слідів рвоти не було. Також вирішила оглянути іншу дитину, яку при наявності людей в квартирі близько години не подавала ознак життя, з дитиною було все добре, вона спала. Також пояснила, що встановити причину смерті на місці виклику в квартирі не було можливо. З рота дитини відчувався запах валідолу, запаху спиртного не відчувала. Не бачила пляшечки для годування, не звернула на це увагу. Слідів насильства на дитині не виявили. В квартирі був повний безлад та антисанітарія. Швидка приїхала через 10 хвилин після виклику, і припускає, що на момент виклику дитина могла бути мертва. Запаху алкоголю від матері не відчувала. Смерть було констатовано на основі клінічних показань. ОСОБА_23 сказала, що такий стан дитини настав зразу перед приїздом швидкої. На момент приїзду швидкої трупних плям на тілі дитини не було, тому вживалися реанімаційні заходи. Поведінка мами була відносно спокійна, без істерик, не така реакція, коли зазвичай у батьків під час смерті дітей. Валідол давати дитині у такому віці 8-9 місяців не можна, і не можна нічого в рот класти, коли дитина не дихає.

Свідок ОСОБА_21 попередньому складу суду надала показання про те, що працювала медсестрою в поліклініці за місцем проживання ОСОБА_24 . Знає цю сім`ю з 2012 року. Повідомила, що коли у ОСОБА_11 забрали дітей соціальні служби, то вона змінилася, зробила ремонт у квартирі, навела порядок. Дитину ОСОБА_14 вона жодного разу не бачила, не оглядала її. ОСОБА_11 була на обліку в поліклініці, однак жодного разу з цією дитиною не з`являлася, не викликала лікарів додому. В день, коли сталися події, вона була на обході і зайшла в квартиру ОСОБА_11 , побачила поліцію і їй сказали, що дитина померла. ОСОБА_11 їй сказала, що дитина не дихала і вона намагалася надати допомогу дитині.

Крім того, судом безпосередньо досліджені надані стороною обвинувачення докази, зокрема:

протокол огляду місця події від 25.05.2016, згідно якого слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві за участі понятих, власника (користувача) квартири оглянуто територію ділянки, що знаходиться праворуч від сходової клітини на другому поверсі під`їзду №1 по АДРЕСА_4 , а саме житлове приміщення квартира АДРЕСА_5 . Оглядом встановлено, що двері у квартиру відчинено повністю, квартира не провітрюється, присутній різкий неприємний запах, повний безлад, спостерігається антисанітарний стан, відсутня постільна білизна на спальних місцях, побутові умови нагадують «бомбосховище», діти не охайні, ковдри та подушки дуже брудні. Відсутнє ліжко, спальне місце обладнане насипом брудних ковдр та брудних іграшок, через що неможливо пройти до вікна та відкрити на провітрювання. На столі та на полиці знаходяться пляшки для годування дітей, у яких, на вигляд, прокислі молочні продукти. Зі слів, ОСОБА_11 - це таке годування дітей. За відчиненими дверима праворуч по коридору розміщена кімната, в якій знаходиться дерев`яна стінка, дитячий манеж, ліворуч від входу знаходиться дерев`яне ліжко, на якому спить дитина - дівчинка 4-5 років, неохайна, без постільної білизни. Одразу за цим ліжком знаходиться ще одне дитяче ліжко, без постільної білизни, за ним - дерев`яний стіл, на краю якого розміщене оголене тіло дитини - 10 місяців, дівчинка без ознак життя. Також за участю судового медичного експерта одночасно проведено огляд трупа дитини, та встановлено, що дитина правильної тілобудови, шкірні покриви чисті, задовільна вгодованість, видимих вад розвитку не виявлено, будь-яких ушкоджень не знайдено. За результатами проведення огляду місця події вилучено медичну-амбулаторну картку « ОСОБА_12 » та бутилки для дитячого годування з невідомою речовиною у кількості 6 штук;

висновок експерта №20/1227/2 від 22.06.2016, відповідно до якого за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала за 5-6 годин до моменту первинного огляду її трупа на місці події 25.05.2026. До смерті ОСОБА_25 призвела асфіксія внаслідок закупорення дихальних шляхів харчовими масами. При досліджені трупа ушкоджень не знайдено. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа гр. ОСОБА_25 знайдений етиловий спирт (етанол) у концентрації 12,52 проміле. Відсутність візуальних та мікроскопічних патоморфологічних ознак притаманних токсичній дії етанолу та відсутність даних про шляхи його потрапляння у кров ОСОБА_25 не дають підстав для оцінювання отриманого результату дослідження;

