ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 Справа №607/11279/25 Провадження №1-кп/607/661/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 09 лютого 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця 3 центру рекрутингу Військово-Морських Сил Збройних Сил України, сержанта-менеджера 3 категорії відділення комплектування та міжнародного співробітництва, проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого в силу ст. 89 КК України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2025 року близько 02.30 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в «Приміщенні для особового складу, які підлягають відправленню до військової частини», що розташоване на 5 поверсі адмінбудівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із малознайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_4 09 лютого 2025 року близько 02.30 год., перебуваючи в «Приміщенні для особового складу, які підягають відправленню до військової частини», що розташоване на 5 поверсі адмінбудівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту із ОСОБА_6 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне досягання на нього є кримінально карним, діючи з прямим умислом, маючи на меті спричинити тяжкі тілесні ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході сутички із ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці ніж, умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс останньому один удар ножем в ділянку лівої половини задньої поверхні грудей, в результаті чого спричинив йому проникаюче поранення задньої поверхні грудей зліва з проникненням по ходу раневого каналу в грудну порожнину та пошкодженням нижньої частки лівої легені і перикарду, яке супроводжувалось розвитком лівобічного пневмотораксу та гемотораксу, масивною крововтратою з розвитком гіповолемічного шоку, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав частково та в судовому засіданні вказав, що 07 лютого 2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди був прикомандирований з міжнародного відділу центру рекрутингу для здійснення набору кандидатів на проходження військової служби. Потерпілий ОСОБА_6 в цей час перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою призову на військову службу. 08 лютого 2025 року потерпілий, перебуваючи в казармі на 5 поверсі, поводив себе неадекватно, стрибав по ліжках. В післяобідній час, коли він відпочивав в казармі на своєму ліжку, яке знаходилось поряд з ліжком військовозобов`язаного ОСОБА_9 , він був свідком того як ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та почав його душити. Він розборонив їх, після чого про дану подію та неадекватну поведінку ОСОБА_6 повідомив черговому наряду, та вважає, що саме це стало мотивом того, що останній вночі здійснив напад на нього. Вечером він ліг на своє ліжко та коли вже засинав, то почув, що хтось біжить. Відкривши очі, він побачив, що до нього біжить ОСОБА_6 з табуреткою. Вставши з ліжка, він сказав йому кинути табуретку та рефлекторно взяв у руки ніж для нарізки продуктів харчування, який знаходився в його рюкзаку біля ліжка, щоб налякати потерпілого. Підбігши до нього, ОСОБА_6 завдав йому удар табуреткою по лівій руці, якою він прикривався, після чого йому вдалось забрати табуретку та відкинути її. Після цього ОСОБА_6 почав його душити за шию та під час боротьби між ними потерпілий спиною напоровся на ніж, який він тримав в руках. Надалі ОСОБА_6 відійшов від нього та ліг на своє ліжко. При цьому на біль не скаржився, а також він не бачив на потерпілому крові, оскільки в казармі була напівтемрява. Надалі він заховав ніж в туалеті, при цьому крові на ньому не помітив, та не зрозумів, що наніс ним ножове поранення ОСОБА_6 . Приблизно через 1 годину після конфлікту, коли ОСОБА_6 впав зі свого ліжка, вони помітили кров, про що повідомили наряду, який викликав швидку медичну допомогу. Також повідомив, що він допомагав зносити ОСОБА_6 з п`ятого поверху до автомобіля швидкої допомоги. Події, під час яких потерпілому було нанесено ножове поранення, відбувались приблизно о 02.30 год. 09 лютого 2025 р. Також вказав, що він ні з ким не конфліктував та не погрожував потерпілому, тому йому невідомо, чому потерпілий під час допиту пояснював, що він погрожував йому ножем, коли той попросив у нього сигарету.

Зазначив, що розкаюється у вчиненому, однак пояснив, що у нього не було наміру нанести удар ножем потерпілому, а він хотів лише його налякати.

Цивільні позови прокурора визнає в повному обсязі, позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди частково - на суму 30000-50000 гривень.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його винуватість повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

