Справа № 711/6368/25
Номер провадження 1-кп/711/480/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000148 від 09.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шпола Черкаської області, громадянки України, українки, одруженої, адреса проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 13C модель 23108RN04Y, у месенджері «Telegram», зареєстрованого на її абонентський номер НОМЕР_1 , 15.04.2023 (більш точний час досудовим слідством не встановлено) переслала абоненту «ОСОБА_13» текст такого змісту:

«Окончательное решение русского вопроса - физическое уничтожение всех русских, заявил советник ОСОБА_5 . Да - именно физически зачистить. А вот нацизма на Украине нету. Так и знайте. Ну и как? Будет реакция на Западе? Уверенны, что нет, а потом спрашивают - почему СВО проводят?».

У вказаному тексті міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного телефону марки Xiaomi Redmi 13C модель 23108RN04Y, з акаунтів у месенджерах «Viber» та «Telegram», зареєстрованих на її номер телефону НОМЕР_1 , у період часу з 06.01.2024 по 13.09.2024 повторно поширила матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так ОСОБА_4 , повторно, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного терміналу та акаунту у месенджері «Telegram», зареєстрованого на його абонентський номер НОМЕР_1 , 06.01.2024 (більш точний час досудовим слідством не встановлено) переслала абоненту «ОСОБА_13» текст такого змісту:

« ОСОБА_6 предлагает расправиться с Донбассом так же, как Израиль с Газой - резнёй. ОСОБА_7 , уроженец Макеевки, полковник ВСУ, лётчик, призывает полностью утилизировать население Донбасса. «Это не люди, это террористы. Они должны быть уничтожены. Причём механизм есть, и даже правовой - надо признать всех участников этих событий за последнее время террористами, и запустить механизм ликвидации. Для наших спецслужб это работы на 10-15 лет, за которые они справятся с утилизацией этого биомусора. Это террористы, биомусор, бешеные собаки, которых надо отстрелить, и решить этот вопрос». У кого есть ещё вопросы, против кого идёт СВО?!»

У вказаному тексті міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Вона ж повторно, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного терміналу та акаунту у месенджері «Viber», зареєстрованого на його абонентський номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 21:12 переслала абоненту «ОСОБА_19» посилання на відеозапис на Інтернет ресурсі «YouTube» - « ІНФОРМАЦІЯ_3 », тривалістю 3 хв. 48 сек.

Стенограма відеозапису (в часовому проміжку 0 хв. 01 сек - 1 хв. 41 сек):

«Родные мои, вы знаете, что меня по-настоящему радует? Нет, не наши патриоты, которые там высказываются в какой-то агрессивной форме в отношении нашего врага. Нет, вовсе нет. Меня по-настоящему радует и когда я слышу таких людей я действительно пропитываюсь надеждою, что не всё еще может быть потеряно. Я вам сейчас объясню почему. Потому, что в европейском обществе начинают появляться люди, голос которых имеет единственное важное значение. Ни ты, ни я, ни мы с вами со всеми то, что мы будем говорить, доносить, пытаться до европейцев какую-то другую точку зрения, правильную, настоящую правду… Она не зайдёт пока среди европейцев не появятся люди, которые будут транслировать понимание правильно произошедшего с ними. И вот такие люди, которые здесь и там появляются, они будут доносить, открывать глаза европейцам. По-другому никак. Это потребители. Они не умеют думать. И среди них всё-таки ещё остались думающие люди, которые понимают правильно всё происходящее. Послушаем сейчас: «Опасаетесь, что российская агрессия может распространиться даже за пределы Украины?» - «Я не думаю, что проблемы в ОСОБА_21. Я думаю, что проблемы в ОСОБА_8 » - «Почему вы думаете, что проблема не в ОСОБА_20 Именно он вторгся в Украину и убил тысячи людей» - «Потому, что ОСОБА_9 пытается спасти свою страну от таких идиотов, как ОСОБА_8 и наша элита».»

