н/п 1-кс/644/ 1466 /25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Харкова клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 02.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна,

У С Т А Н О В И В:

03.12.2025 до Індустріального районного суду м. Харкова надійшло клопотання в якому дізнавач за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно, яке виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події 02.12.2025, а саме: прозорий полімерний зіп-пакет рожевого кольору в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, яку поміщено до сейф-пакету НП України NPU 5032394.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.12.2025 приблизно о 10:22, за адресою: м. Харків, 516 кілометр автодороги Київ-Харків-Довжанський, на блокпосту, працівниками поліції спільно з працівниками ВСП, було виявлено військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та в ході проведення огляду місця події вилучено прозорий полімерний зіп-пакет рожевого кольору в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору.

В подальшому, полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, було поміщено до полімерного сейф-пакету НП України NPU 5032394, та підписано учасниками слідчої дії.

Опитаний ОСОБА_5 пояснив, що він їхав з м. Балаклія до м. Харкова де 10:00, на блок посту розташованому на 516 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, його зупинили співробітники ВСП та НПУ. Підчас перевірки він повідомив, що у нього в кишені куртки знаходиться прозорий полімерний зіп-пакет рожевого кольору в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, яку він знайшов у місті Балаклія, для власного вживання без мети збуту.

Відомості за даним фактом 02.12.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 за ознаками кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи викладені обставини дізнавач зазначає, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказана речовина рослинного походження зберігалась у ОСОБА_5 в порушення вимог законів Законам України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

02.12.2025 постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 прозорий полімерний зіп-пакет в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету НП України NPU 5032394, яку вилучено в ході огляду місця події 02.12.2025, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000654 від 02.12.2025.

В обґрунтування клопотання про необхідність арешту майна зазначено, що підставою і метою арешту майна є позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вилученим під час огляду майном, оскільки щодо нього існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом правопорушення. Вилучене під час огляду майно у кримінальному провадженні визнано речовим доказом та стосовно нього заплановано проведення ряду судових експертиз, у тому числі хімічну експертизу. Таким чином, арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Дізнавач зазначає, що тимчасове обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могло бути використане під час вчинення злочину, тому особа, у якої воно вилучено, у разі не накладення арешту на майно, матиме можливість приховати чи відчужити вказане майно.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, надали суду заяви про розгляд клопотання без їхньої участі, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

У зв`язку з неявкою вказаних осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та вивчивши документи, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, зазначеного в клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Приписами ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно із вимогами пункту 1 частини другої вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, відповідно до вимог частини третьої зазначеної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Водночас згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, системний аналіз ч. 7 ст. 237 КПК України вказує на те, що законодавець не відносить до тимчасово вилученого майна речі, які вилучені законом з обігу.

Відповідно до ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Зважаючи на те, що до проведення вказаного огляду ОСОБА_5 без передбаченого законом дозволу зберігав речовину рослинного походження зеленого кольору та у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказана психотропна речовина придбалась та зберігалась у ОСОБА_5 в порушення вимог законів Законам України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», слідчий суддя приходить до висновку, що вилучена речовина рослинного походження не може вважатися тимчасово вилученим майном і не потребує обов`язкового накладення на нею арешту, оскільки арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому не накладення арешту не є підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори не мають ознак майна в розумінні КПК України, вони є предмети, які вилучені законом з обігу, і не можуть бути повернуті особі, у якій були вилучені. Вилучені з обігу предмети зберігаються стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, як речові докази з метою їх подальшого експертного дослідження. У разі дотримання вимог процесуального закону щодо порядку вилучення та визнання речовим доказом такі предмети можуть зберігатися та використовуватися стороною обвинувачення як речовий доказ без накладення арешту.

Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказана речовина є наркотичним засобом, суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на речовину рослинного походження зеленого кольору є безпідставним, у зв`язку з чим клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, оскільки майно, на яке просить слідчий накласти арешт не є тимчасово вилученим в розумінні кримінально-процесуального закону.

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного в ньому майна.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167-169, 170, 172, 173, ч. 5 ст. 237, ст. ст. 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 02.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення - проступку ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна, яке виявлене та вилучене в ході проведення огляду місця події від 02.12.2025, а саме: прозорого полімерного зіп-пакету рожевого кольору в якому знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, яку поміщено до сейф-пакету НП України NPU 5032394.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1