Провадження № 1-кп/127/1024/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_12 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою та звернення в дохід держави застави стосовно ОСОБА_9 та про застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою стосовно ОСОБА_8 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про які внесені 17.02.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063, -

ВСТАНОВИВ :

На розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . Клопотання мотивоване тим, що у ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 без поважних причин не з`являвся за викликом суду. За таких обставин є достатні підстави вважати, що обвинувачена свідомо ухилилася від явки до суду, у зв`язку з чим, просить суд застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, прокурор заявив клопотання про звернення застави в дохід держави та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 . Мотивуючи його тим, що у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 без поважних причин не з`являвся за викликом суду. За таких обставин є достатні підстави вважати, що обвинувачений свідомо ухилився від явки до суду, що є порушенням умов запобіжного заходу, як застава.

Оскільки, ухвалою слідчого судді від 12.08.2019 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160560 грн. Відповідно до листа начальника ІТТ № 1 ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 12.08.2019 внесла зазначені кошти в якості застави за ОСОБА_9 та 13.08.2019 його звільнено з місця попереднього ув?язнення. Крім того, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, ніде не працює, не має тісних соціальних зв?язків, немає житла у володінні, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК У країни. Здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений діяв у співучасті з іншими особами, джерело походження наркотичних засобів, які він збував, не встановлене, а тому, перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, свідків та інших причетних осіб, а також перешкодити кримінальному провадженню в інший спосіб, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим, просить суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_12 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначив, що на даний час відсутні підстави для застосування, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 з`являвся в усі судові засідання.

Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та підтримав позицію захисника.

Захисник ОСОБА_10 просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки обвинувачена ОСОБА_8 не порушувала покладені на неї обов`язки.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала позицію свого захисника та просила суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Інші учасники справи підтримали позицію захисників.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали клопотання, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи (Рішення від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, рішення від 25 червня 2019 року №3-68/2018).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Тож з огляду на досліджені в суді докази, беручи до уваги стадію кримінального провадження, також похилий вік обвинуваченої, суд приходить до висновку що застосування до обвинуваченої безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає ризикам заявленим прокурором в судовому засіданні.

Так, обвинувачена не з`явилась в судове засідання без поважної причини, однак до того, і після того в судові засідання з`являлась, покладені на неї обов`язки виконувала.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на даний час підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_8 не встановлено, тому в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Щодо клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави внесеної відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину. Обвинувачений неодноразово протягом тривалого часу не з`являвся до суду, про наявність відносно нього даного кримінального провадження, яке слухається в суді по суті був обізнаний, долею справи не цікавився та про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Крім того, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.02.2025, у зв`язку з неявкою до суду, було накладено на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошове стягнення в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн, які стягнуто в дохід держави.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2024 серія ВП №69967880, у зв`язку з тим, що транспортний засіб, що зареєстрований за боржником, розшук якого здійснювався поліцією, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку. Інше рухоме та нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення не зареєстровано. Згідно відповідей ДФС та ПФУ боржник на даний час не працює, пенсію не отримує. Стягнення по даному виконавчому документу не проводилось.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді від 12.08.2019 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 160 560 грн.

Відповідно до листа начальника ІТТ № 1 ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 12.08.2019 внесла зазначені кошти в якості застави за ОСОБА_9 та 13.08.2019 його звільнено з місця попереднього ув?язнення.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, на підозрюваного у разі внесення застави були покладені обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; уникати від спілкування зі свідками, потерпілим чи іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Отже, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 будучи обізнаним про наявність відносно нього кримінального провадження, яке знаходиться на стадії судового розгляду, у судові засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляє, таким чином ухиляється від явки до суду.

Згідно ч. 1 ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Належних доказів поважності причини своєї неявки в судові засідання обвинувачений ОСОБА_9 суду не надав. Так, обвинувачений надавав довідки, що він перебував на лікування в той час, коли були призначенні судові засіданні, однак ст. 138 КПК України, чітко визначає, що поважною причиною є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад. Інформація, що у ОСОБА_9 наявна хвороба, у зв`язку з якою він не міг тимчасово залити заклад охорони здоров`я, наразі відсутня.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, запобіжні заходи (пункт 9 частини 2 статті 131 КПК). Застава є одним із видів запобіжних заходів (пункт 3 частини 1статті 176 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави - вона звертається в дохід держави (частина 8 статті 182 КПК).

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (частина 9 статті 182 КПК).

З наведеного вище слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу в вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК, та охоплюється поняттям застосування запобіжного заходу в вигляді застави.

У зв`язку із викладеним, звернення застави в дохід держави має (із врахуванням особливостей цього заходу) відповідати встановленим правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України вказано, що при застосування запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

Метою припису ч. 8 статті 182 КПК є запобігання порушенню підозрюваним покладених на нього обов`язків шляхом застосування заходу кримінально-процесуальної відповідальності за таке порушення. У той же час метою звернення застави в дохід держави не є відшкодування шкоди, у завданні якої особа підозрюється.

При цьому суд звертає увагу, що застава є безстроковим запобіжним заходом, тому її строк не може бути визначний ухвалою суду, і вона без визначення строку забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Отже, у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава (зокрема, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин та не повідомив заздалегідь про причини своєї неявки), суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності - звернути заставу в дохід держави.

З огляду на викладене клопотання прокурора обґрунтовано правовими підставами, доведено, що ОСОБА_9 на виклики до суду не з`являвся, а тому суд приходить до переконання, що вимога прокурора про звернення застави в дохід держави є законною та обґрунтованою належними й допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Таким чином, заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_9 , з урахуванням клопотання прокурора, слід звернути в дохід держави.

Щодо клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК У країни.

Здобуті докази дають підстави вважати, що обвинувачений діяв у співучасті з іншими особами, джерело походження наркотичних засобів, які він збував, не встановлене, а тому, перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, свідків та інших причетних осіб, а також перешкодити кримінальному провадженню в інший спосіб, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, в той же час, на переконання суду до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Крім того, із змісту ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За змістом закону домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні ним вище згаданого кримінального правопорушення достатні та підтверджуються зібраними матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби є достатнім для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядкуст.177 КПК України.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що можливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , аніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, той факт, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а тому обвинуваченому ОСОБА_9 , слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків терміном на два місяці.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 202, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою стосовно ОСОБА_8 відмовити.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання вартою та звернення в дохід держави застави стосовно ОСОБА_9 задовольнити частково.

Заставу в розмірі 160 560 (сто шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, внесену 12.08.2019 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області, визначену ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду вінницької області від 12.08.2019 року звернути в дохід держави та зарахувати її до спеціального фонду Державного бюджету України.

Змінити застосований запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22:00 год до 06:00 год без дозволу суду строком на два місяці, починаючи з 22.09.2025 по 20.11.2025 включно.

Строк дії ухвали визначити до 20 листопада 2025 року включно.

На період строку дії ухвали встановити ОСОБА_9 наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_9 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Судді: