ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/333/24 Номер провадження 11-кп/814/703/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000046 за апеляційною скаргою начальника Чутівського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 29.05.2024.

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первозванівка Чутівського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

У третій декаді червня 2023 року (точної дати слідством не встановлено) близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будинку потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою має романтичні стосунки, за адресою: АДРЕСА_2 . Достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_11 є малолітньою особою, за добровільної згоди останньої, умисно вступив з потерпілою ОСОБА_11 в статеві зносини природнім шляхом, тобто здійснив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням геніталій, внаслідок чого настала вагітність потерпілої.

07.02.2024 у потерпілої ОСОБА_11 , передчасно (недоношеним), народився хлопчик ОСОБА_12 , біологічним батьком якого є ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що в супереч вимогам ч. 4 ст. 315 КПК України місцевий суд під час розгляду зазначеного кримінального провадження не роз`яснив обвинуваченому його право заявляти клопотання про розгляд справи щодо нього колегіально судом у складі трьох суддів, оскільки за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років. Тим самим суд істотно порушив право обвинуваченого на розгляд справи справедливим та безстороннім судом.

Крім того, місцевий суд при призначенні покарання більш м?якого ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 152 КК України, не послався на вимоги ст. 69 КК України та не зазначив у резолютивній частині вироку про необхідність включити інформацію про обвинуваченого ОСОБА_7 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи, чим порушив вимоги п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Також зазначив, що призначене обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі є занадто суворим, зважаючи на його особу та обставини справи.

Вважає, що місцевий суд при призначенні покарання обвинуваченому помилково послався на ст. 75 КК України замість ст. 104 КК України, при цьому визначив іспитовий строк у виді трьох років, не зважаючи на вимоги закону про призначення неповнолітнім іспитового строку тривалістю від одного до двох років.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу в частині пом?якшення обвинуваченому покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій ніким із учасників не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України суд може скасувати або змінити судове рішення у разі встановлення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи положення п. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 його захисник та законний представник вказали, що не бажали розгляду цього кримінального провадження у складі трьох суддів, не заявляли такого клопотання і у разі нового розгляду не мають наміру таке клопотання заявляти. При цьому ОСОБА_7 протягом судового розгляду був забезпечений захисником, який обізнаний з нормами КПК щодо права на колегіальний розгляд справи, однак, такого клопотання не заявляв ні обвинувачений, ні його захисник чи законний представник. Вирок місцевого суду сторона захисту не оскаржувала та під час апеляційного розгляду підтримала апеляційну скаргу прокурора лише в частині прохання про пом?якшення призначеного покарання.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що кримінальне провадження розглянуто незаконним складом суду. Отже, істотного порушення кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, всупереч доводам прокурора, місцевим судом допущено не було.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; обставини його вчинення; поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення та після; особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, визнав вину, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує спільно з потерпілою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, які обтяжують покарання; позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого та підтримує з ним родинні стосунки.

З урахуванням викладеного місцевий суд, врахувавши дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, правильно визначив ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі та звільнив від його відбування з випробуванням з іспитовим строком.

Проте, всупереч викладених вище положень кримінального закону, з урахуванням особи обвинуваченого, його поведінки до, під час та після вчиненого злочину, обставини вчиненого кримінального правопорушення, позицію потерпілої, обставини, що пом?якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжує, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі є занадто суворим та приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційних вимог прокурора в частині пом?якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.

Також в резолютивній частині вироку суд призначаючи покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбачене санкцією статті, помилково не послався на положення ст. 69 КК України.

Крім того, місцевий суд на підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком за ч. 4 ст. 152 КК України без урахування вимог ст. 104 КК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 104 КК України під час звільнення від відбування покарання з випробуванням неповнолітніх відповідно до статей 75-78 КК України , іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Враховуючи, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 був неповнолітнім, доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому іспитового строку в межах вимог ч. 3 ст. 104 КК України, є слушними.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік на момент вчинення кримінального правопорушення, обставини вчиненого кримінального правопорушення, поведінку потерпілої до, під час вчинення злочину та її позицію після його вчинення, яка не має претензій до обвинуваченого, продовжує підтримувати з ОСОБА_7 родинні стосунки та виховувати спільну дитину, колегія суддів не вбачає підстав для включення інформації про обвинуваченого ОСОБА_7 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності малолітньої особи.

Тому, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду у частині призначення покарання підлягає зміні для приведення його у відповідність до норм матеріального законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 29.05.2024, щодо ОСОБА_7 змінити.

Пом?якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 152 КК України, визначивши його із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4