Показаннями допитаного в судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 03 лютого 2025 року в м. Тернополі його затримали працівники поліції та відвезли до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У приміщенні ТЦК та СП його утримували декілька днів. Розповів про конфлікт із обвинуваченим ОСОБА_4 приміщенні ТЦК та СП, зокрема повідомив, що коли він зайшов в туалет, то побачив ОСОБА_4 , який курив біля вікна, та він запитав чи є у обвинуваченого сигарети, у відповідь ОСОБА_4 обурився, витягнув ножа, який був не розкладний, з ручкою чорного кольору та довжиною близько 20-25 см. Приставивши йому до горла ножа, обвинувачений сказав, що заріже його, якщо він ще раз попросить в нього сигарету, після чого відштовхнув його до виходу. Надалі він пішов в приміщення для відпочинку та приліг на своє ліжко, а саме на нижнє спальне місце двоярусного ліжка. Ліжко ОСОБА_4 знаходилось через 6-7 ліжок від нього, тобто на відстані приблизно 6-8 метрів. Коли він відпочивав, ОСОБА_4 повернувся на своє місце та користувався телефоном. Повідомив, що ввечері він поїв, близько 22.00 год. було оголошено відбій, вимкнуто світло, тому він ліг спати, а на наступний день отямився в лікарні. Обставин завдання йому тілесних ушкоджень не пам`ятає, але ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, зрозумів, що обвинувачений завдав йому один удар ножем в спину, коли він спав, а тому він не може пам`ятати обставин даної події. Вказав, що йому невідомо з яких мотивів обвинувачений завдав йому тілесні ушкодження, адже він нікому не бажав зла, не мав конфліктів, так як ні з ким не спілкувався, коли перебував в приміщенні ТЦК та СП. Однак ОСОБА_4 погрожував його зарізати, при цьому про такі погрози він нікому не розповідав. Вказав, що відомості, що містяться в матеріалах справи про те, що він поводив себе неадекватно, не відповідають дійсності. Також заперечив те, що він душив свідка ОСОБА_10 чи стрибав по ліжках або ж замахувався до обвинуваченого табуреткою. Повідомив, що біля його ліжка знаходилась тумбочка, а табуретки не було. Чи були в приміщенні стільці він сказати не може, оскільки не звернув на це увагу. Повідомив, що він переважно спить на лівому або на правому боці, однак як спав в ту ніч, не може сказати.

Цивільний позов про відшкодування завданої йому моральної шкоди підтримав. Пояснив, що йому було завдано моральної шкоди у зв`язку із незадовільним станом здоров`я після отриманих тілесних ушкоджень, він відчуває біль в грудях, йому важко дихати, а також важко виконувати фізичні вправи.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який суду пояснив, що він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 до квітня 2025 року. 09 лютого 2025 року він перебував в добовому наряді, тривалість якого становить від 09.00 год. до 09.00 год. наступного дня. Повідомив, що протягом дня ОСОБА_6 поводив себе неадекватно, розмовляв сам із собою та він про це повідомляв медичним працівникам. На 5 поверсі є спальне приміщення (казарма) для відпочинку, де знаходяться два ряди ліжок, при цьому ліжка рекрутерів, яким був ОСОБА_4 , розміщені в одному ряду, а військовозобов`язаних, яким був ОСОБА_6 , - в іншому. На час даної події в казармі було декілька двоярусних ліжок, а більшість одноярусні. Біля кожного ліжка в казармі знаходилась приліжкова тумбочка і стілець. Вказав, що він не бачив конфлікту між військовозобов`язаними ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Також повідомив, що вночі він почув звуки, ніби хтось ходив по казармі, після чого прозвучали слова ОСОБА_4 «Денис, ляж на ліжко» та наступила тишина. При цьому він нічого не бачив, бо було темно. Приблизно через 10 хвилин він почув звук, ніби щось впало, та коли увімкнулось світло, він побачив, що ОСОБА_6 впав зі свого ліжка та лежить на підлозі. При цьому біля нього нікого не було, всі присутні в казармі відпочивали на своїх ліжках та нічого не бачили, розповідали, що потерпілий «крутився» на своєму ліжку, а потім впав. Надалі він побачив кров на ліжку потерпілого, тому одразу викликав швидку медичну допомогу, працівники якої знявши одяг з потерпілого, побачили у нього на спині колоту рану. Також повідомив, що надалі у приміщенні туалету було знайдено ніж, який як відомо на даний час, належить ОСОБА_4 . При цьому від інших присутніх він чув, що на знайденому ножі є кров, проте особисто він крові на ножі не бачив. Суперечок між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він не чув.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що він проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо подій вночі 09 лютого 2025 року повідомив, що він перебував в приміщенні казарми на 5 поверсі, де відпочивав на ліжку. Прокинувшись від шуму та крику в казармі, він зрозумів, що відбувається якийсь конфлікт, тому сказав хлопцям заспокоїтись і лягати спати. Проте через деякий час він знову прокинувся від звуку, ніби щось впало. Включивши світло, вони побачили, що на підлозі між ліжками лежить потерпілий. Повідомив, що він не бачив жодних конфліктів між потерпілим та обвинуваченим та не бачив моменту нанесення тілесних ушкоджень. Зі слів свідків йому відомо, що потерпілий вживав наркотичні речовини, в приміщенні ТЦК та СП поводив себе неадекватно, чіплявся до інших людей. Зазначив, що в подальшому в приміщенні туалету було знайдень ніж, про що вони повідомили працівникам поліції. До приїзду працівників поліції в приміщенні казарми вони не прибирали. Також повідомив, що біля ліжок в приміщенні казарми знаходяться табуретки.

Показаннями допитаного в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що він прибув до приміщення казарми ІНФОРМАЦІЯ_4 ввечері напередодні подій, що відбувались 09 лютого 2025 року. Казарма являла собою велику кімнату, біля вікон яких знаходився ряд одноярусних ліжок, посередині кімнати ряд двоярусних ліжок та ряд одноярусних ліжок під стіною. Біля ліжок було декілька дерев`яних табуреток. Коли він прибув, в казармі перебувало приблизно 15 чоловік, які лежали на ліжках та відпочивали. На першому з двоярусних ліжок знаходився потерпілий, який поводив себе неадекватно, нападав на присутніх, кричав, бігав, стрибав по ліжках, лягав до інших чоловіків в ліжко, обнімався з ними. Також пригадав випадок, коли потерпілий заскочив на ліжко одного з чоловіків і почав його душити. Обвинувачений в цей час також перебував в казармі та відпочивав на своєму ліжку, яке знаходилось в протилежному кінці кімнати. При цьому обвинувачений неодноразово звертався до потерпілого, щоб той заспокоївся, адже він заважав всім спати, поводив себе неадекватно, бігав по кімнаті. Також час від часу в кімнату заходили інші військові чи працівники ТЦК, однак він ні до кого не звертався, щоб заспокоїти потерпілого. Також повідомив, що надалі коли обвинувачений лежав на своєму ліжку, потерпілий зі свого місця з протилежного кінця кімнати почав бігти в сторону обвинуваченого, при цьому тримаючи в руках над своєю головою дерев`яну табуретку. В цей час потерпілий також щось викрикував, висловлювався нецензурною лайкою до обвинуваченого. Побачивши, що потерпілий біжить до нього, обвинувачений встав зі свого ліжка. Надалі він бачив, що добігши до обвинуваченого, потерпілий замахнувся до нього табуреткою, а що відбувалось надалі йому невідомо, так як він нічого не бачив, бо в кімнаті було темно. Проте одразу вони лягли на свої ліжка і стало тихо. Зазначив, що зброї він ні в кого не бачив. Ближче до ранку чоловіки, які перебували на сусідніх до потерпілого ліжках, побачили на ліжку останнього кров, після чого викликали швидку медичну допомогу. Зазначив, що він не бачив ні крові, ні ножа.

Також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, доведена оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №0000295 від 09 лютого 2025 року, зі змісту якого вбачається, що 09.02.2025 р. близько 02.30 год. сержант-менеджер 3 категорії відділення комплектування та міжнародного співробітництва 3 центру рекрутингу Військово-Морських Сил Збройних Сил України ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні для особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , у ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс один удар предметом, схожим на ніж, в ділянку верхньої третини лівої лопатки ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

(а.м.к.п. 92 Т.1);

- рапортом старшого інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 від 09.02.2025 р., згідно якого 09.02.2025 р. з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 до приміщення Тернопільської лікарні швидкої допомоги було доставлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз: різана рана верхньої третини лівої лопатки.

(а.м.к.п. 93-94 Т.1);

- рапортом старшого інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 від 09.02.2025 р., згідно якого 09.02.2025 р. о 03.46 год. надійшло повідомлення від лікаря ОСОБА_16 про те, що в першу міську лікарню з вул. Тролейбусна, 5 доставлений ОСОБА_6 , з діагнозом: ЗЧМТ?, СГМ, різана рана верхньої третини лівої лопатки.

(а.м.к.п. 95-96 Т.1);

- протоколом огляду місця події від 09.02.2025 р., відповідно до якого проведено огляд спального приміщення (казарми), яке знаходиться на п`ятому поверсі будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 . У вказаному приміщенні знаходяться двоярусні ліжка, а також ліжка одноярусного типу. Огляд зосереджується на третьому та четвертому від вхідних дверей двоярусному спальному місці. На матрацах на нижніх третьому та четвертому ліжках, які лежать один біля одного, так як ліжка знаходяться поруч, посередині виявлено пляму речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров. Із даної поверхні одного з матраців зроблено вирізку, яку вилучено з місця події. Також оглянуто місце, де проживав ОСОБА_4 , а саме ліжко-місце, біля якого знаходиться стілець дерев`яний коричневого кольору, на якому виявлено форму ЗСУ, біля стільця черевики бойові зимові. На ліжку виявлено рюкзак та сумку оливкового кольору із особистими речами ОСОБА_4

(а.м.к.п. 97-110 Т.1);

- протоколом огляду місця події від 09.02.2025 р., відповідно до якого проведено огляд приміщення кімнати для вмивання №45, яка знаходиться на п`ятому поверсі приміщення для особового складу, який підлягає відправленню до військової частини № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 . До даної кімнати ведуть білі пластикові двері, які на момент огляду відчинені. Відразу за дверима розміщений коридор квадратної форми. У фронтальній частині коридору навпроти входу розміщене вікно з підвіконням, під яким знаходиться металева батарея білого кольору. Під батареєю виявлено предмет, візуально схожий на ніж, що складається із леза, на якому наявні сліди речовини бурого кольору, механічні пошкодження частини леза, а також рукоятка із чорною вставкою.

(а.м.к.п. 111-118 Т.1);

- випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1376 від 18.02.2025 р., відповідно до якої ОСОБА_6 в період часу з 09.02.2025 р. по 18.02.2025 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ТМКЛШД» з приводу проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні лівої половини грудної клітки з пошкодженням перикарда, нижньої частки лівої легені.

(а.м.к.п. 123-124 Т.1);

- довідкою КНП «ТМКЛШД» №11 від 13.02.2025 р. про перебування ОСОБА_6 на лікуванні з 09.02.2025 р.

(а.м.к.п. 125 Т.1);

- висновком експерта №230 від 09.04.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого згідно з вивченими медичними документами у гр. ОСОБА_6 за період лікування з 09 по 18 лютого 2025 року в умовах стаціонару КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», за даними клінічного обстеження, результатів інструментальних досліджень та оперативного втручання було встановлено проникаюче поранення задньої поверхні грудей зліва («По лопатковій лінії … в VI міжребер`ї) з проникненням по ходу раневого каналу в грудну порожнину та пошкодженням нижньої частки лівої легені і перикарду (зовнішня сполучнотканинна оболонка серця). Це поранення супроводжувалось розвитком лівобічного пневмотораксу та гемотораксу (накопичення крові і повітря в плевральній порожнині), масивною крововтратою з розвитком гіповолемічного шоку. Із зовнішніх тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 були відмічені «обширний підшкірний крововилив в ділянці крила лівої клубової кістки» та забиття м`яких тканин «в ділянці волосистої частини голови справа біля вушної раковини» у виді набряку.

Виявлене у ОСОБА_17 поранення лівої половини задньої поверхні грудей, зважаючи на відмічений у медичній карті характери рани («колото-різана»), наявність раневого каналу та особливості ушкоджень внутрішніх органів, утворилось від колючо-ріжучої дії гострого предмета. Вид інших ушкоджень («обширний підшкірний крововилив в ділянці крила лівої клубової кістки» та забиття «м`яких тканин в ділянці волосистої частини голови справа біля вушної раковини» у виді набряку) свідчить про їх утворення від дії тупих предметів. Відмічені вище тілесні ушкодження виникли незадовго до госпіталізації ОСОБА_6 у лікувальний заклад, не виключено у вказаний в постанові термін події.

Характер і розташування виявленого у ОСОБА_17 ушкодження лівої половини задньої поверхні грудей не виключають можливості утворення такого за наведених у постанові обставин події. Відомостей щодо обставин травмування інших ділянок тіла ОСОБА_6 у постанові не наведено.

Виявлене у ОСОБА_6 проникаюче поранення задньої поверхні грудей зліва, що проникало в грудну порожнину з пошкодженням внутрішніх органів, належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння п.п. 2.1.2, 2.1.3 й/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких п. 2.3.5 цих «Правил».

(а.м.к.п. 130-133 Т.1);

- матеріалами щодо проходження ОСОБА_6 військово-лікарської комісії в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме копією картки обстеження та медичного огляду від 05.02.2025 р., копією довідки №917/32 військово-лікарської комісії від 05.02.2025 р. та копією повістки на відправку ОСОБА_6

(а.м.к.п. 134-136 Т.1);

- довідкою лікаря анестезіолога ОСОБА_18 від 09.02.2025 р. про те, що ОСОБА_6 був доставлений в КНП «ТМКЛШД» 09.02.2025 р. о 03.30 год. бригадою швидкої допомоги в супроводі наряду поліїціх з ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_2 , де був знайдений в кімнаті з раною на задній поверхні грудної клітки зліва. Діагноз: проникаюче колото-різаного поранення задньої поверхні лівої половини грудної клітки з пошкодженням перикарда, нижньої частки лівої легені. Проведено оперативне втручання 09.02.2025 р. о 03.52 год. 05.55 год.

(а.м.к.п. 137 Т.1);

- протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 13.02.2025 р., відповідно до якого у приміщенні КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», що по вул. Шпитальна, 2 в м. Тернополі, в ОСОБА_6 відібрано зразок крові.

(а.м.к.п. 140 Т.1);

- заявою ОСОБА_6 від 13.02.2025 року, згідно якої останній добровільно видав працівникам поліції одяг, в який він був одягнутий на момент спричинення йому тілесних ушкоджень в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , а саме: куртку молочного кольору торговельної марки «On Spirit», спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту червоного кольору торговельної марки «Legea», футболку помаранчевого кольору торговельної марки «Next» та кросівки чорного кольору торговельної марки «Weil».

(а.м.к.п. 141 Т. 1);

- протоколом огляду речей від 13.02.2025 р., в ході якого оглянуто добровільно виданий ОСОБА_6 одяг, а саме: куртку молочного кольору торговельної марки «On Spirit», спортивні штани чорного кольору, спортивну кофту червоного кольору торговельної марки «Legea», футболку помаранчевого кольору торговельної марки «Next» та кросівки чорного кольору торговельної марки «Weil». При огляді куртки з внутрішньої сторони встановлено, що у верхній частині спини з лівої та правої сторони наявні сліди речовини бурого кольору. Також під час огляду тильної частини кофти майже на всій площині наявна пляма речовини бурого кольору, при огляді якої у просвіті кофти виявлено різаний (колотий) отвір довжиною 24 мм. Крім того при огляді внутрішньої та зовнішньої сторони футболки, а саме тильної сторони футболки від рівня грудей до низу на 2/3 частини футболки просякнута речовиною бурого кольору. При детальному огляді даної частини футболки у просвіті її виявлено різаний (колотий) отвір довжиною 24 мм. Штани спортивні та кросівки у стані бувшому в користуванні, без видимих пошкоджень.

(а.м.к.п. 142-149 Т.1);

- протоколом про відбір зразків біологічного походження необхідних для проведення експертизи від 09.02.2025 р., відповідно до якого у приміщенні кімнати для проведення слідчих дій №2 Тернопільського РУП ГУНП В Тернопільській області відібрано зрізи вільних країв нігтьових пластин у ОСОБА_4

(а.м.к.п. 166 Т.1);

- висновком експерта №41 від 05.03.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту лівої руки ОСОБА_4 (об. 2) знайдено епітеліальні клітини особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні виявлено антигени А і Н системи АВ0.

В піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_4 (об. 1) знайдено лише без`ядерні епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложа вважається найбільш ймовірним.

Крові в цих об`єктах не знайдено.

З висновку експерта №65 судово-медичної експертизи від 10.02.2025 р., проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

З висновку експерта № 84 судово-медичної експертизи від 13.02.2025 р., проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

З висновку експерта № 40 судово-медичної експертизи від 13.02.2025 р., проведеної у відділенні судово-медичної цитології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо, що в крові ОСОБА_4 міститься супутній антиген Н за системою АВ0.

Отже, виявлені в піднігтьовому вмісті лівої руки сліди можуть походити від чоловіка (чоловіків), для крові якого (яких) властиві антигени А і Н за системою АВ0, в тому числі ОСОБА_4 . Домішка клітин ОСОБА_6 не виключається.

(а.м.к.п. 168-170 Т.1);

- протоколом про відбір зразків біологічного походження необхідних для проведення експертизи від 09.02.2025 р., відповідно до якого у приміщенні кімнати для проведення слідчих дій №2 Тернопільського РУП ГУНП В Тернопільській області відібрано змиви з поверхонь обох рук у ОСОБА_4

(а.м.к.п. 172 Т.1);

- висновком експерта №40 від 27.02.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі тампонів змивів з рук ОСОБА_4 (об. 1,2) знайдено епітеліальні клітини особи, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність у препаратах необхідних для цього виду дослідження елементів. Крові не знайдено. Серологічним дослідженням визначено антигени А і Н за системою АВ0.

З висновку експерта № 65 від 10.02.2025 р. судово- медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ» відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0». З висновку експерта № 84 від 13.02.2025 р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

Реакцією абсорбції-елюції в крові ОСОБА_4 визначено супутній антиген Н за системою АВ0.

Враховуючи отримані результати та групи крові зазначених у постанові осіб, не виключаю походження виявлених слідів від особи (осіб), в крові якої (яких) містяться антигени А і Н за системою АВ0, в тому числі від самого ОСОБА_4 . З огляду на групову належність ОСОБА_6 , домішки його клітин в цих об`єктах допускаються.

(а.м.к.п. 176-178 Т.1);

- протоколом про відбір зразків біологічного походження необхідних для проведення експертизи від 10.02.2025 р., відповідно до якого у приміщенні ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ» по вул. Острозького, 5 м. Тернопіль відібрано 2 мл. рідкої крові у ОСОБА_4

(а.м.к.п. 181 Т.1);

- висновком експерта №65 від 10.02.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

(а.м.к.п. 183-184 Т.1);

- висновком експерта №84 від 13.02.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

(а.м.к.п. 186-188 Т.1);

- висновком експерта №83 від 24.02.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі в сліді на вирізці з матрацу (об. 1), що вилучена під час проведення огляду місця події, знайдено кров людини, імунологічним дослідженням в якій виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0. Кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином, знайдена в об`єкті №1 кров може походити від особи (осіб) з групою 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6

(а.м.к.п. 190-193 Т.1);

- висновком експерта №85 від 05.03.2025 року судово-медичної експертизи речових доказів: куртки, светра, футболки, пари кросівок, які належать ОСОБА_6 , з якого вбачається, що у слідах на куртці (об. №№1-7), светрі (об. №№8-11), футболці (об. №№12, 13), правій (об. №14) та лівій (об. №№15,16) кросівці, які належать потерпілому ОСОБА_6 , знайдено кров. На штанах потерпілого ОСОБА_6 слідів, подібних на кров, не виявлено.

