ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3141/25 Справа № 185/5398/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000139 від 06.05.2025 за зміненою апеляційною скаргою прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлоград, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє: - 26 березня 2025 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 та ст.ст.75,76 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,-

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.357 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, та враховуючи співвідношення встановлення пп. «б» п. 1 ч.1 ст.72 КК, де одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної чинності не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєні кримінального правопорушенння за наступних обставин.

05.05.2025 року приблизно о 16 години 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік магазину «Вулик» розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Івана Кобзи, буд. 26А, розпивав спиртні напої за столом. В цей час відносно останнього працівником ДОП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із вчиненням ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст.178 КУпАП. З метою уникнення від адміністративної відповідальності, ОСОБА_8 взявши до рук постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ №789153 від 05.05.2025 року за ч.І ст.178 КУпАП для ознайомлення і подальшого підписання, та під час ознайомлення з протоколом умисно пошкодив його, шляхом розірвання на частини, привівши таким чином вищевказаний офіційний документ у стан, який перешкоджає його подальшого використанню за цільовим призначенням.

У відповідності до п. 8 Розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015, постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом, згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію і номер.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК, як умисне пошкодження офіційного документа вчинене в інших особистих інтересах.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч.1 ст.357 КК, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Аргументує тим, що суд, всупереч вимогам ч.1 ст.71 КК, а також правовим позиціям, викладеним у постанові ККС ВС від 11.07.2019 (справа №215/5416/17) та постанові ККС ВС від 23.07.2019 (справа №192/515/18), призначаючи обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, склав покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, тобто фактично застосував порядок призначення покарання, передбачений ст.70 КК, який застосовується виключно у порядку призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене прокурор просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.357 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК, з урахуванням вимог ч.1 ст.72 КК, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги сторони обвинувачення у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.357 КК, ґрунтуються на зібраних по справі, перевіреними та оцінених судом в порядку ч.3 ст.349 КПК доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Колегія судів вважає обґрунтованими доводи зміненої апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.70 КК при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом із тим відповідно до ч.1 ст.71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

З матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваного вироку убачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в останнє був засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 та ст.ст.75,76 КК до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, та звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В нашому кримінальному провадженні кримінальне правопрушення, передбачене ч.1 ст.357 КК, обвинувачений ОСОБА_8 скоїв 05.05.2025 року, тобто під час відбування покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, а отже при призначенні остаточного покарання, як правильно зазначив місцевий суд, винній особі застосуванню підлягають положення ч.1 ст.71 КК.

Між тим, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 К за сукупністю вироків, суд першої інстанції безпідставно застосував принцип призначення покарання шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, тобто фактично застосував порядок призначення покарання, передбачений ч.1 ст.70 КК, який застосовується виключно у порядку призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, про що слушно вказується в апеляційній скарзі сторони обвинувачення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК), що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Отже, у даному випадку судом апеляційної інстанції встановлено незастосування судом закону, який підлягає застосуванню (ч.1 ст.71 КК), що тягне за собою зміну вироку в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 остаточного покарання.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Змінену апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.357 КК до покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК, з урахуванням вимог ч.1 ст.72 КК, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4