висновок експерта №1227/2 від 22.06.2016, яким встановлено, що смерть ОСОБА_12 настала за 24-36 год. до моменту дослідження її трупа. До смерті ОСОБА_12 призвела асфіксія внаслідок закупорення дихальних шляхів харчовими масами. На це вказують знайдені при дослідженні її трупа: розповсюджена гостра альвеолярна емфізема, осередки ателектаза та дистелектаза альвеол з наявністю чужорідних (рожевих, зернистих та бурих) мас у просвітах багатьох дрібних бронхів, бронхіол та деяких альвеол, крововиливи в епікарді та плеврі легень, білкова дистрофія паренхіми органів, нерівномірне слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів з гемолізом еритроцитів, набряк-набухання головного мозку, набряк строми органів, рідкий стан трупної крові. При досліджені трупа ушкоджень не знайдено. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_12 знайдений етиловий спирт (етанол) у концентрації 12,52 проміле. Відсутність візуальних та мікроскопічних патоморфологічних ознак притаманних токсичній дії етанолу та відсутність даних про шляхи його потрапляння у кров ОСОБА_12 не дають підстав для оцінювання отриманого результату дослідження. Даними судово-гістологічного дослідження встановлена наявність захворювання - катарально- десквамативного ентероколіту, яке не знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 ;

акт судово-медичного дослідження №777 від 14.06.2016, яким встановлено, що розповсюджена гостра альвеолярна емфізема, осередки ателектазу

альвеол з наявністю чужорідних мас у просвітах багатьох дрібних бронхів та

бронхіол та в просвітах деяких альвеол. Білкова дистрофія паренхіми,

нерівномірно слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів з гемолізом

еритроцитів. Катарально-десквамативний ентероколіт. Набряк-набухання головного мозку;

акт судово-медичного дослідження №1109 від 01.06.2016, яким встановлено, що в результаті судово-токсикологічного дослідження крові трупа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайдено етиловий спирт у концентрації 12,52 проміле;

висновок експерта №134-2016/о від 31.08.2016, відповідно до якого дані судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , 2015 р.н., дозволяють стверджувати про те, що безпосередньою причиною смерті була аспіраційна асфіксія - внаслідок аспірації дихальних шляхів харчовими масами. Даний вид асфіксії розвивається у осіб, у яких: ковтальний рефлекс послаблений (внаслідок наявності певних захворювань переважно - з боку центральної нервової системи); або порушена свідомість (внаслідок певних патологічних станів, які обумовлюють діяльність центральної нервової системи, в т.ч. - алкогольна інтоксикація). Дані, які містяться в наданій медичній документації на ім`я ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 з урахуванням даних судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів її трупу, не свідчать (навіть факультативно) про те, що у дитини ОСОБА_12 мало місце захворювання, перебіг якого б на 9-ий місяць її життя, супроводжувався порушенням діяльності центральної нервової системи. Таким чином, в даному випадку єдиною можливою причиною розвитку у ОСОБА_12 аспіраційної асфіксії (внаслідок аспірації дихальних шляхів харчовими масами - безпосередня причина смерті) була алкогольна інтоксикація основна причина смерті), перебіг якої і супроводжувався порушенням свідомості дитини з появою блювотного та порушенням ковтального рефлексів. Зрозуміло, що вік ОСОБА_12 унеможливлює самостійне вживання і алкогольних напоїв, а вище вказана алкогольна інтоксикація була зумовлена введенням в організм приблизно не більш ніж за 15 хвилин до настання смерті від 130 до 200 горілки, прийняття алкоголю більш ніж за 15 хвилин до настання смерті (в т.ч. за за 30-60 хвилин), враховуючи концентрацію його в крові саме 9-місячної дитини - 12,52%о момент смерті, можна повністю виключити. Крім того, саме дані і судово-гістологічного дослідження також підтверджують що розвиток у ОСОБА_12 аспіраційної асфіксії (внаслідок аспірації дихальних шляхів харчовими масами) була гостра алкогольна інтоксикація - при «асфіктичному типу» смерті, коли повинна бути наявність повнокров`я всіх внутрішніх органів, ОСОБА_12 при мікроскопічному дослідженні встановлені ознаки відносної гіповолемії з розвитком циркулярного колапсу - недокрів`я внутрішніх органів з повнокров`ям периферії;

