Справа № 129/3354/25
Провадження №11-сс/801/985/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали кримінального провадження № 0000421, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за клопотанням прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кунка Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.11.2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави, -

встановив:

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000421 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.11.2025 року задоволено клопотання прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 . Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.45 год. 22.12.2025 року, з одночасним визначенням застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, якою обрано запобіжний захід закінчується 20.11.2025 р. та при цьому на переконання слідчого судді застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень. Окрім того з урахуванням вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав за доцільне визначити заставу в розмірі двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 60560 грн.

В апеляційній скарзі захисника підозрюваного ОСОБА_7 ставиться питання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не розпочатий є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, як то передбачено ст. 95 КПК, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також наявний ризику переховування від суду.

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки.

Так слідчий суддя взяв до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, відомості про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, те що він є військовослужбовцем, має на утриманні неповнолітніх дітей, не судимий.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки, стан здоров`я, були фактично враховані при продовженні строку тримання під вартою.

Разом із тим, сукупність цих відомостей, які існували на час застосування запобіжного заходу, та не змінилися на теперішній час, не вказують на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України нівельовані чи зменшилися.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , його суспільну небезпечність, враховуючи стадію даного кримінального провадження, обставини та положення, передбачені ч. 8 ст. 176 , 177, 178, 183, 199 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом у виді застави, на цій стадії кримінального провадження застосований бути не може.

Прохання апелянта про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту не узгоджується зі приписами ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті- тримання під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала слідчого судді скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.11.2025 про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.45 год. 22.12.2025 року, з одночасним визначенням застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п"ятсот шістдесят) грн., - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3