Справа № 161/379/26
Провадження № 1-кс/161/239/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 07 січня 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинськ Волинської області, громадянина України, українця, начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, капітана поліції, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

06.01.2026 року підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст 368 КК України.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 відповідно до наказу ГУНП у Волинській області № 90 о/с від 15.03.2022 призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції відносяться до правоохоронних органів.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до п. п. «и» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст. 22. Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно із ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" - основними повноваженнями поліції є, зокрема: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до вимог абз. 1, 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Однак, ОСОБА_6 діючи всупереч положень чинного законодавства, за вказівками невстановлених на даний час службових осіб, які обіймають посади ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків (функцій), та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, являються службовими особами, вчинив неправомірні дії, які полягають у пособництві в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 з 2020 року став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, в жовтні 2025 року ОСОБА_7 через електронний кабінет для призовників, військовозобов`язаних та резервістів « Резерв+ » дізнався, що він перебуває в розшуку за порушення правил військового обліку.

23.10.2025 ОСОБА_7 при особистій зустрічі із начальником сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 , повідомив, що перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 , як порушник військового обліку та звернувся за консультацією щодо порядку зняття з розшуку в електронному кабінеті для призовників, військовозобов`язаних та резервістів « Резерв+ ».

При цьому, ОСОБА_6 маючи злочинний корисливий умисел на одержання грошових коштів (неправомірної вигоди) повідомив ОСОБА_7 , що він з`ясує в службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки всі обставини та вартість послуг щодо оновлення військово-облікових даних, зняття його з розшуку, як порушника військового обліку, а також внесення відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», і надасть йому остаточну відповідь, при цьому наголосив, що іншим чином, без його допомоги, вирішити зазначене питання самостійно він не зможе.

Цього ж дня, тобто 23.10.2025 о 12 годині 52 хвилини ОСОБА_6 , через мобільний застосунок «WhatsApp» повідомив ОСОБА_7 , що за надання неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США службові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 знімуть його з розшуку як порушника військового обліку, а також внесуть відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Надалі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_6 та службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, 24.10.2025 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

В цей же період часу, в невстановленому місці та час, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий умисел незаконного одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, в тому числі службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , який підтримує знайомство із службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , з проханням допомоги ОСОБА_7 зняття з розшуку як порушника військового обліку, а також внесуть відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

При цьому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник до реалізації злочинного плану щодо скоєння кримінального правопорушення, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 , 24.10.2025 о 10 годині 48 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 , запевнив останнього, що за надання обумовленої неправомірної вигоди, вони допоможуть позитивно вирішити його питання щодо зняття з розшуку як порушника військового обліку, а також внесуть відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Далі, 19.12.2025 о 17 годині 16 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 , повторно запевнив останнього, що його питання щодо зняття з розшуку як порушника військового обліку, а також внесуть відповідних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» вирішується позитивно.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 , діючи умисно як пособник до реалізації злочинного плану, за попередньою змовою групою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 для одержання останніми неправомірної вигоди з використанням службового становища за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , 05.01.2026, близько 13 години 30 хвилин, через мобільний застосунок «WhatsApp» надав вказівку ОСОБА_7 сплатити штраф у сумі 8500 гривень за складеною на нього постановою № R132818 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, після чого квитанцію про сплату штрафу та неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США (станом на 05.01.2026 згідно курсу Національного банку України складає 63 441 грн. 30 коп.) запакувати у картонну коробку та передати спільному знайомому ОСОБА_9 (особа не обізнана з протиправними діями ОСОБА_6 ), при цьому не повідомляти, що в ній знаходиться.

ОСОБА_7 , на виконання вказівок ОСОБА_6 , 05.01.2026 приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи на території АЗС «UPG», що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Володимир, вул. Устилузька, 123, передав ОСОБА_9 (особа не обізнана з протиправними діями ОСОБА_6 ) квитанцію про сплату штрафу та неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США (станом на 05.01.2026 згідно курсу Національного банку України складає 63 441 грн. 30 коп.) упаковані у картонну коробку, зазначивши, що її забере ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_7 у телефонному режимі повідомив ОСОБА_6 , про те, що залишив неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США у ОСОБА_9 , на що останній вказав, що він буде знятий службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 з розшуку як порушник військового обліку, а також внесено відповідні відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Того ж дня, 05.01.2026 о 16 годині 40 хвилин правоохоронними органами була припинена протиправна діяльність ОСОБА_6 , а неправомірну вигоду - грошові кошти в сумі 1500 доларів США, вилучено.

05.01.2026 о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України, під час вчинення злочину.

06.01.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю м. Нововолинськ Волинської області, громадянину України, українцю, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , начальнику сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, капітану поліції, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме заявою про кримінальне правопорушення та допитом свідка ОСОБА_7 , протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду та вручення грошових коштів від 05.01.2026, протоколом затримання ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 05.01.2026, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вазані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вручена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є тяжким і передбачає можливість призначення у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2.Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 , у силу займаної посади під час досудового розслідування матиме можливість використовуючи особисті знайомства та здобутий досвід, впливати на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань, оскільки із більшістю з них він особисто знайомий та користується авторитетом я працівник поліції.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_6 , в силу свого службового становища має можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на свідків, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При застосуванні більш м`яких запобіжних заходів буде неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам з наведених вище підстав.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину може бути призначений у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене, в разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прошу визначити йому розмір застави, що дорівнює 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду; не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд за межі України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, проводиться досудове розслідування № 0000125 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

05.01.2026 о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.01.2026 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, слідчий враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, є учасником бойових дій. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком в межах строку досудового розслідування, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, у визначений судом період доби; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто з 07.01.2026 року до 06.03.2026 року включно, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений судом період доби;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 06.03.2026 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1