У вказаному відео міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Вона ж повторно, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного терміналу та акаунту у месенджері «Telegram», зареєстрованого на його абонентський номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 о 12:59 переслала абоненту «ОСОБА_19» відеозапис з фрагментом інавгурації президента рф, де озвучено коментатором фрази глорифікації військовослужбовців рф - учасників т.зв. «СВО», тривалістю 0 хв. 36 сек.

У вказаному відео міститься заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Вона ж повторно, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади, з використанням належного їй мобільного терміналу та акаунту у месенджері «Viber», зареєстрованого на його абонентський номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 о 20:21 переслала абоненту «ОСОБА_19» посилання на відеозапис на Інтернет ресурсі «YouTube» - « ІНФОРМАЦІЯ_6 », тривалістю 4 хв. 00 сек.

На відеозаписі зображене спілкування в медичному закладі президента російської федерації ОСОБА_22 з військовослужбовцем збройних сил рф підполковником ОСОБА_10 , котрий знаходиться на реабілітації.

Стенограма діалогу:

ОСОБА_23: Хотел с Вами познакомиться. Зная о том, как Вы воевали в Курской области. Вы там с 8 числа, да?

ОСОБА_11 : с 8 числа по 24 августа.

ОСОБА_23: То есть практически сразу же после того как боевики с Украины зашли на территорию Курской области.

ОСОБА_11 : Так точно.

ОСОБА_23: И вы командовали батальйоном?

ОСОБА_11 : Я командовал батальоном, в населённом пункте Малая Локня.

ОСОБА_23: Насколько мне известно, подразделение, которым Вы командовали, фактически оказалось в окружении и дело дошло до того, что вы вынуждены были вызвать огонь нашей артиллерии на себя, так?

ОСОБА_11 : Так точно, так и было.

ОСОБА_23: Потом часть людей вывели из этой зоны окружение, оставили, а сами вернулись опять к своим военнослужащим в зону боевых действий.

ОСОБА_11 : Ну я зону боевых действий не покидал. Выводил проводник, который знал маршрут движения, вывел раненых, вывел гражданских жителей порядка 30 человек и военнослужащих по призыву, которые в течение дней нашего пребывания, отступая из своего населённого пункта, просто попали на нас. Вышли к нам и поэтому их эвакуировал вместе с гражданским жителям населённого пункта.

ОСОБА_23: В связи с чем пришлось вызывать огонь артиллерии на себя?

ОСОБА_11 : Противник просто плотно взял нас в кольцо. У нас оставались только боеприпасы к стрелковому оружию и гранаты в наличии. Поэтому, чтобы нанести максимально потери противнику был вынужден вызвать огонь на себя.

ОСОБА_23: А потом всё-таки сами вышли, вывели людей из окружения и даже в плен кого то взяли?

ОСОБА_11 : Да, так и получилось. Принял решение. Отправил группу из 2-х человек в тёмное время суток, потому что с рассвета они, ну Вооруженных силы Украины, приступили бы к штурму колонии. Завязался бы тяжёлый бой, неравный бой. Вот, оценив свои силы, принял решение и отправил в группу - вырезали проход в тыльной части исправительной колонии и в 02:15, по моей команде 31 человек общей колоной двинулись на соседний опорный пункт на удаление 1 километр 200 метров.

ОСОБА_23: Вывели людей с минимальными потерями?

ОСОБА_11 : Вывели людей без потерь.

ОСОБА_23: ОСОБА_12 , имея в виду то, как профессионально вы выполняли свою боевую задачу, не утратили руководство подразделением в критической абсолютно ситуации, вели себя мужественно и героически, Министерство обороны и начальник Генерального штаба представили вас к званию героя российской федерации. Этот указ будет подписан буквально на днях. Хочу Вас с этим поздравить и поблагодарить Вас за Вашу службу Отечества.

ОСОБА_11 : Служу Отечеству.

