Справа № 202/410/26
Провадження № 1-кс/202/397/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

19 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, яке подано у кримінальному провадженні № 0000057 від 11.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 11.01.2026 року о 10:00 на 1073 км автошляху М-30 зі сторони м. Павлограду в бік м. Покровська Синельниківського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21150» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок якої пасажир автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_7 загинув на місці події, водій ОСОБА_6 та інші два військовослужбовці отримали тяжкі тілесні ушкодження, один військовослужбовець отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. 11 січня 2026 року військовослужбовці ОСОБА_5 і ОСОБА_8 від отриманих травм померли.

За даним фактом 11 січня 2026 року було розпочате досудове розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України.

11 січня 2026 року під час огляду місця події був вилучений автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 та який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, після чого його направлено для зберігання на майданчик тимчасово триманих транспортних засобів.

Прокурор зазначає, що з метою збереження речового доказу, запобігання перетворенню, псуванню, знищенню слідів кримінального правопорушення, а також проведення судових експертиз виникла необхідність у накладенні арешту відповідно до статті 170 КПК України.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання 16.01.2026 не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею установлено, що 11 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, за № 0000057.

Згідно з матеріалами клопотання 11.01.2026 року був вилучений автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 12 січня 2026 року вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення даного транспортного засобу або знищення наявних на ньому слідів, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, а особи, яким належить цей автомобіль, можуть бути заінтересованими у результатах кримінального провадження. Крім того, власник може у будь-який час його відчужити.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника та володільця цього майна, арешт не матиме негативних наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер.

Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема, після проведення необхідних експертних досліджень та інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню автомобіля «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 чи наявних на ньому слідів на цей автомобіль необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9