Провадження №1-кп/760/2456/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін та інших учасників провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесені 22.02.2024 до ЄРДР №0000056 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина Україин (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ), уродженця с. Віліне, Сімферопольського району, АР Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Громадянин України ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч чинному законодавству України, у вересні 2014 року, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, на ТОТ АР Крим у невстановлений час, обійняв посаду «керівника напрямку у відділі федеральних проектів» «ТОВ «Міранда Медіа» (юридична адреса: 295011, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Героїв Аджимушкая, буд. 9; ОГРН РФ 487, ИНН рф , ОКТМО рф 1, КПП рф 910201001). Основним видом діяльності вказаної юридичної особи є діяльність по наданню послуг з передачі даних та послуг доступу до інформаційно-комунікаційної мережі Інтернет (російський код 61.10.3 - тотожно до української класифікація видів економічної діяльності (скорочено - КВЕД).

У подальшому, ОСОБА_5 , в грудні 2014 року, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці на ТОТ АР Крим у невстановлений час, обійняв посаду начальника відділу по роботі з корпоративним сегментом у «ТОВ «Міранда Медіа», на якій перебуває по теперішній час.

В свою чергу «ТОВ «Міранда Медіа», відповідно до федерального закону рф від 05.04.2013 №44-Ф3 «Про контрактну систему у сфері закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення державних і муніципальних потреб» з метою реалізації протиправного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці зареєстрована у відповідності до законодавства рф на «офіційному сайті єдиної інформаційної системи в сфері закупок в інформаційної-телекомунікаційної мережі Інтернет» http://zakupki.gov.ru для подальшого укладення т. зв. «державних контрактів».

В свою чергу, особливістю даних «державних контрактів», згідно ст. 51 федерального закону рф №44-Ф3 «Про контрактну систему у сфері закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення державних і муніципальних потреб» є те, що вони укладаються за результатом проведення електронної процедури, шляхом подальшого підписання укладеного контракту електронним підписом особи, яка має право діяти від імені учасника закупки.

Зазначений сайт, відповідно до інформації, розміщеної на ньому, «призначений для забезпечення вільного доступу до повної і достовірної інформації про контрактну систему закупівель і закупівлю товару, робіт, послуг окремим видами юридичних осіб, а також для формування, опрацювання і зберігання такої інформації».

Надалі, усвідомлюючи, що у майбутніх договорах потенційними контрагентами виступатимуть незаконні органи влади, бюджетні підприємства, установи та організації країни-агресора - російської федерації, усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт тимчасової окупації АР Крим збройними силами рф та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 , добровільно, з власної ініціативи, діючи на підставі довіреності №1375 від 01.09.2022 від імені юридичної особи, будучи начальником відділу по роботі з корпоративним сегментом у «ТОВ «Міранда Медіа», перебуваючи на тимчасово окупованій території України, у м. Сімферополь, 21.03.2023 уклав та підписав контракт №523000017 із «замовником» в особі т.зв. «заступника міністра освіти, науки та молоді республіки Крим ОСОБА_6 » (адреса організації: 295000, АР Крим, м. Сімферополь, пров. Совнаркомовський, буд. 3; ИНН рф , КПП рф 910201001, ОГРН рф 728), на суму 7 млн. 489 тис. 633,33 російських рублів, щодо «надання послуг з модернізації та переатестації за вимогами інформаційної безпеки Центрального сегменту для підключення загальноосвітніх організацій Республіки Крим до федеральної інформаційної системи "Федеральний реєстр відомостей про документи про освіту та (або) про кваліфікацію, документи про навчання"», умови якого виконав в повному обсязі згідно платіжного доручення від 30.08.2023 №843938, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

У подальшому, ОСОБА_5 , добровільно, з власної ініціативи, діючи на підставі довіреності №1616 від 10.07.2023 від імені юридичної особи, будучи начальником відділу по роботі з корпоративним сегментом у «ТОВ «Міранда Медіа», перебуваючи на тимчасово окупованій території України, у м. Москва, рф, 31.08.2023 уклав та підписав контракт №523000108 із «замовником» в особі т.зв. «заступника міністра цифрового розвитку зв`язку та масових комунікацій російської федерації ОСОБА_7 » (адреса організації: 123112, рф, м. Москва, Пресненська набережна, буд. 10, будова 2; ИНН РФ, КПП РФ 770301001), на суму 32 млн. 461 тис. 360,00 російських рублів, на «надання державним та муніципальним освітнім організаціям, що реалізують освітні програми загальної освіти та середньої професійної освіти (далі - освітні організації), виборчим комісіям суб`єктів російської федерації та територіальним виборчим комісіям (далі - виборчі комісії), розташованим на територіях Республіки Крим та м. Севастополя (з врахуванням потреб зазначених користувачів), послуг з надання з використанням єдиної мережі передачі даних доступу до державних, муніципальних, інших інформаційних систем та інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет» (далі - мережа «Інтернет»); щодо передачі даних при здійсненні доступу до державних, муніципальних, інших інформаційних систем та до мережі «Інтернет»; щодо захисту даних, що обробляються та передаються при здійсненні доступу до державних, муніципальних, інших інформаційних систем та до мережі «Інтернет»; щодо забезпечення обмеження доступу до інформації, поширення якої в Російській Федерації заборонено, та до інформації, що завдає шкоди здоров`ю та (або) розвитку дітей, що міститься в мережі Інтернет, для освітніх організацій; з моніторингу та забезпечення безпеки зв`язку при наданні доступу до державних, муніципальних, інших інформаційних систем та мережі «Інтернет»; щодо організації підключення до єдиної мережі передачі даних освітніх організацій та виборчих комісій; щодо передачі даних при здійсненні доступу до цієї мережі», умови якого виконав згідно платіжного доручення від 27.02.2024 №1132, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, враховує необхідність забезпечення особливого значення охорони прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура, в контексті приписів ст. 2 КПК України, з дотриманням усіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Суд також враховує, що наведені особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Статтею 297-5 глави 24-1 КПК України встановлений порядок вручення процесуальних документів підозрюваному при здійсненні спеціального досудового розслідування.

Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.

На підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000056 від 22.02.2024 відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), останній показань суду не надавав, клопотань на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали суду від 18.03.2025 постановлено здійснювати розгляд у вказаному кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 , у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Аналіз наявних в матеріалах справи документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 , до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мав можливість отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, а також бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно для нього. Зазначене узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 , скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

Вказані висновки також ґрунтуються на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 , від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , зазначив, що обґрунтовуючи неможливість ухвалення обвинувального вироку, зазначив, що не встановлені мотив, мета, умисел та вина обвинуваченого, оскільки встановити вищевказані обставини не можливо без особистої участі ОСОБА_5 в судовому засіданні.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні колабораційної діяльності, тобто, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, доведена такими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, а саме:

- даними повідомлення заступника начальника Головного управління ГВЗНД підполковника ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення громадянином ОСОБА_5 ;

- копією витягу з особової картки Державної міграційної служби України згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав паспорт громадянина України № НОМЕР_3 виданий Бахчисарайським РВ ГУМВС України в АР Крим, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 орган видачі 8501, зазначене підтверджує наявність у ОСОБА_5 громадянства України. Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Датою припинення громадянства України є дата видання відповідного Указу Президента України (ст. ст.18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України (ст.20). За Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (ч. 4 ст. 5), примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України. Суд при цьому бере до уваги, що законодавство рф визначає підстави набуття та припинення громадянства рф, проте не може вирішувати питання припинення громадянства іншої країни, в тому числі України. Таким чином, враховуючи приписи ст. 4 Конституції України, ст. ст. 2, 18 та 19 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону № 1207, дотримуючись проголошеного в Україні визнання права громадянина України на зміну громадянства у встановленому порядку, ОСОБА_5 на час поставлених йому у провину подій був громадянином України незалежно від місця його проживання. Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ним громадянства України. Через оголошену ОСОБА_5 у межах даного провадження підозру у вчиненні злочину не допускається і його вихід із громадянства України. Фактичне набуття ОСОБА_5 громадянства рф не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.

- даними протоколу огляду від 14.08.2024 року, відповідно до якого оглянуто інформацію щодо реєстрації та видів діяльності «ООО «Міранда Медіа»;

- даними протоколу огляду від 14.08.2024 року, відповідно до якого оглянуто інформацію щодо законодавства рф у сфері державних закупівель;

- даними протоколу огляду від 14.08.2024 року, відповідно до якого оглянуто інформацію щодо державних закупівель рф, де в особі т.зв. «директора Департаменту по роботі з корпоративним сегментом» ОСОБА_5 підписано контракт №523000017;

- даними протоколу огляду від 15.08.2024 року, відповідно до якого оглянуто інформацію щодо державних закупівель рф, де в особі т.зв. «директора Департаменту по роботі з корпоративним сегментом» ОСОБА_5 підписано контракт №523000108.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною у повному обсязі, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 111-1 КК України, тобто, провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребують доказуванню в межах даного провадження та викладені у обвинуваченні, факти про те, що рф тимчасово окупувала частину території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014, а також анексувала цю частину території України, які за хронологією подій пов`язані із прийняттям відповідних нормативних актів рф, а також «нормативних актів» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, що приймаються судом до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, скоєного внаслідок прийняття таких актів; встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; засуджені міжнародними актами колективного реагування.

При призначенні покарання суд, згідно із вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким, згідно ст. 12 КК України, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, тривалий період часу вчиняв умисний, закінчений, нетяжкий злочин, його ставлення до вчиненого, який свідомо розірвавши всі правові стосунки з державою, громадянином якої він є, його особисту роль у цьому, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, позицій державного обвинувачення та захисту, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті з позбавленням права обіймати посади пов`язані з державною службою чи місцевим самоврядуванням і займатися господарською діяльністю строком 10 років та з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною в постанові Об`єднаної палати ККС ВС в справі №404/2081/22 від 04.09.2023 року у справі, а саме згідно з положеннями ст. 55 Кримінального кодексу у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється, зокрема, за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Арешт майна накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.09.2024 на легковий автомобіль марки «Volkswagen Caddy», VIN-код НОМЕР_5 , д.н.з НОМЕР_6 , дата реєстрації 23.06.2012, залишити без змін.

Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2024 відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 124, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 55, 59, 102, 111-1 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з державною службою чи місцевим самоврядуванням і займатися господарською діяльністю строком 10 (десять) років та з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Арешт майна накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.09.2024 на легковий автомобіль марки «Volkswagen Caddy», VIN-код НОМЕР_5 , д.н.з НОМЕР_6 , дата реєстрації 23.06.2012, залишити без змін.

Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2024 відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_9