УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 357/1589/23

провадження № 51-4568ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року про повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженніза обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року відмовлено захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_4 та повернуто апеляційну скаргу.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі адвокат, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вважає ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду незаконною і такою, що не відповідає вимогам ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК), оскільки досудове розслідування та судовий розгляд щодо ОСОБА_4 здійснювався у порядку спеціального провадження без участі засудженого, а тому він не знав про існування вироку (від 28 жовтня 2024 року) щодо нього, а як дізнався (10 липня 2025 року) одразу уклав договір про надання правничої допомоги, після чого адвокат подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (08 серпня 2025 року). При цьому зазначає, що захист засудженого адвокатом ОСОБА_6 був неефективним та пасивним.

Мотиви Суду

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, при цьому перевіряє правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі ст. 438 КПК підставою для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку; обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

За загальним правилом 30-денний строк на апеляційне оскарження вироку, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, обчислюється з дня його проголошення. Винятком із цього правила є випадки, якщо особа перебуває під вартою, а також якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу. У цьому разі строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з моменту отримання нею копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Правило дотримання 30-денного строку на оскарження вироку з дня його проголошення надає потенційному апелянту достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення правової позиції.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Стаття 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску. Тому під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), й інші доречні обставини.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку необхідно розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які об`єктивно були чи є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Доводи захисника на обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду, якою йому відмовлено в поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку, переважно зводяться до заперечення того, що ОСОБА_4 був обізнаний про ухвалення судом цього вироку щодо нього оскільки досудове розслідування та судовий розгляд щодо засудженого здійснювався у порядку спеціального провадження без його участі. Також указано, що із захисником ОСОБА_5 договір про надання правової допомоги було укладено лише 08 серпня 2025 року, а захисник ОСОБА_6 належним чином не виконував свої обов`язки.

Як установив суд апеляційної інстанції, розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК, здійснювався колегією суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у формі спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого в порядку ч. 3 ст. 323 КПК.

Захист інтересів ОСОБА_4 протягом судового розгляду здійснював адвокат ОСОБА_6 . Повістки про виклик обвинуваченого надсилались за останнім відомим місцем його проживання, а процесуальні документи, які підлягають врученню обвинуваченому надсилались захиснику.

Крім того, інформація про здійснення судового виклику обвинуваченого публікувалась в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті суду, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 323 КПК.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним за ч . 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК. Згідно розписки, яка міститься в матеріалах судового провадження, копію вироку в день його проголошення було вручено прокурору ОСОБА_7 та захиснику ОСОБА_6 .

Інформація про ухвалення судового рішення відносно ОСОБА_4 також була оприлюднена в засобах масової інформації та на офіційному сайті суду. Загальний доступ до змісту вироку у Єдиному державному реєстрі судових рішень було забезпечено 29 жовтня 2024 року.

Захисник ОСОБА_5 08 серпня 2025 року подав апеляційну скаргу на вказаний вирок з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З копії ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_4 убачається, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 10 липня 2025 року, а саме більше ніж через 8 місяців після спливу тридцятиденного строку на оскарження вироку.

Даних про здійснення ОСОБА_5 захисту ОСОБА_4 раніше, або будь-яких причин, що перешкодили саме засудженому звернутися до апеляційного суду в межах визначеного п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строку, в апеляційній скарзі не наведено.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду що ОСОБА_5 увійшов у провадження як захисник ОСОБА_4 поза межами строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду і тому поновити йому, як суб`єкту оскарження, пропущений строк неможливо, адже для констатації пропуску процесуального строку певним суб`єктом необхідно, щоб право на оскарження у цього суб`єкта існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення або ж принаймні виникло у період, який встановлений законом для оскарження такого рішення.

Крім того, сам собою вступ захисника для участі у кримінальному провадженні після закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може розглядатися як достатня правова підстава для поновлення строку на апеляційне оскарження для такого захисника. Положення п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК не передбачають привілею щодо окремого обчислення строків на апеляційне оскарження для захисника чи представника, залученого у кримінальному провадженні для надання правової допомоги вже після ухвалення судом судового рішення, яке оскаржується, а тим більше поза межами строків його оскарження. Такі вимоги кримінального процесуального закону мають на меті гарантувати забезпечення принципу правової визначеності, який є одним із елементів принципу верховенства права, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, а учасники кримінального провадження після закінчення відповідних строків оскарження не перебували у стані правової невизначеності.

Зазначене не перешкоджає подачі апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку оскарження безпосередньо засудженим, як окремим самостійним суб`єктом апеляційного провадження, що буде забезпечувати його право на апеляційне оскарження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

у х в а л и в :

Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 ? адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року про відмову захиснику ОСОБА_5 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3