Справа №461/9205/25
Провадження №1-кп/461/702/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному 25.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда II групи, згідно ст.89 КК України раніше судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

10.11.2025 до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Органом досудового розслідування встановлено та пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він 24.10.2025 о 14.25 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2025 у справі №461/8055/25, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував обов`язковими до виконання приписами та обмеженнями суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце проживання його сестри - постраждалої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , нехтуючи забороною перебувати в зазначеній квартирі та наближатися на відстань менше 200 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_4 , після цього перебував у зазначеній квартирі.

Крім цього, ОСОБА_3 29.10.2025 о 12.30 год перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , будучи ознайомленим із обмеженнями, накладеними на нього рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03.10.2025 у справі №461/8055/25, про встановлення відносно нього обмежувального припису, діючи умисно, знехтував обов`язковими до виконання приписами та обмеженнями суду, всупереч вимог ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, порушив обмежувальний припис, а саме прийшов у місце проживання його сестри - постраждалої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , нехтуючи забороною перебувати в зазначеній квартирі та наближатися на відстань менше 200 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_4 , після цього перебував у зазначеній квартирі.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно не виконав обмежувальний припис, що застосований до нього судом, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені дізнанням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згідний із встановленими під час дізнання обставинами.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених під час дізнання обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені під час дізнання обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 , захист якого здійснює адвокат ОСОБА_5 , в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований судом.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з якою винний перебуває в сімейних відносинах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тобто діяння, що не становить значної суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який на утриманні дітей чи будь-яких інших осіб немає, пенсіонер, інвалід II групи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, згідно ст.89 КК України раніше не судимий.

За сукупності наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ст.390-1 КК України у виді пробоційного нагляду з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.59-1 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що обвинувачений досяг пенсійного віку та є інвалідом II групи, згідно положень ч.3 ст.61 КК України покарання у виді обмеження волі останньому призначене бути не може.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-DVD-R диски із відеозаписами, згідно постанов про визнання предмета речовим доказом від 27.10.2025 та 04.11.2025, прилучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6