Справа №498/1931/25
Провадження по справі №1-кп/498/143/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

начальника служби у справах дітей Великоплосківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_7

інспектора з ювенальної превенції Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000506 від 06 серпня 2025 року за обвинуваченням

неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 11 класу Великомихайлівського ліцею Великомихайлівської селищної ради, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжувався. Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.04.2025 № 4356-IX, строк дії воєнного стану продовжено та який діє по теперішній час. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені зокрема ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 (далі Правила), перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за документом, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06 серпня 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи всесвітню мережу Інтернет, за допомогою встановленого на його мобільний телефон додатку «Телеграм» знайшов чат особи, яка надає послуги громадянам України з незаконного перетину державного кордону України, в якому залишив власний номер мобільного телефону для зв`язку. В подальшому, 06 вересня 2025 року о 22:00 годині, невстановлена в ході досудового розслідування особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), за допомогою застосунку «Телеграм», зателефонувала та запропонувала ОСОБА_9 , який є громадянином України, незаконно перетнути державний кордон України в бік Придністровської Молдавської Республіки, за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США. Того ж дня, невстановлена в ході досудового розслідування особа, в ході спілкування через мобільний застосунок «Телеграм» з ОСОБА_9 , обумовила порядок його незаконного переправлення через державний кордон України, та спосіб оплати, що полягав в наданні частини грошових коштів у сумі 400 доларів США водію, який буде перевозити його з м. Одеси до населеного пункту в Великомихайлівському районі, Одеської області, 200 доларів США передати особі, яка безпосередньо буде супроводжувати його при перетині державного кордону України та оплати решти частини коштів у сумі 3400 доларів США особі, яка зустріне його зі сторони Придністровської Молдавської Республіки. Крім того, невстановлена під час досудового розслідування особа для реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на надання послуг громадянам України з незаконного перетину державного кордону України, залучила до своєї незаконної діяльності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та водія на ім`я ОСОБА_10 і почала керувати їх діями, які проявлялися у наданні інструкцій та маршрутів перетину кордону. У визначений невстановленою в ході досудового розслідування особою день, а саме 07 вересня 2025 року, ОСОБА_9 о 09:10 годині прибув за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка, поблизу буд. 93/1, де зустрівся з водієм, який повинен був відвезти його до населеного пункту Великоплоске в Роздільнянському районі, Одеської області, де його мала зустріти особа, яка буде надавати допомогу в перетині державного кордону України, в бік «Придністровської Молдавської Республіки». Зустрівшись з водієм на ім`я ОСОБА_10 , який діяв за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, які мали єдиний прямий умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів. Після цього водій на ім`я ОСОБА_10 , діючи за вказівками невстановленої в ході досудового розслідування особи, о 13:00 годині на автомобілі марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , доставив ОСОБА_9 , до населеного пункту, а саме с. Великоплоске, Роздільнянського району, Одеської області, де останній, зустрівшись з ОСОБА_4 , орієнтуючись на його вказівки та маршрут, прокладений невстановленою в ході досудового розслідування особою, мав почати рух в напрямку місця перетину державного кордону. Надалі водій на ім`я ОСОБА_10 , після отримання від ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 400 доларів США, та висадки його в місці, раніше обумовленому з невстановленою в ході досудового розслідування особою залишив останнього з ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_4 перебуваючи в закинутій будівлі за невстановленою адресою на території с. Великоплоске, Роздільнянського району, Одеської області, при особистій зустрічі з ОСОБА_9 надав йому вказівки та маршрут перетину державного кордону, які він в свою чергу отримував від невстановленої в ході досудового розслідування особи по телефону, тобто діяв за попердньою змовою з невстановленою особою використовуючи мобільний додаток «Telegram» встановлений на його мобільний телефон марки «Oscal c70», чорного кольору, з IMEI1: НОМЕР_2 та IMEI2: НОМЕР_3 . Надалі ОСОБА_9 передав 200 доларів США ОСОБА_4 , як частину обумовленої грошової винагороди за сприяння у перетині державного кордону. Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, 07 вересня 2025 року приблизно о 20:30 годині, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), маючи єдиний прямий умисел, направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, продовжив надавати ОСОБА_9 , поради та вказівки, що виражались в плануванні подолання ймовірного маршруту державного кордону з Республікою Молдова та в маскуванні і реагуванні від патрулів правоохоронних органів, що здійснюють контроль та захист державного кордону України від його незаконного перетину. Надалі ОСОБА_4 , діючи за вказівками невстановленої в ході досудового розслідування особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), продовжив слідувати визначеному маршруту для переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України з Республікою Молдова. Однак, в подальшому ОСОБА_4 під час супроводу ОСОБА_9 , виявлено співробітниками Державної прикордонної служби України та його було затримано в межах населеного пункту Великоплоске, Роздільнянського району, Одеської області поблизу з державним кордоном України.

Таким чином, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням порад та засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Суд вважає, що дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Згідно угоди про визнання винуватості від 03.11.2025, укладеної між заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , з одного боку та між неповнолітнім ОСОБА_4 з іншого боку, за участю законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 , який беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини, визначені ст. 470 КПК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжких сімейних обставин; інші обставини (ч. 2 ст. 66 КК України), а саме те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 виховується матір`ю одноособово в багатодітній сім`ї (9 дітей), навчається в школі, притягується вперше до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має позитивні характеристики, враховуючи те, що відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України неповнолітнім обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, взявши до уваги наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, сторони прийшли до згоди призначити покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України. Сторони відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України погодили застосування спеціальної конфіскації належного підозрюваному ОСОБА_4 мобільного телефону марки «Oscal c70» з НОМЕР_4 та ІМЕІ2 НОМЕР_3 , використаний як засіб вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, шляхом звернення в дохід держави.

В підготовчому судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на її затвердженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03.11.2025, укладену між прокурором та неповнолітні обвинуваченим ОСОБА_4 .

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03.11.2025.

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 03.11.2025.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого та його захисника приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжких сімейних обставин; інші обставини (ч. 2 ст. 66 КК України), а саме те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 виховується матір`ю одноособово в багатодітній сім`ї (9 дітей), навчається в школі, притягується вперше до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має позитивні характеристики.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 суд не вбачає.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 03.11.2025 укладеної між заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про визнання винуватості і призначення неповнолітньому обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання, яка відповідає положенням ст. 69 КК України з урахуванням ст.ст.59-1, 98 цього Кодексу, у виді позбавлення волі строком на 2 роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи, що мобільний телефон марки «Oscal c70» з НОМЕР_4 та ІМЕІ2 НОМЕР_3 , який належить та яким користується ОСОБА_4 був використаний як знаряддя умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, дві купюри номіналом 100 доларів США з серійними номерами №CG29764274 A та FF07431104 C одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації, тобто примусовому безоплатному вилученню у власність держави.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 394, 468, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 03.11.2025, укладену між заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 з одного боку, та між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участю законного представника ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 - затвердити.

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69, ст.101 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 на тимчасово вилучене майно ( а.с.65-68)

Застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Oscal c70» з НОМЕР_4 та ІМЕІ2 НОМЕР_3 , який належить та яким користується ОСОБА_4 , грошових коштів, які вилучені в ході обшуку ОСОБА_4 в сумі двох купюр номіналом 100 доларів США з серійними номерами №CG29764274 A та FF07431104 C тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави. ( а.с. 65-68)

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги через Великомихайлівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1