КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7326/25
Провадження № 1-кп/177/211/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження№ 0000744 від 05.06.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, із загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 16.02.2025 №47 знятий із усіх видів котлового забезпечення з займаної посади старшого стрільця-оператора 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону у званні «молодший сержант» у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, у званні молодший сержант, усупереч вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та не маючи мети заподіяння суспільно небезпечних наслідків, хоча міг та повинен був передбачити можливість настання таких наслідків, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Так, 07.05.2025 о 15 год. 00 хв., ОСОБА_2 , приїхав за адресою свого мешкання : АДРЕСА_1 , де виявив у себе в автомобілі 5 предметів схожих на підривачі від гранати, два предмети схожі на магазини від автомата та 60 предметів схожих на патрони. Після чого, розуміючи, що дані предмети являються вибуховими пристроями та боєприпасами, реалізуючи злочинний намір на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, всупереч п. 2 Додатку № 1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, п.п. 2, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 2.1, 14.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 01.08.1998, залишив їх собі, поклавши до внутрішньої кишені куртки в яку був одягнений, таким чином незаконно придбав та став незаконно їх зберігати.

Далі, 07.05.2025 приблизно о 15 год. 05 хв., ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, поклав дані предмети до металевого сейфу, який знаходиться в гаражі на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчим СВ ВП № 3 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області 05.06.2025 о 07 год. 18 хв., на підставі ухвали Покровського районного суду м. Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 03.06.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де у металевому сейфі, який знаходиться в гаражі, що розташований на території даного домоволодіння, виявлено та вилучено 5 предметів схожих на підривачі від гранати, які згідно з висновку експерта № СЕ-19/104-25/24269-ВТХ від 23.06.2025 є п`ятьма запалами типу УЗРГМ, що відносяться до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення та придатні для здійснення вибуху, а також 60 предметів, схожих на патрони, які згідно з висновку експерта № СЕ-19/104-25/24360-БЛ від 19.06.2025, є 60 патронами виготовленими промисловим способом і є боєприпасами - 5,45 мм, проміжними патронами зразка 1974 року, призначеними для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74У», ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій, які придатні до стрільби.

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 вину визнав, не заперечувала обставин, викладених в обвинувальному акті. Надав показання про те, що є військовослужбовцем та проходив військову службу за мобілізацією. На початку травня приїхав додому у відпустку і виявив у своєму автомобіль 5 підривачів від гранати та 60 патронів, які, ймовірно, залишилися після виконання бойового завдання. Виявлені предмети вирішив покласти до сейфу, який має за місцем проживання для зберігання зброї та мав намір забрати з собою під час повернення до військової частини. Проте, 05.06.2025, під час санкціонованого обшуку за його місцем проживання, працівниками поліції виявлено та вилучено зазначені предмети. Розуміє, що не мав законних підстав для зберігання підривачів та патронів за місцем свого проживання, із порядком поводження зі зброєю та бойовими приписами обізнаний, відповідно до якого, мав здати ці предмети перед вибуттям у відпустку. У вчиненому щиро розкаювався та просив суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового проводження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує приписи ст. ст. 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Саме на зазначені критерії призначення кримінального покарання звернуто увагу Верховним Судом (далі ВС) у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к).

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 , керується ст. 50, ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким (ч. 1 ст. 263 КК України) злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий(а.п.53-59).

При цьому, суд враховує, що за змістом ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Таким чином, із урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що достатнім для виправлення, перевиховання ОСОБА_2 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі.

Статтею 75 КК України визначено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, враховуючи молодий вік обвинуваченого, що він має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, відсутність негативної характеристики, судимостей, його бажання та намір працевлаштуватися, вважає, що ОСОБА_2 може бути корисним суспільству перебуваючи на волі, а тому, приходить до висновку, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим, застосовує положення ст. 75 КК України, якими передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням, із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства також засвідчує досудова доповідь органу пробації щодо ОСОБА_2 .

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_2 згідно з ухвалою слідчого судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2025 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, строк дії якого станом на час розгляду справи судом сплив. Клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило, тому суд також не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу.

Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_2 у вказаному кримінальному провадженні не подавався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а щодо процесуальних витрат, згідно зі ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_2 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: п`ять запалів типу УЗРГМ та 60 патронів, які згідно з квитанціями зберігаються у камері речових доказів ВП № 3 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області (а.п.19,21-22,26-27), після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок (а.п.28,36).

Матеріали кримінального провадження № 0000744 від 05.06.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України щодоОСОБА_2 (у 1 томі на 82 арк.) залишити при обвинувальному акті, із подальшим зберіганням у справі № 212/7326/25 (провадження № 1-кп/177/211/25).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: