Справа № 216/7828/25
провадження 1-кс/216/2587/25
УХВАЛА

іменем України

24 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву підозрюваного ОСОБА_5 про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001853 від 04.09.2025 за ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК України,

встановила:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

На розгляді слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 перебуває клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001853 від 04.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

24 жовтня 2025 року в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 подав заяву про слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001853 від 04.09.2025 за ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК України.

Заява про відвід мотивована тим, що слідчий ОСОБА_4 не розглянув клопотання підозрюваного про відвід слідчого у визначений ст. 220 КПК України строк, погрожував підозрюваному, що щодо нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ІІ. Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази

22 жовтня 2025 року через канцелярію суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001853 від 04.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

23 жовтня 2025 року в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 подав до канцелярії суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

Вказана заява про відвід розглянута 23 жовтня 2025 року, за результатами розгляду у задоволенні заяви про відвід відмовлено, копія вказаної ухвали долучена до матеріалів клопотання.

23 жовтня 2025 року після розгляду заяви про відвід слідчого судді продовжено розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу, в ході якого підозрюваний ОСОБА_5 подав заяву про слідчого ОСОБА_4 , мотивуючи її тим, що слідчий ОСОБА_4 не розглянув клопотання підозрюваного про відвід слідчого у визначений ст. 220 КПК України строк, погрожував підозрюваному, що щодо нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказана заява про відвід розглянута 23 жовтня 2025 року, за результатами розгляду у задоволенні заяви про відвід відмовлено.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 заявив про відмову від захисника ОСОБА_7 , вказана відмова судом була прийнята та за клопотанням підозрюваного доручено Південно-Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити захисника підозрюваному ОСОБА_5 , у зв`язку з чим розгляд клопотання відкладено на 24 жовтня 2025 року.

В судовому засіданні 24 жовтня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 подав повторно заяву про відвід слідчого ОСОБА_4 мотивуючи її тими самими доводами, що і попередню.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали

КПК містить перелік обставини (підстав), що виключають участь слідчого кримінальному провадженні (ст. 77 КПК).

За цими підставами слідчому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 80 КПК).

У разі задоволення відводу слідчого, дізнавача, прокурора в кримінальному провадженні повинні бути невідкладно призначені відповідно інший слідчий - керівником органу досудового розслідування, інший дізнавач - керівником органу дізнання або інший прокурор - керівником органу прокуратури (ч. 1 ст. 83 КПК).

Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

ІV. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Оскільки у кримінальному провадженні № 0001853 підозрюваним ОСОБА_5 вже було заявлено відвід слідчого ОСОБА_4 з тих самих підстав, то заяву підозрюваного ОСОБА_5 від 24 жовтня 2025 року про відвід цього ж слідчого слід вважати повторно заявленим відводом, у тому значенні, яке випливає з ч. 4 ст. 81 КПК.

Розв`язуючи питання, чи має зазначений відвід ознаки зловживання правом, слідчий суддя зазначає про таке.

КПК не передбачено окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

З урахуванням можливості використання практики ЄСПЛ як джерела права в Україні, вважаю, що такі підходи у питанні протидії процесуальним зловживанням мають бути сприйняті і у судовій практиці України.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід (рішення Верховного Суду: від 06.12.2021 у справі № 756/4855/17; від 14.12.2022 у справі № 127/9564/17; від 24.11.2020 у справі № 127/2318/18; від 06.11.2019 у справі № 300/474/17).

Послідовність дій підозрюваного ОСОБА_5 наведена вище, яка полягає у неодноразовому заявленні відводів слідчому судді та слідчому, а також їх тісний зв`язок у часі з датами призначення судових засідань дають підстави вважати, що вони пов`язані між собою та спрямовані на штучне створення перешкод у розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

За таких обставин, повторно заявлений підозрюваним ОСОБА_5 відвід слідчому має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001853 від 04.09.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Оскільки зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання. З огляду на те, що положення ч. 4 ст. 81 КПК України мають на меті унеможливлення затягування кримінального провадження, законодавець передбачив право саме судді який здійснює провадження, залишати таку заяву про відвід без розгляду.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановила:

Заяву ОСОБА_5 про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001853 від 04.09.2025 за ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК України залишити без розгляду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 28 жовтня 2025 року о 16-35 год.

Слідчий суддя ОСОБА_8