висновок експерта №229-2016/о від 09.11.2016, відповідно до якого алкогольна інтоксикація, яка стала причиною смерті ОСОБА_12 , була зумовлена введенням в організм приблизно не більш ніж за 15 хвилин до настання смерті від 130 до 200 м горілки (або аналогічного за «міцністю» напою), що відповідає близько 40-60 грамам 96 % етилового спирту. Приймаючи до уваги дані судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12 , 2015 р.н., а саме відсутність будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень (безпосередньо - слідів ін`єкцій), можна стверджувати про те, що вище вказаний об`єм алкоголю міг потрапити в організм останньої одним з двох шляхів: або per os (пер ос) - введенням у рот, або per rectum (пер ректум) - введенням у пряму кишку. Приймаючи до уваги характер та вираженість трупних явищ, які зафіксовані при огляді трупу ОСОБА_12 25.05.2016 року (труп зберігає тепло в ділянках тулуба трупне заклякання добре виражено у всіх групах м`язів; трупні плями фіолетового кольору, розташовані переважно на задніх поверхнях, при дозованому триразовому натисканні зникають та повністю відновлюються протягом 25 секунд о 1400; рогівки

очей блискучі), у співставленні із характером та вираженістю трупних явищ, які

зафіксовані під час проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_12

26.05.2016 року та, враховуючи вік потерпілої (у віддзеркаленні на її вагу), можна вважати про

те, що смерть останньої настала приблизно в проміжок часу між 1000 та 1200 25.05.2016 року;

висновок судово-психіатричного експерта №56 від 28.03.2017, відповідно до якого на час проведення експертизи у ОСОБА_11 не виявлено ознак будь-якого психічного захворювання, за своїм психічним станом ОСОБА_11 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_11 підозрюється (25.05.2016р.), вона не страждала будь-яким психічним розладом, не знаходилася в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом у період правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_11 підозрюється (25.05.2016р.), вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на час проведення експертизи ОСОБА_11 не потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру. За своїм психічним станом на час проведення експертизи ОСОБА_11 може перебувати в місцях позбавлення волі. На час проведення експертизи у ОСОБА_11 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії;

протокол обшуку від 29.12.2016, відповідно до якого обшук проведено 29.12.2016 слідчим Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_26 за участю власника ОСОБА_11 у присутності понятих у квартирі АДРЕСА_2 , та в результаті якого виявлено та вилучено предмет, схожий на арбалет; предмет, схожий на шпринцовку; клізма; одноразовий шприц ємкістю 5 мл., з прозорою рідиною; одноразовий шприц ємкістю 5 мл порожній; пластикову кришку білого кольору; пластикова пляшечка з рідиною прозорого кольору; одна скляна пляшка темного кольору з надписом «Ремі»; предмет схожий на ніж; металева пляшка; скляна пляшечка із залишками рідини рожевого кольору; пластмасова пляшечка з оприскувачем;

протокол обшуку від 20.01.2017, відповідно до якого обшук проведено 19.01.2017 слідчим Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_27 за участю підозрюваної ОСОБА_11 у присутності понятих у квартирі АДРЕСА_2 , та в результаті якого нічого не вилучалося, здійснено виклик підозрюваної;

копія свідоцтва про народження ОСОБА_12 , від 02.09.2015, серії НОМЕР_1 , відповідно до якого датою народження останньої є ІНФОРМАЦІЯ_7, батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_28 ;

копія заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27.05.2015, яким ОСОБА_11 позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та стягнуто з останньої аліменти на утримання дітей;

копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_11 29.08.2013 року, у якій остання відмовляється від утримання та виховання дітей ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Надані стороною обвинувачення та досліджені судом процесуальні документи у даному кримінальному провадженні за своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, ні зі сторони обвинувачення, ні зі сторони захисту, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а тому, суд, у розумінні ст. 84 КПК України, процесуальним документам оцінки не надає.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов наступного висновку.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_11 кваліфіковано за п. 2 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне, протиправне заподіяння смерті малолітньої дитини.