Встановлено, що в об`єктах №№1-16 - це кров людини.

При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах з кров`ю виявлено антиген Н, крім

того, в об`єктах №№2, 4-9, 11-13 виявлено ізогемаглютиніни анти-А і анти-В.

Кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Таким чином, виявлені властивості у слідах крові на предметах одягу, а саме: куртці, светрі, футболці, парі кросівок потерпілого ОСОБА_6 можуть походити від особи (осіб) групи крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, що не виключає можливості належати крові самому потерпілому ОСОБА_6 і не належить громадянину ОСОБА_4

(а.м.к.п. 195-199 Т.1);

- висновком експерта №58 від 13.03.2025 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі речовини світло-коричневого кольору, розташованої на клинку ножа (об. 2) знайдено кров особи чоловічої генетичної статі та визначено антиген Н за системою АВ0.

У речовині світло-коричневого кольору, розташованій на держаку ножа (об. 1), за допомогою люмінесцентної мікроскопії гематопорфірину виявлено мікрозалишки крові. Встановити видову та групову належність крові не вдалося через її мізерну кількість.

З висновку експерта № 65 від 10.02.2025 р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

З висновку експерта № 84 від 13.02.2025 р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної імунології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо: «1. Кров громадянина ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

З висновку експерта № 40 від 27.02.2025 р. судово-медичної експертизи, проведеної у відділенні судово-медичної цитології ДСУ «Тернопільське ОБ СМЕ», відомо, що в крові ОСОБА_4 міститься супутній антиген Н за системою АВ0.

На підставі отриманих результатів не виключаю походження виявлених слідів від чоловіка носія антигену Н за системою АВ0, в тому числі від ОСОБА_6

(а.м.к.п. 203-207 Т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2025 року, проведеного з участю підозрюваного ОСОБА_4 , статиста ОСОБА_19 , у присутності захисника ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , під час якого підозрюваний ОСОБА_4 продемонстрував яким чином він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 в нічний час 09.02.2025 р. в приміщенні для особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , та повідомив, що 08.02.2025 р. він перебував у вказаному приміщенні, де окрім нього перебували також інші особи, в тому числі ОСОБА_6 , який протягом дня поводив себе неадекватно. У нічний час ОСОБА_6 напав на нього та почав душити, а також намагався завдати йому тілесних ушкоджень дерев`яною табуреткою, однак він відібрав табуретку, після чого повів його до ліжка, на якому він спав, та сказав йому заспокоїтись, після чого повернувся на своє ліжко. Через деякий час він почув стукіт ногами по підлозі та відкривши очі, побачив, що ОСОБА_6 біжить до нього з дерев`яною табуреткою. Він підвівся з ліжка та взяв у руки ніж, який знаходився в його сумці біля ліжка та з ножем в руках повернувся до ОСОБА_6 , сказавши йому кинути табуретку. Проте ОСОБА_6 продовжив бігти до нього з табуреткою в руках. Підбігши, він завдав йому удар табуреткою, після чого йому вдалось забрати табуретку та відкинути її, однак ОСОБА_6 почав його душити за шию, в ході чого він наніс йому один удар ножем в ділянку лівої задньої поверхні грудної клітки.

(а.м.к.п. 215-218 Т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2025 року, проведеного з участю свідка ОСОБА_22 , статиста ОСОБА_23 , у присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , під час якого свідок продемонстрував яким чином ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 в нічний час 09.02.2025 р. в приміщенні для особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , та повідомив, що 08.02.2025 р. у вказаному приміщенні, окрім нього перебували також інші особи, в тому числі ОСОБА_4 , ліжко якого знаходилось поруч біля його ліжка, а також ОСОБА_6 , який протягом дня поводив себе неадекватно. В ніч з 08.02.2025 р. до 09.02.2025 р., години не пригадує, він знаходився на своєму ліжку, а на сусідньому перебував ОСОБА_4 , в цей час він побачив, що ОСОБА_6 біжить в сторону ОСОБА_4 з дерев`яною табуреткою в руках. ОСОБА_4 підвівся з ліжка та попрямував на зустріч ОСОБА_6 , після чого останній наніс ОСОБА_4 удар табуреткою по лівій руці. У відповідь ОСОБА_4 відібрав табуретку та відкинув її вбік. Надалі між ними виникла шарпанина, однак розповісти, що відбувалось під час цього він не може, оскілки події відбувались у темну пору доби при частковому освітленні.

(а.м.к.п. 219-223 Т.1).

