Справа № 216/9251/25
провадження 1-кс/216/185/26
УХВАЛА

(повний текст)

10 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Магдебург, Німеччина, українець, із середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частити НОМЕР_1 , перебував на посаді командира евакуаційного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 6 батальйону, у військовому званні «старший сержант», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001460 від 16.12.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України ,

В С Т А Н О В И В:

Від слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК Українидо 16 березня 2026 року. При цьому, слідчий просив суд не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001460 від 16.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що 13.12.2025 приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_4 разом із раніше знайомим йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобілі «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , прибули до населеного пункту Нововасилівка Криворізького району Дніпропетровської області, де ОСОБА_4 припаркував вказаний автомобіль біля невстановленого досудовим слідством будинку.

Далі, знаходячись всередині вищевказаного транспортного засобу (вантажне відділення), ОСОБА_4 під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , що виник через нібито можливе звернення потерпілого до правоохоронних органів для викриття протиправної діяльності зі збуту зброї, бойових припасів та вибухових речовин ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці вогнепальну зброю ПМ-9 мм НОМЕР_3 1981 р.в., направив дульний зріз указаної вогнепальної зброї в бік потерпілого, натиснув не менше трьох разів на спусковий гачок ПМ-9 мм НОМЕР_3 1981 р.в., що призвело до не менш ніж трьох прицільних пострілів в район життєво важливих органи потерпілого ОСОБА_7 , що призвело до смерті потерпілого.

Після цього, маючи на меті приховування наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення, ускладнення встановлення обставин події правоохоронними органами він вирішив знищити труп потерпілого, що містив сліди насильницької смерті шляхом підпалу. Для цього, ОСОБА_4 на вищевказаному транспортному засобі, в вантажному відділені якого поміщено труп потерпілого, перевіз труп ОСОБА_7 до безлюдного місця, та згодом переніс із автомобілю в покинуту будівлю без адреси, яка розташована в населеному пункті Нововасилівка Криворізького району Дніпропетровської області його труп, де заздалегідь заготовленою горючою рідиною облив труп ОСОБА_7 та підпалив його.

Окрім того слідча зазначає, що ОСОБА_4 , у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час та місці, придбав 18 корпусів гранат "GMO-1", 6 корпусів гранат "РГО", 1 корпус гранати "РГН", 12 корпусів гранат "GHO-1", 11 шт. "УЗРГМ", 4 шт. підривачів "AF-11", 4 шт. реактивних протитанкових гранат "AT-4", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "RPG-75", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "C-90", 3 шт. вогнеметів "РПО-А", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "Carl Gustav", 20 шт. підривачів "FGM", 8 шт. стартових двигунів "ПГ", 4 шт. осколкових гранат "ОГ-7", 9 шт. протитанкових гранат "PG-7m", пістолет "ПМ-9 мм" НОМЕР_3 , 1981 р.в. та 12 набоїв до нього (у розшуку за ГУНП в Дніпропетровській області, як втрачений ЗСУ в/ч НОМЕР_4 , під час бойових дій в 2022 році), стартовий пістолет "BLOW C75", (з ознаками переробки) НОМЕР_5 з набоями травматичної дії, стартовий пістолет "BLOW F90" (з ознаками переробки) НОМЕР_6 з набоями травматичної, газовий пістолет "SUPER-P 35" (з ознаками переробки) № НОМЕР_7 , з набоями травматичної дії, автомат "АКСМ" № НОМЕР_8 , 1993 р.в. (за базами МВС не значиться), з особистих мотивів, почав зберігати вказані предмети з метою подальшого носіння, зберігання, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому за адресою:м. Запоріжжя, вул. Арсена Коваленка, 151 незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення, де з 17 години 21 хвилину по 22 годину 50 хвилин 16.12.2025, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, за вказаною адресою, на території домоволодіння в присутності понятих співробітниками поліції виявлено та вилучено: 18 корпусів гранат "GMO-1", 6 корпусів гранат "РГО", 1 корпус гранати "РГН", 12 корпусів гранат "GHO-1", 11 шт. "УЗРГМ", 4 шт. підривачів "AF-11", 4 шт. реактивних протитанкових гранат "AT-4", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "RPG-75", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "C-90", 3 шт. вогнеметів "РПО-А", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "Carl Gustav", 20 шт. підривачів "FGM", 8 шт. стартових двигунів "ПГ", 4 шт. осколкових гранат "ОГ-7", 9 шт. протитанкових гранат "PG-7m", пістолет "ПМ-9 мм" НОМЕР_3 , 1981 р.в. та 12 набоїв до нього (у розшуку за ГУНП в Дніпропетровській області, як втрачений ЗСУ в/ч НОМЕР_4 , під час бойових дій в 2022 році), стартовий пістолет "BLOW C75", (з ознаками переробки) НОМЕР_5 з набоями травматичної дії, стартовий пістолет "BLOW F90" (з ознаками переробки) НОМЕР_6 з набоями травматичної, газовий пістолет "SUPER-P 35" (з ознаками переробки) № НОМЕР_7 , з набоями травматичної дії, автомат "АКСМ" № НОМЕР_8 , 1993 р.в. (за базами МВС не значиться), які відповідно до висновку за результатами вибухово-технічної експертизи за №СЕ-19/108-25/27946 від 17.12.2025 надані на дослідження предмети є бойовим корпусом гранати РГО, бойовим корпусом гранати РГО-1, бойовим підривачем типу УЗРГМ, бойовим підривачем типу AF 11, що являються вибуховими пристроями військового призначення та відносяться до бойових припасів.