Безпосереднім об`єктом вказаного злочину є життя особи (людини), в даному випадку малолітньої дитини. З об`єктивної сторони даний злочин характеризується: 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками; 4) факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Суспільно небезпечне діяння при вбивстві може проявитися у дії або бездіяльності. Найчастіше умисне вбивство вчиняється шляхом дії, спрямованої на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини. Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання незворотної смерті потерпілого. З цього моменту даний злочин вважається закінченим. Причинний зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб або будь-яких зовнішніх факторів. Такі ознаки об`єктивної сторони цього складу злочину, як місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка його вчинення не впливають на кваліфікацію діяння за ч.1 ст. 115 КК України. Однак їх встановлення є обов`язковим, оскільки у ряді випадків вони мають значення для кваліфікації вбивства за ч. 2 ст. 115 КК України. Суб`єктом вбивства є осудна особа, яка до вчинення злочину досягла 14-річного віку. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.

Відповідно до дослідженого судом висновку експерта від №20/1227/2 від 22.06.2016, та висновку експерта від №1227/2 від 22.06.2016 до смерті ОСОБА_12 призвела асфіксія внаслідок закупорення дихальних шляхів харчовими масами, та відповідно до висновку експерта №134-2016/о від 31.08.2016 безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 була аспіраційна асфіксія - внаслідок аспірації дихальних шляхів харчовими масами.

При цьому, у вказаному висновку експерта №134-2016/о від 31.08.2016 зроблено припущення, що єдиною можливою причиною розвитку у ОСОБА_12 аспіраційної асфіксії (внаслідок аспірації дихальних шляхів харчовими масами - безпосередня причина смерті) була алкогольна інтоксикація (основна причина смерті) за умови введення в її організм не більш ніж за 15 хвилин до настання смерті від 130 до 200 горілки.

Відповідно до висновку експерта №229-2016/о від 09.11.2016 вище вказаний об`єм алкоголю міг потрапити в організм 9 місячної дитини одним з двох шляхів: або per os (пер ос) - введенням у рот, або per rectum (пер ректум) - введенням у пряму кишку.

Разом з цим, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, на підтвердження того, яким саме способом алкоголь у такій кількості потрапив в організм дитини.

Посилання в обвинувальному акті на те, що обвинувачена приготувала дитячу суміш для годування немовлят, в яку додала приблизно від 130 ло 200 мл горілки (або аналогічного за «міцністю» напою), що відповідає близько 40-60 грам 96% етилового спирту, та якою нагодувала дитину не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчим після вилучення за протоколом огляду місця події від 25.05.2016 шести пляшечок для годування із рідиною невідомого походження, не проведено експертне дослідження вмісту вказаних пляшок для з`ясування наявності в суміші алкоголю.

Таким чином, органом досудового розслідування не доведено належними та допустими доказами наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_11 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст. 115 КК України, а саме вчинення нею конкретних дій, спрямованих на посягання на життя власної дитини ОСОБА_12 , наявність суб`єктивної сторони складу злочину у формі прямого умислу, та, відповідно прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченої та наслідками, що настали у вигляді смерті дитини.

Натомість, суд вважає доведеним та підтвердженим матеріалами кримінального провадження, що обвинувачена ОСОБА_11 , як мати малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.05.2016 приблизно о 09 год. 45 хв. знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , вчинила злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, передбачених ст.150 СК України, а саме обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, що проявилося в незабезпеченні належних умов для перебування дитини за місцем проживання та несвоєчасному вжитті заходів звернення за медичною допомогою для дитини, що призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті дитини.

Між цими діями та їх наслідками у вигляді смерті дитини судом встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При цьому, вказаний факт доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_20 , наданими попередньому складу суду про те, що ОСОБА_11 пояснила, що засунула дитині в рот валідол, що категорично не можна робити при проблемах з диханням, а також те, що по приїзду швидкої дитина вже не дихала, а в квартирі була антисанітарія та безлад; показаннями свідка ОСОБА_21 , наданими попередньому складу суду про те, що вона як медсестра дитину ОСОБА_12 жодного разу не бачила, не оглядала її, ОСОБА_11 була на обліку в поліклініці, однак жодного разу з цією дитиною не з`являлася, не викликала лікарів додому; показаннями свідків ОСОБА_15 , який зазначив, що в квартирі обвинуваченої був суцільний безлад та антисанітарія; протоколом огляду місця події від 25.05.2016, яким зафіксовано, що квартира не провітрюється, присутній різкий неприємний запах, повний безлад, спостерігається антисанітарний стан, відсутня постільна білизна на спальних місцях, неможливо пройти до вікна та відкрити на провітрювання, показаннями обвинуваченої ОСОБА_11 , яка вказала, що вчинила злісне невиконання нею батьківських обов`язків по догляду за дитиною, оскільки, розуміючи, що дитина прихворіла, погано себе почуває, не подбала про дитину належним чином, невчасно викликала швидку допомогу, тому дитина померла.

