Провадження № 11-сс/4823/55/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000512 від 23.09.2024 та продовжено строк тримання під вартою до 20 березня 2026 року, без визначення розміру застави щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколине Бахчисарайського району АР Крим, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. та, з урахуванням характеру протиправних діянь, вчинених в період воєнного стану, їх тяжкості, а також особи підозрюваного, з урахуванням доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, які продовжують існувати, дійшов висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Не погодившись з ухвалою, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді стосовно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою продовжити підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою з визначенням розміру застави від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням відповідних обов`язків, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Вважає клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою необґрунтованим і яке не містить жодних об`єктивних обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків по справі та що вони не зменшилися. Переконаний, що ризик переховування від слідства і суду ґрунтується на припущеннях і жодними доказами не підтверджується, адже ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, є учасником бойових дій, має державні нагороди та відзнаки, позитивну характеристику, і будь-яких дій відносно переховування не здійснював. Ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження також вважає необгрунтованим, адже після тривалого розслідування провадження про будь-який вплив на фігурантів він не здійснював. Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, то такий вважає абстрактним, оскільки ОСОБА_8 на даний час виведений до штату Сухопутних військ. Наголошує на безпідставному не визначенні при продовженні строку тримання під вартою альтернативного запобіжного заходу у виді застави. На думку захисту, слідчим суддею порушено вимоги ч. 6 ст. 199 КПК України, оскільки в ухвалі зазначено строк її дії до 20.03.2026, проте строк тримання під вартою може бути продовжений лише до підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, яке вже призначено на 13.02.2026.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, обвинуваченого та його захисника, які наголошували на задоволенні своєї апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 23.09.2024.

29.05.2025 ОСОБА_8 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.05.2025 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01.07.2025, який згідно з ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.06.2025, від 21.08.2025, від 30.09.2025 та від 25.11.2025 продовжено до 23.01.2026.

Досудове розслідування даного кримінального провадження закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 19.01.2026 скеровано до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства суддя, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою, з`ясовує обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що заявлені ризики, передбачені пп. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, досудове розслідування закінчено та справу передано до суду, однак підготовче судове засідання ще не проведено, а строк дії попередньої ухвали закінчується, тож є всі підстави для продовження строку запобіжного заходу слідчим суддею у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 199 КПК України.

При цьому слідчим суддею враховано характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, кількість епізодів, вчинення діянь в період воєнного стану, взято до уваги дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний і матеріальний стан, та не знайшовши підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України. При цьому слідчий суддя визнав доведеними наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні до їхнього допиту в ході судового розгляду з метою надання ними показань на підтвердження своєї захисної версії вчиненого діяння. Водночас, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було доведено належним чином існування ризиків, передбачених п.2 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

На момент розгляду слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дані про призначення підготовчого судового засідання були відсутні.

Колегія суддів доходить висновку, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у виді тримання під вартою дотримано вимог статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою. Прокурором доведено у судовому засіданні місцевого суду, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені пп. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Мюррей проти Об`єднаного Королівства, Чеботарь проти Молдови зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даний час таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того, рішення слідчого судді стосовно не визначення розміру застави, не суперечить дискреційним повноваженням суду у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України стосовно кримінального провадження щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України. Тому наведені доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування з цього приводу ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4