16.12.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого , ч. 1 ст. 263 КК України.

17.12.2025 слідчим слідчого відділення відділення поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за погодженням з Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

18.12.2025 слідчим суддею Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_8 винесено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.02.2026 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.12.2025 прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 винесено постанову про визначення підслідності у кримінальному провадженню №0001460 від 16.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України за Криворізьким районним управлінням поліції ГУНП в Дніпропетровській області та матеріали кримінального провадження фактично передані до слідчого відділу Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

З 19.12.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001460 здійснюється слідчим відділом Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за процесуальним керівництвом Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

23.12.2025 слідчим слідчого відділення Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри.

Разом з тим слідчий зазначає, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, його правильної правової кваліфікації необхідним є долучення висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , висновків судової експертизи зброї речових доказів, висновку проведеної амбулаторної судовопсихіатричної експертизи, а також проведення інших слідчих дій в яких може виникнути необхідність.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 березня 2026 та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, зауважив щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання слідчого заперечили. Захисник зазначив, що прокурором не обгрунтовано наявність на данний час ризиків передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України . З огляду на наведене просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Підозрюваний підстримав позицію захисника.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Набуття статусу підозюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1ст. 278 КПК України).

Матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання підтверджується, факт повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 115 КК України, а тому у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування та продовження дії запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 15.12.2025

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 16.12.2025

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.12.2025

- протоколом обшуку від 17.12.2025 т.з. Volksvagen Passat д.н.з. НОМЕР_9

- протоколом обшуку від 16.12.2025 житла особи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Адмірала Макарова, 151.

-протоколом обшуку авто Mersedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 від 17.12.2025

- протоколом затиримання ОСОБА_4 від 17.12.2025

- протоколом огляду місця події від 17.12.2025

- протоколом проведення слідчого експеременту від 17.12.2025

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.01.2026

- протоколом додаткового допиту підозрюваного від 05.01.2026

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкримінований йому злочини.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При визначенні імовірності переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у інкримінованого кримінального правопорушення. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування; рішення у справі «Летельє проти Франції», де Суд визначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу упродовж певного часу) від 20.08.2010.

При розгляді справи «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) Європейський суд з прав людини вказав: «суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що наявні соціальні з`язки підозрюваного, а саме те що останній одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, не можуть в повній мірі виключити існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику предбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків та останні не допитані судом, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваному показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.3. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

В клопотанні слідчий зазначає, що на теперішній час у межах досудового розслідування не встановлено та не вилучено всі речові докази, що мають істотне значення для кримінального провадження, а саме: документи, які належать ОСОБА_7 , а також мобільний телефон, який може перебувати у фактичному володінні підозрюваного та зазначає, що перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у пересуванні, підозрюваний має реальну можливість знищити, приховати або спотворити зазначені речові докази, що унеможливить їх подальше дослідження та негативно вплине на повноту, всебічність і неупередженість досудового розслідування.

Хоча долучені до клопотання матеріали і містять відомості, що підозрюваним вчинялись дії спрямовані на приховувавння слідів кримінального правопорушення, зокрема підпал тіла потерпілого та його переміщення, слідчий суддя зазначає, що вказаний ризик, а саме ризик, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, охоплюються п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який слідчим не заявлявся, а не п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновків про недоведеність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.4. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обгрунтований прокурором тим, що ОСОБА_4 хоча й є особою, що в силу ст. 89 КК України є несудимою, раніше притягувавався до кримінальної відповідальності, що на думку прокурора свідчить про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний, відповідно до клопотання слідчого є раніше не судимим, будь-яких доказів про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності матеріали долучені до клопотання не містять. З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, у разі визнання винним, у вчиненні яких йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років;

- сімейний стан підозрюваного, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні має одну неповнолітню дитину;

- репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 раніше не судимий;

- за станом здоров`я підозрюваний не є особою з інвалідністю;

- майновий стан підозрюваного;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, є помірним.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням особи підозрюваного, застосування домашнього арешту або застави, як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки останній, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на свідків.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації та не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, що, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях в яких він підозрюється, є досить великим.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, які не зменшились, та з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного слід продовжити дію виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо продовження застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк продовження дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обставини, що перешкоджають завершенню досудового розлідування зазначенні в клопотанні слідчим, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16 березня 2026 року включно.

3.7. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

При цьому вказана норма не є імперативною, а лише надає право суду не визначати розмір застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , встановлені ризики, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає недоцільним визначати заставу, оскільки, на думку слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування вона не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

3.8. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на вчинення діяння, що містить ознаки кримінальних правопорушень та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованих йому злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182-184, 193-197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України до 16.03.2026 року включно з утриманням його у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 16 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошено 11.02.2026 року о 10 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_13