ОСОБА_23: Я знаю что в вооружённых силах Вы давно, закончили училище, да?

ОСОБА_11 : Так точно, в 2001 году закончил Московское Высшее Общевойсковое Командное Училище.

ОСОБА_23: Как поправитесь… Сегодня разговаривал с начальником ГШ. Предполагает сделать Вам предложение направить Вас на продолжение учёбы в Академии Генерального Штаба.

ОСОБА_11 : Я буду очень рад, так как свои профессиональные навыки планировал ли планирую повышать.

ОСОБА_23: Отлично, так и сделаем.»

У вказаному відео міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

ДіїОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за епізодом 15.04.2023 зач. 2 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році,

- за епізодами 06.01.2024, 19.04.2024, 07.05.2024, 13.09.2024 за ч. 3 ст. 436-3 КК України як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинені повторно.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, визнала у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачена визнала свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене, просила суд обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої, документів, що стосуються процесуальних витрат та долі речових доказів.

Обвинувачена ОСОБА_4 із запропонованим прокурором порядком та обсягом дослідження доказів погодилася.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, суд за клопотанням сторін кримінального провадження провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченої, дослідженням відомостей, що характеризують обвинувачену, і документів, що стосуються процесуальних витрат та долі речових доказів.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстав вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини чи визнає їх під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених під час досудового розслідування у кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, надала показання, у яких повністю підтвердила обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_4 зазначила, що діти подарували їй мобільний телефон, після чого вона захопилася соціальними мережами. Переглядаючи стрічку новин, побачила певну новину, зміст якої їй був незрозумілий. У зв`язку з цим вона переслала її своїм родичам (сестрі та її чоловікові) з метою з`ясувати, що саме відбувається. У відповідь обвинувачена отримала застереження не займатися подібним і зосередитися на звичних для неї справах, оскільки така інформація може бути шкідливою і поширюватися спеціально, щоб спотворити у населення сприйняття новин. Вона пояснила, що не мала жодного злого умислу, не усвідомлювала, що за такі дії може наставати кримінальна відповідальність, і висловила згоду з усіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_4 пояснила, що абонент « ОСОБА_13 », якому вона пересилала новини - це чоловік її сестри, а «ОСОБА_19» - її сестра, яка проживає в с. Геронимівка. Пояснила, що відео, яке стосувалося інавгурації ОСОБА_14 , вона переслала сестрі, оскільки не розуміла, як цю особу могли обрати президентом.

На момент надання показань обвинувачена висловила розуміння того, що проти України ведеться збройна агресія, ініціатором якої є Російська Федерація, і заявила, що не виправдовує такі дії. Вона зазначила, що на той час не усвідомлювала, навіщо взагалі пересилала відповідні відео. За її словами, сестра пояснювала їй, що такі матеріали можуть бути елементом інформаційно-психологічних операцій (ІПСО), мета яких - маніпулювання свідомістю людей, і закликала її не звертати уваги на подібний контент. ОСОБА_4 наголосила, що не шукала подібні новини цілеспрямовано, вони траплялися їй випадково у стрічці на загальнодоступних каналах соціальних мереж додатку «Telegram» і «Viber». Такі матеріали вона надсилала без будь-яких власних текстових супроводжень. Також вона повідомила, що не підписана на жоден російський канал в месенджерах.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Суд долучив до матеріалів судового провадження та дослідив надані стороною обвинувачення докази, які характеризують особу обвинуваченої, та стосуються процесуальних витрат і речових доказів, зокрема:

- довідки про вартість проведення судово-лінгвістичних семантико-текстуальних експертиз №18/51 від 08.05.2025 на суму 14708,10 грн та №18/52 від 15.05.2025 на суму 13816,70 грн;

- постанову від 21.01.2025 про визнання речовими доказами вилучених під час обшуку у ОСОБА_4 мобільного телефону Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та планшету Lenovo ТВ-Х304F білого кольору (s/n HGCFDASC) та акт передачі речових доказів на зберігання в кімнату для збереження речових доказів слідчому відділу УСБУ в Черкаській області;

- копію ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.01.2025 про накладення арешту на вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 мобільний телефон Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та планшет Lenovo ТВ-Х304F білого кольору (s/n HGCFDASC);

- копію ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання;

- довідки КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» про те, що ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не зверталася;

- вимоги про відсутність у ОСОБА_4 судимостей.

