провадження №1-кп/947/1317/25
У Х В А Л А

15 жовтня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000253 від 28.04.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.114-1 КК України.

14.11.2025 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.114-1 КК України.

Відносно ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів.

Вважав, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, а отже є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_3 може: 1) переховуватися від суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому пред`явлено обвинувачення; проживанням в м.Одесі - прикордонному регіоні поблизу державного кордону України з Республікою Молдовою (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); 2) незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, які можуть викривати його злочинну діяльність, з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження шляхом підкупу, застосування фізичної розправи, погроз, тощо (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); 3) вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі проти основ національної безпеки України, що підтверджується його мотивом створення загрози національній безпеці, бажанням настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану (п.5 ч.1 ст.177 КМК України).

На думку прокурора, запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Вказував, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ст.114-1 КК України.

Посилаючись на викладене, просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора не заперечували. В той же час, захисник зазначила, що ризики зазначені прокурором не підтверджені. Просила визначити обвинуваченому як альтернативний запобіжний захід заставу.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2025 року, до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.10.2025 року включно, без визначення застави.

Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчим суддею враховано існування ризику, передбаченого п.1 (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Частина 3 ст.199 КПК України передбачає, що однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тяжкий злочин нібито вчинив із застосуванням насильства відносно військовослужбовця ЗСУ у період воєнного стану.

Отже, на думку суду, існує ризик того, що обвинувачений може й надалі переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.114-1 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказаний ризик не зменшився, оскільки обставини, які його обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризику переховування від суду й перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу, у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки у період воєнного стану.

При цьому, суд не знаходить підстав для визначення застави, оскільки відповідно змісту до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 114-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13 грудня 2025 року включно.

2. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

3. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1