Номер провадження 11-сс/816/105/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у письмовому провадженні матеріали кримінального провадження № 591/12495/25 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2025, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,

установила:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2025 частково задоволено клопотання слідчого і до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк до 25.01.2026 та покладено наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, слідчого судді, суду по першому виклику; 2) не відлучатися із м. Суми без дозволу слідчого, прокурора, суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи; 4) утриматись від спілкування зі свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, прокурор звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, не зазначив мотивів неврахування розмірів матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням та не врахував тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, а констатуючи наявність ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею не обґрунтовано можливість їх запобігання шляхом застосування особистого зобов`язання.

Крім того, апелянт вказує на те, що свідки у кримінальному провадженні це працівники ТОВ «Метангаз-Моторс», директором якого є ОСОБА_6 , а власником підприємства є ОСОБА_14 дружина іншого підозрюваного ОСОБА_15 , що значно підсилює ризик впливу на свідків.

В поданій до апеляційного суду заяві, прокурор підтримав доводи та вимоги поданої ним апеляційної скарги, просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 та ОСОБА_6 також звернулися зі спільною заявою до апеляційного суду, в якій просили розглядати апеляційну скаргу прокурора без їх участі. Просили врахувати, що 22.01.2026 Зарічним районним судом м. Суми постановлено ухвалу, якою продовжено строк виконання покладених обов`язків до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 07.02.2026. Прийняття суддею ухвали про новий запобіжний захід припиняє дію попередньої ухвали відповідно до ст. 203 КПК України.

За наявності вказаних заяв та з врахуванням того, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, керуючись ч.1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні провести у порядку письмового провадження, а тому, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється в таємному викраденні природнього газу об`ємом 97 794,87 м 3 на суму 2 363 491,94 грн, належного Сумській філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 , в особливо великих розмірах, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, 20.03.2025 слідчим управлінням ГУНП в Сумській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та розпочато досудове розслідування.

07.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а 16.11.2025 ОСОБА_6 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 5 ст. 185 КК України.

Звертаючись до слідчого судді, в рамках вказаного кримінального провадження з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із застосуванням застави, слідчий зазначав про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зроблено на підставі наявних в матеріалах провадження доказів, що на даному етапі досудового розслідування є цілком виправданим.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує сторона обвинувачення, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, знищити чи спотворити речі чи документи.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно вимог чинного законодавства судом враховано тяжкість злочину з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та за результатами розгляду встановлено, що необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 буде запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такий вид запобіжного заходу як особисте зобов`язання, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Разом з тим, як правильно врахував слідчий суддя місцевого суду, та з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має постійне місце проживання та сталі сімейні і соціальні зв`язки, утримує матір особу з інвалідністю, проходить лікування через незадовільний стан здоров`я.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, жодних порушень умов перебування під особистим зобов`язанням ОСОБА_6 не допущено. Також 22.01.2026 Зарічним районним судом м. Суми постановлено ухвалу, якою продовжено строк виконання покладених обов`язків до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 07.02.2026.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зможе запобігти ризикам за ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому на даному етапі досудового розслідування застосування відносно ОСОБА_6 більш суворого запобіжного заходу, такого, як тримання під вартою є не виправданим та занадто суворим.

Щодо доводів прокурора про безпідставне твердження слідчого судді про не доведення ним того, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним в клопотанні слідчого ризикам, то їх колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, слідчий суддя всебічно та повно вивчив як матеріали кримінального провадження, зокрема і доводи клопотання слідчого, так і пояснення прокурора в судовому засіданні, а тому в колегії суддів не виникає підстав стверджувати про неповноту розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею.

Разом з тим, колегія суддів наголошує і на тій обставині, що прокурор не обґрунтував в чому саме полягає неможливість застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання та які саме з боку останнього відбувалися прояви спрямовані на здійснення впливу на свідків, чи спроби знищити докази у кримінальному провадженні.

Натомість, як клопотання слідчого, так і апеляційна скарга прокурора на обґрунтування неможливості застосування відносно ОСОБА_6 такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання містить посилання на те, що останній може крім того, що слідчий суддя визнав доведеним можливість тиску на свідків чи знищення доказів, також і можливість ОСОБА_6 , враховуючи санкцію інкримінованої статті кримінального закону, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, однак такі доводи колегія суддів не може визнати обґрунтованими та виправданими, оскільки ухвала слідчого судді містить ряд покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, зокрема і те, що останній позбавлений можливості без відому слідчого, прокурора змінювати чи покидати населений пункт в якому проживає та у разі порушення визначених слідчим суддею обов`язків, відносно останнього може бути змінений обраний вид запобіжного заходу на більш суворий, про що ОСОБА_6 письмово повідомлений.

Тому, посилання прокурора на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, яке обґрунтовано слідчий суддя визнав недоведеним ризиком, на думку колегії суддів, не є достатнім для обрання підозрюваному найсуворішого виду запобіжного заходу такого, як тримання під вартою.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2025, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4