У Х В А Л А

16 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області стосовно невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, за заявою від 19.11.2025 року,

у с т а н о в и в:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулася зі скаргою представник скаржника адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення за заявою від 19.11.2025.

У скарзі представник скаржника ОСОБА_3 зазначила, що 19.11.2025 ОСОБА_4 подано заяву про вчинення відносно її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину який полягає у незаконному затриманні та утриманні на території ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заяву подано до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, номер заяви в журналі ЄО№70365. Зокрема, в заяві про вчинення злочину вказувалось про необхідність притягнення до відповідальності працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , які незаконно утримують особу. Крім того, 19.11.2025 року подано скаргу до Білоцерківської окружної прокуратури на бездіяльність працівників Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області. Всупереч положенням ст. 214 КПК України, даних про те, що зазначена заява внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань не отримано. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з повідомленням про початок досудового розслідування заявнику не вручено. Натомість, 25.11.2025 року ОСОБА_4 направлено довідку за результатами розгляду повідомлення, згідно якої посадові особи Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області не вбачають підстав для відкриття кримінального провадження. Вважає, що така бездіяльність уповноважених осіб Білоцерківського районного управління поліцї ГУНП в Київській, суперечить вимогам ст. 214 КПК та призвела до того, що по заяві не розпочато досудове розслідування, чим грубо порушені процесуальні права як заявника, так і її чоловіка як громадянина України, які передбачені нормами КПК України. Висновки начальника СПОГ № 1 ВВГ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 про відсутність складу злочину є передчасними, оскільки незаконне позбавлення волі або викрадення людини є кримінально караним діянням, за яке винні особи мають нести кримінальну відповідальність, а тому представник скаржника ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважену особу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 19.11.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 146 КК України (незаконне позбавлення волі або викрадення людини) та розпочати досудове розслідування.

В судове засідання скаржник ОСОБА_4 та представник скаржника ОСОБА_3 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник скаржника надала до суду заяву про розгляд скарги за відсутності сторони скаржника, доводи скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не прибув, що не являється перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутністю осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до висновку щодо необхідності задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Окрім цього, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування зазначив, що обґрунтованою є практика слідчих суддів, які визнають протиправною бездіяльність слідчих та прокурорів із невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, якщо заява, яка, на думку особи, що її подала, містила відомості про кримінальне правопорушення, однак була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян». Оскільки, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Частиною 4 ст. 214 КПК України, передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Однак, не зважаючи на вищезазначені обставини, в порушення вимог КПК України, уповноважена особа Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області внесення відомостей про кримінальне правопорушення, які містилися у заяві повідомленні ОСОБА_4 від 19.11.2025, протягом визначеного процесуальним законодавством строку, не забезпечила.

Частиною 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Стаття 25 КПК України визначає обов`язок прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. 1.1 Узагальнень «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засіданні Зборів суддів ВССУ 23.12.2016, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Згідно роз`яснень ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», викладену в узагальненні № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, на окрему увагу заслуговує питання застосування до відповідних правовідносин Закону України «Про звернення громадян». Варто враховувати, що цей нормативно-правовий акт має свою мету і певним чином урегульовує питання взаємодії громадян з державними органами, у тому числі з органами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування. Водночас слід зробити застереження щодо недопустимості підміни нормами цього закону положень, які визначають порядок реагування державних органів на одержання інформації про вчинені кримінальні правопорушення.

Водночас, якщо особа звертається із певним документом до органів, відповідальних за реалізацію завдань кримінального провадження, пов`язаних із вчиненням, на її думку, кримінального правопорушення, то таке звернення недопустимо розцінювати як таке, в якому реалізується право особи на внесення пропозицій стосовно вдосконалення роботи органів досудового розслідування, викриття недоліків у їх роботі або як прояв участі у державних справах. Також неправильно (з цих же міркувань) розглядати заяви, які, на думку уповноважених суб`єктів органів досудового розслідування, містять відомості про кримінальне правопорушення, за правилами ст. 214 КПК, а які таких відомостей не містять, за правилами Закону України «Про звернення громадян», оскільки така ознака не може використовуватись як розмежувальна для цих двох видів звернень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справах є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати,що трапилось, і непокладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що уповноважена особа Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, в порушення ст. 214 КПК України, не прийняла заходів щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, які містилися у заяві ОСОБА_4 від 19.11.2025.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя, з метою здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вважає що скарга адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 24, 25, 26, 303-307, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 19.11.2025 року, задовольнити.

Зобов`язати уповноважену службову особу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_4 від 19.11.2025 року та організувати проведення досудового розслідування.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_7