Відповідальність за ст. 166 КК України настає за злісне невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки.

Виходячи з диспозиції ст. 166 КК України, відповідальність спеціального суб`єкта (батьки, опікуни чи піклувальники) настає у разі вчинення умисного діяння, яке виражається як у формі дії (фізичне та психологічне насильство, жорстоке ставлення та інше), так і бездіяльності, за умови злісного невиконання обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, та у разі настання тяжких наслідків для потерпілої особи.

При цьому Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, підписаною Україною 21лютого 1990 року, встановлено, що дитина має право на здоровий зріст і розвиток, належне харчування, житло, розваги; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищена від недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації.

Також ст. 150, 180 Сімейного кодексу України регламентовано, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, перекваліфікація злочину судом допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема, шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Зокрема, у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 552/2540/20 вказано, що закриття судом кримінального провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого судом, не виправдовує легітимних очікувань особи, яка зазнала шкоди і не узгоджується із завданнями кримінального судочинства. Відмова держави від кримінального переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого кримінального-караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено обвинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного, а особу, якій завдано шкоду, поставить у становище правової незахищеності і створить умови для повторної віктимізації.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченої, суд виходить із недоведеності наявності в діях обвинуваченої ОСОБА_11 об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого п.2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вчинення умисного вбивства малолітньої дитини, адже наявність в діях особи усіх елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, ст. 17, п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК підлягає доведенню згідно із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав, дослідивши всі обставини даного провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, враховуючи наведену вище оцінку доказів, вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_11 , які підтримав прокурор і виклав в обвинувальному акті, не в повній мірі знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду, оскільки доведено поза розумним сумнівом лише те, що: обвинувачена ОСОБА_11 , як мати малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.05.2016 приблизно о 09 год. 45 хв. знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , вчинила злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, передбачених ст.150 СК України, а саме обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, що проявилося в незабезпеченні належних умов для перебування дитини за місцем проживання та несвоєчасному вжитті заходів звернення за медичною допомогою для дитини, що призвело тяжких наслідків у вигляді смерті дитини, а тому такі дії обвинуваченої суд, керуючись ч. 3 ст. 337 КПК України, перекваліфіковує з п.2 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 166 КК України.

При цьому, зазначена вище зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення не погіршує становище обвинуваченого та, відповідно, не порушує його право на захист.

Призначення покарання

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст. 66,67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, ставлення ОСОБА_11 до вчиненого, яка вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України визнала повністю.

Крім цього, суд бере до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше не судима, у неї наявне постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштована, проживає у цивільному шлюбі, позбавлена батьківських прав щодо трьох дітей, на обліках у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, відсутність скарг за місцем проживання щодо неї.

Враховуючи викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в розмірі, передбаченому санкцією ст. 166 КК України, з реальним його відбуванням, яке, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Разом з цим, ОСОБА_11 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яке мало місце 25.05.2016.

З огляду на зміст положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 166 КК України є нетяжким злочином.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Положеннями ч. 5 ст. 74 КК України встановлено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, у зв`язку із закінченням строків давності за ст.166 КК України, обвинувачена ОСОБА_11 підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України.

Вирішення процесуальних питань у кримінальному провадженні

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.

Керуючись ст. 100, 337, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від призначеного покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні: предмет, схожий на арбалет; предмет, схожий на шпринцовку; клізма; одноразовий шприц ємкістю 5 мл., з прозорою рідиною; одноразовий шприц ємкістю 5 мл порожній; пластикову кришку білого кольору; пластикова пляшечка з рідиною прозорого кольору; одна скляна пляшка темного кольору з надписом «Ремі»; предмет схожий на ніж; металева пляшка; скляна пляшечка із залишками рідини рожевого кольору; пластмасова пляшечка з оприскувачем, після набрання вироком законної сили - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5