В той же час суд вважає неналежними доказами надані стороною обвинувачення висновок експерта №96 від 13.02.2025 року судово-медичної експертизи (а.м.к.п. 150-154 Т.1), протоколи про відбір зразків біологічного походження від 09.02.2025 р. (а.м.к.п. 156, 166, 172-174 Т.1), висновок експерта №СЕ-19/120-25/2075-Д від 17.02.2025 року судової дактилоскопічної експертизи (а.м.к.п. 159-164 Т.1), протокол відібрання зразків для експертного дослідження від 10.02.2025 р. (а.м.к.п. 181 Т.1), висновок експерта №СЕ-19/120-25/4603-ХЗ від 21.04.2025 року судової експертизи зброї (а.м.к.п. 210-212 Т.1), оскільки прокурором в судовому засіданні жодним чином не доведено, що вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інформація, яка міститься в них, не має значення для кримінального провадження. З врахуванням вищевказаного, суд вважає неможливим використання вказаних доказів у зв`язку із їх неналежністю згідно вимог ст. 85 КПК України.

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часткового визнання ним своєї вини, а саме в частині того, що він витягнув ніж із свого рюкзака лише, щоб налякати потерпілого, та не мав умислу нанести йому тілесні ушкодження, однак під час боротьби між ними потерпілий напоровся на ніж, який він тримав в руках. Водночас такі пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 повністю спростовуються показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , а також матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування та оголошеними в судовому засіданні, які суд вважає допустимими доказами в розумінні ст.87 КПК України.

При цьому, вирішуючи питання наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 умислу на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 суд ураховує роз`яснення п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно яких питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Водночас фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що дії обвинуваченого мали умисний протиправний характер, наявність у його діях прямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. В той же час будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано.

Окрім того характер та вид ушкоджень, виявлених у потерпілого при судово-медичній експертизі, свідчить про те, що удар ножем був нанесений цілеспрямовано в область задньої поверхні грудей зліва, з проникненням по ходу раневого каналу в грудну порожнину та пошкодженням нижньої частки лівої легені і перикарду (зовнішня сполучнотканинна оболонка серця), тобто життєво-важливу ділянку тіла, внаслідок чого потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження, що поряд з іншими обставинами кримінального правопорушення спростовують твердження сторони захисту про те, що потерпілий сам напоровся на ніж, який він тримав в руках, щоб його налякати.

Доводи обвинуваченого про неадекватну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , а також про його протиправну поведінку по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що потерпілий вдарив обвинуваченого дерев`яною табуреткою, не спростовують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того суд не може погодитися і з тим, що обвинувачений діяв у стані самооборони, виходячи з наступного.

В ч. 3 ст. 36 КК України закріплено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК такою підставою є лише вчинення особою суспільна небезпечного посягання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Згідно п. 5 цієї ж постанови, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

На думку суду, спроба потерпілого завдати удару ОСОБА_4 дерев`яною табуреткою не створювала реальної загрози життю та здоров`ю обвинуваченого, оскільки із показань самого ОСОБА_4 вбачається, що він мав об`єктивну можливість уникнути розвитку конфліктної ситуації, вибивши з рук потерпілого вказаний предмет, та зважаючи на антропометричні дані обвинуваченого, які є більшими від таких даних потерпілого, на цьому конфлікт між ними закінчився б.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що у обвинуваченого не було невідкладної необхідності в заподіянні шкоди потерпілому, а дії ОСОБА_6 не загрожували негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних правом інтересів ОСОБА_4 , а тому обвинувачений не знаходився у стані необхідної оборони.

Таким чином, до показань обвинуваченого про часткове визнання ним своєї вини суд ставиться критично, розцінюючи це як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене тяжке кримінально-каране діяння.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, суд прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, є учасником бойових дій та приймав безпосередню участь в заходах щодо забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, стан його здоров`я, в тому числі отримання вибухової травми під час проходження військової служби, висловлену представником потерпілого в судових дебатах думку потерпілого про те, що останній не наполягає на призначенні суворого покарання обвинуваченому, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання обвинуваченим своєї вини, добровільне часткове відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди. Обставин, що б обтяжували покарання, судом не встановлено. Також суд звертає увагу на відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну оцінку своїх дій, обіцянку не допускати в майбутньому вчинення правопорушень.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Внесені в якості застави за ОСОБА_4 грошові кошти на суму 60 560,00 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), що визначена ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2025 року у справі №607/2862/25, слід повернути заставодавцю ОСОБА_26 після набрання вироком законної сили.

У ході розгляду кримінального провадження прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 17 676,51 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 51 копійку), що понесені з державного бюджету.

Також прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування витрат, витрачених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 на суму 6 640,47 грн., що понесені з місцевого бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно із ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, як вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора; у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб; стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Так, згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» № 1118 від 21.05.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.02.2025 року по 18.02.2025 року (09 ліжко-днів), на що затрачено кошти в загальній сумі 24 316,98 грн., з них кошти Національної служби здоров`я України в сумі 17 676,51 грн. та кошти місцевого бюджету в сумі 6 640, 47 грн.

Таким чином, дослідивши письмові пояснення, викладені прокурором у цивільних позовах, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що позови прокурора в інтересах держави підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування витрат Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на стаціонарне лікування особи, потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 24 316,98 гривень, з яких: 17 676,51 гривень підлягає стягненню на користь державного бюджету України та 6 640,47 гривень - на користь місцевого бюджету Тернопільської міської ради.

Крім того у ході розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 , в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_7 , заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За змістом позовної заяви, потерпілий ОСОБА_6 , в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_7 , просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 600 000,00 грн., який обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілий зазнав страху за своє здоров`я, у зв`язку із завданням шкоди його здоров`ю був змінений спосіб його життя, витрачено багато часу на поновлення здоров`я та подальшу реабілітацію. Також йому було завдано сильних душевних страждань, емоційного стресу, фізичного болю.

Під час судових дебатів представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зазначила про добровільне часткове відшкодування ОСОБА_4 позовних вимог про стягнення моральної шкоди на суму 15 000,00 грн., а тому підтримала поданий цивільний позов потерпілого з урахуванням суми добровільного відшкодування.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно вимог ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що внаслідок завдання ОСОБА_4 удару ножем потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, тобто тілесні ушкодження, які є небезпечними в момент заподіяння, у зв`язку з чим був госпіталізований у лікувальний заклад, де йому надавалась медична допомога, проведено оперативне втручання, після чого перебував на стаціонарному лікуванні. Вказаними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 було спричинено моральну шкоду, яка полягала у тому, що потерпілий зазнав фізичного болю, душевних страждань, негативних емоцій та переживань, а тому з урахуванням часткового відшкодування потерпілому завданої моральної школи на суму 15000,00 грн. (підтверджено представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_7 в судових дебатах), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 150 000,00 гривень, так як вказана сума буде співмірною завданим душевним стражданням потерпілого та відповідатиме обсягу спричиненої йому немайнової шкоди.

Згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2025 р. (справа № 607/3123/25) у даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно, вилучене 09.02.2025 р. в ході огляду місця події на 5 поверсі ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , а саме на: вирізку з матрацу із слідами речовини бурого кольору, яку поміщено в паперовий пакет, та предмет, ззовні схожий на ніж із слідами речовини бурого кольору, який поміщено в паперовий пакет, який суд вважає, слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-25/2075-Д від 17.02.2025 р. в сумі 1591,80 грн. та судової експертизи зброї № СЕ-19/120-25/4603-ХЗ від 21.04.2025 р. в сумі 2674,20 грн., а всього на загальну суму 4266,00 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 копійок), які суд вважає, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вкористь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на начальника 3 центру рекрутингу Військово-Морських Сил Збройних Сил України за місцем проходження засудженим військової служби, а в разі його звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання засудженого.

Повернути заставодавцю ОСОБА_26 грошові кошти в сумі 60 560,00 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесені ним на депозитний рахунок ТУ ДСА у Тернопільській області в якості застави за ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2025 року у справі №607/2862/25, після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (адреса місця знаходження м. Тернопіль, просп. Злуки, 47В) в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України (адреса місця знаходження м. Київ, просп. С. Бандери, 19, ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (адреса місця знаходження м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 2, ) до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), р/р: UA026011) кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 17 676,51 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 51 копійку), які перерахувати в дохід державного бюджету.

Цивільний позов прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (адреса місця знаходження м. Тернопіль, просп. Злуки, 47В) в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради (адреса місця знаходження м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, ), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (адреса місця знаходження м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 2, ) до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави в особі Тернопільської міської ради кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_6 в сумі 6 640,47 грн. (шість тисяч шістсот сорок гривень 47 копійок) в дохід міського бюджету на рахунок: UA0019751, отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області, , банк отримувач: казначейство України, код класифікації доходів до бюджету 24060300 «Інші надходження», призначення платежу відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2025 р. (справа № 607/3123/25) на майно, вилучене 09.02.2025 р. в ході огляду місця події на 5 поверсі ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , а саме на: вирізку з матрацу із слідами речовини бурого кольору, яку поміщено в паперовий пакет, та предмет, ззовні схожий на ніж із слідами речовини бурого кольору, який поміщено в паперовий пакет, після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- вирізку з матрацу із слідами речовини бурого кольору, яку поміщено в паперовий конверт, що знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області знищити;

- одяг потерпілого ОСОБА_6 , що знаходиться у двох спеціальних упакуваннях МВС України, горловини яких скріплені бирками із надписом «Висновок експерта №85 ДСУ «ТОБСМЕ» СМІ ЄРДР № 0000295», які передані на зберігання в камеру зберігання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_6 ,

- спеціальне упакування Експертної служби МВС України з серійним номером 6131852, в яке поміщено речовий доказ: ніж, та попереднє спеціальне упакування із серійним номером 6170139, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області знищити,

після вступу вироку в законну силу.

Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/120-25/2075-Д від 17.02.2025 р. в сумі 1591,80 грн. та судової експертизи зброї № СЕ-19/120-25/4603-ХЗ від 21.04.2025 р. в сумі 2674,20 грн., а всього на загальну суму 4266,00 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят шість гривень 00 копійок) в користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1