ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
н/п 1-кс/490/3997/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на вилучене 25.09.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , майно.

В обґрунтування клопотання вказала, що в провадженні СВ ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001174 від 25.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Також вказала, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання прокурор не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій вказала, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СВ ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001174 від 25.09.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.09.2025 надійшло повідомлення зі служби «102» за фактом того, що за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопільська, буд. 47, а також, за адресою: м. Миколаїв, вул. Севастопільська, буд. 43/1, невстановлена особа здійснила підпал сміттєвих пластикових контейнерів (баків) для побутових відходів.

Так, під час проведення ряду слідчих (оперативних) заходів, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення та встановлення всіх осіб, причетних до його вчинення, встановлена можлива причетність до вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, 25.09.2025 у період часу з 20:13 год по 21:40 год в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказане у клопотанні майно.

26.09.2025 року постановою слідчого вказане майно було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням того, що вилучене під час проведення обшуку майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 25.09.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 , майно, а саме: мобільний телефон торгової марки Redmi Note 14 Pro 5G з Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , в якому знаходяться 2 сімкарти мобільного оператора Vodafone з номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який має захисний пароль 1988, який поміщено до сейф-пакету PSP 1112150.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5