КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 січня 2026 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференцзв`язку

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 20.01.2025 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0001108 від 07.12.2024 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити скаргу захисника.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим.

Зокрема, зазначає, що відповідно до приписів Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у ОСОБА_6 були відсутні підстави для доповіді про вчинення кримінальних правопорушень його підлеглими, оскільки норми статуту зобов`язують про таке повідомлення лише у разі вчинення підлеглими правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_6 повідомляв командування про факти самовільного залишення військовослужбовцями військової частини, відповідно до визначених обов`язків.

Наголошує, що органом досудового розслідування помилково інкримінується ОСОБА_6 обов`язок повідомлення органу досудового розслідування та спеціалізовану прокуратуру про факти самовільного залишення військової частини у період коли він перебував у відрядженнях.

Вказує, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про надання ОСОБА_6 вказівок, розпоряджень чи наказів про включення до списків осіб, які вибували на навчання до Республіки Франція, щодо яких існували застереження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 не володів та не міг володіти відомостями щодо застережень ДВК СБУ, що стосувались військовослужбовців, які призначені на посади та сплановані для проходження підготовки на території Республіки Франція, зокрема і щодо військовослужбовців, які притягувалися у 2024 році до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 КУаАП, а значна частина військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 відряджалась до Республіки Франція після того, як обов`язки командира було покладено на ОСОБА_8 .

Окрім цього, зазначає, що діяння ОСОБА_6 не призвели до жодних негативних наслідків та не могли завдати істотної шкоди, оскільки військова частина НОМЕР_1 в період перебування підозрюваного на посаді командира завдань за призначенням не виконувала, не мала і не повинна була мати боєздатності, оскільки перебувала в періоді формування.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені захисником доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2024 року під № 0001108 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 425, ч. 4 ст. 426, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

20 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

20 червня 2025 року захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав до Печерського районного суду м. Києва скаргу про скасування повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2025 року скаргу захисника залишено без задоволення.

Вказане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як встановила колегія суддів, повідомлення про підозру ОСОБА_6 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри, а саме стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, в тому числі зазначення часу і місця його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру, але не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчим суддею під час розгляду скарги встановлено, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник вважає необґрунтованість підозри, у зв`язку з невідповідністю викладених у повідомленні обставин матеріалам кримінального провадження, визначеній кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 діяння матеріалам справи.

Всупереч доводам апеляційної скарги, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що доводи захисника стосуються фактичних обставин справи, що підлягають перевірці в межах строків досудового розслідування та не стосуються доказів, отриманих до повідомлення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, з точки зору їх належності та достатності для вчинення цієї процесуальної дії.

На переконання колегії суддів, доводи сторони захисту фактично стосуються питання доведеності винуватості, оцінки належності і допустимості доказів, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, а підлягають перевірці при розгляді кримінального провадження по суті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_6 причетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

Відтак, повідомлення про підозру ОСОБА_6 здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Також, під час апеляційного розгляду, прокурором повідомлено про направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області для розгляду по суті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2025 року, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

Єдиний унікальний номер № 757/29611/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Провадження № 11сс/824/568/2026 Доповідач: ОСОБА_13

Категорія ст. 278 КПК