Справа № 175/3967/25
Провадження № 1-кп/175/523/25
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

11 грудня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000290 від 26.12.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого неофіційно, маючого статус УБД, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, із вищою освітою, працюючого неофіційно, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого підземним машиністом електровоза на шахті «Октябрьська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», маючого статус УБД, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, із середньою освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки с. Надеждівки Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_10 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_11 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця с. Богдано-Надеждівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дніпровським районним судом Дніпропетровської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.28 ч.2 ст.317 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчинені низки кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжких злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин у складі злочинної організації, максимальне покарання за які передбачено у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна. На теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлені тим, що обвинувачені розуміючи ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та суворість покарання, яке загрожує у разі визнання їх винуватими можуть переховуватися від суду, а бажання уникнути кримінальної відповідальності є підставою вважати, що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще безпосередньо не допитувалися в суді, а також отримання обвинуваченими тривалий час незаконних прибутків від злочинної діяльності, яка тривала значний час і які були їх єдиним джерелом доходу, обумовлюють можливість вчинення ними інших кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Також прокурор зазначив, що з`явився новий ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, який може проявитися у періодичному перенесенні судового розгляду кожним із обвинувачених по черзі за домовленістю. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім як тримання під вартою, на переконання прокурора, не зможуть запобігти заявленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_14 заперечували проти задоволення клопотання з огляду на його необґрунтованість та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки у обвинуваченого відсутня можливість сплатити розмір визначеної застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_16 просили у задоволенні клопотання відмовити та змінити запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити розмір застави до мінімального, оскільки у обвинуваченого є лише батьки пенсіонери, для яких визначений судом розмір застави є непосильним.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_17 просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави, мотивуючи свою позицію необґрунтованістю клопотання прокурора, даними про особу обвинуваченого і стан його здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_20 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність прокурором зазначених ризиків та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт або зменшити заставу до мінімального розміру.

Обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_21 просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави, обґрунтовуючи це наявністю міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачена ОСОБА_12 та захисник ОСОБА_17 посилаючись на нестерпні умови тримання в СІЗО просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, або зменшити визначений раніше розмір застави, яка для обвинуваченої та її родини є непосильним.

Обвинувачений ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_22 заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість ризиків та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою суд виходить із вимог ст. 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 ст.1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При з`ясуванні обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні низки кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжких, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин у складі злочинної організації, передбачених ч.1,2 ст.255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України. Майже всі обвинувачені молодого віку, наявність у них офіційних та постійних джерел доходу суду не доведена, в офіційному шлюбі, крім обвинуваченого ОСОБА_11 , ніхто не перебуває, і лише обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 мають на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність у більшості обвинувачених міцних соціальних зв`язків.

У разі визнання обвинувачених винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів їм загрожує максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, а тому, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих їм злочинів та можливе покарання, існує реальний ризик того, що вони можуть переховуватися від суду, у зв`язку із чим суд вважає, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також суд вважає обґрунтованим твердження прокурора про існування ризику незаконного впливу на свідків, оскільки такі не були допитані безпосередньо судом, а тому існує певна ймовірність незаконного впливу на них з боку зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих показань.

Слушними суд вважає і доводи про існування ризика, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що обвинувачені можуть продовжити злочинну діяльність, оскільки їм інкримінується систематичне вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин у складі злочинної організації.

Доводи прокурора про виникнення нового ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перенесення кожним з обвинувачених по черзі судового розгляду належним чином є лише припущенням та жодним доказом не обґрунтовано, і з цих підстав судом до уваги не приймається.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що обвинуваченим слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися, а підстави для зміни та застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою - відсутні.

Згідно ч. 1, 3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Крім того, сума застави повинна відповідати реальному майновому стану особи та тяжкості злочину. Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду. Високі застави створюють бар`єри для осіб, порушуючи рівність і справедливість. Менш заможні люди можуть не мати змоги ефективно захищатися, необґрунтовано перебуваючи під вартою. Встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного чи обвинуваченого.

Тобто, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відповідно до пункту 3 ч.5 ст.182 КК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням характеру та обставин інкримінованих ОСОБА_7 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництво такою організацією, даних про їх особу, суд з урахуванням того, що раніше визначений розмір застави обвинуваченими тривалий час не сплачений, що свідчить про його непосильність, вважає за можливе зменшити розмір застави до 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , з підстави непосильності визначеного раніше розміру застави, зменшити до 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави обвинуваченій ОСОБА_12 суд враховує її молодий вік, нестерпні умови за яких вона утримується в слідчому ізоляторі та неспроможність сплатити її родичами мінімального розміру застави, яка передбачена для категорії особливо тяжких злочинів, а тому вважає за можливе зменшити їй розмір застави до 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі внесення обвинуваченими застави, суд вважає за необхідне покласти на них певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200,00 грн..

Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200,00 грн..

Продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 220 (двісті двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 666160,00 грн..

Продовжити ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_10 заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200,00 грн..

Продовжити ОСОБА_11 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_11 заставу у розмірі 220 (двісті двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 666160,00 грн..

Продовжити ОСОБА_13 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_13 заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200,00 грн..

Продовжити ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_12 заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400,00 грн..

Визначений розмір застави може бути внесений у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим(-ою) так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області: отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , рахунок UA0017442, відкритий в ДКСУ м. Київ (МФО 820172).

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого(-у) наступні обов`язки:

1) не відлучатись із міста проживання без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування із свідками по даній кримінальній справі;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави, обвинувачений(-а) вважається таким(-ою), що до нього/неї застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити в ДУ «Дніпровська УВП (№4)».

Апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1