Обвинуваченою у ході судового розгляду також надано копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 та копію картки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та ч. 3 ст. 436-2 КК України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинених повторно, доведена повністю.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільстві.

За змістом статей 50, 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з яких злочин, передбачений ч. 2 ст. 436-2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, злочин за ч. 3 ст. 436-2 КК України - до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб, одружена, має міцні соціальні зв`язки, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі та усвідомила неправомірність своїх дій, щиро розкаялася у вчиненому, висловила щирий жаль з приводу своїх дій та засудила свою поведінку.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що обвинувачений визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінювала свої дії та висловлювала готовність нести відповідальність за злочин, що свідчить про розуміння особою тяжкості наслідків своїх дій та демонструє щире розкаяння, оскільки обвинувачена дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини. ЇЇ позиція з приводу повного визнання вини і надання детальних показань щодо вчиненого є послідовною, сформована під час досудового розслідування і підтверджена у судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 436-2 КК України та ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі, призначивши відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначивши обвинуваченій ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України до обвинуваченої суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.

Разом з тим, виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що за вказаних вище обставин призначення ОСОБА_4 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаних норм було б явно несправедливим.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладених вище обставин справи, враховуючи відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає за необхідне покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до положень статей 75, 77 КК України у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена, тому суд визначає остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Як установлено, до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.06.2025 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням передбачених ст. 194 КПК України обов`язків строком на два місяці, які в подальшому ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.08.2025 були продовжені ще на два місяці. Підстав для зміни чи скасування застосованого запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне залишити його до набрання вироком законної сили з метою уникнення ризиків щодо ухилення обвинуваченої від виконання вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченої на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 28 524,80 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2025 накладено арешт на вилучене під час обшуку у ОСОБА_4 майно: мобільний телефон Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та планшет Lenovo ТВ-Х304F білого кольору (s/n HGCFDASC).

Зі змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Оскільки мета вказаного заходу досягнута, суд вважає, що накладений арешт на майно підлягає скасуванню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Так, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне використання.

Як визначено ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Зважаючи на те, що вилучений під час обшуку у ОСОБА_15 мобільний телефон Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) є знаряддям кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до зазначеного майна спеціальну конфіскацію та передати його у дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 349, 373-376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 436-2 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки..

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- у строк до 24.11.2025 прочитати книги «ІНФОРМАЦІЯ_7» автора ОСОБА_16 , «ІНФОРМАЦІЯ_8» автора ОСОБА_17 , «ІНФОРМАЦІЯ_9» автора ОСОБА_18 та написати і здати в цей же строк до уповноваженого органу з питань пробації письмовий опис вказаної літератури і своїх вражень від її прочитання обсягом не менше 200 слів щодо кожного твору.

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченій ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта на загальну суму 28 524,80 грн за проведення судово-лінгвістичних семантико-текстуальних експертиз:

- №18/51 від 08.05.2025 на суму 14708,10 грн;

- №18/52 від 15.05.2025 на суму 13816,70 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2025, на вилучене під час обшуку у ОСОБА_4 майно: мобільний телефон Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та планшет Lenovo ТВ-Х304F білого кольору (s/n HGCFDASC).

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави речового доказу: мобільного телефону Redmi 13C чорного кольору в чорному чохлі із встановленою сім-карткою НОМЕР_1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ).

Речові докази: планшет Lenovo ТВ-Х304F білого кольору (s/n HGCFDASC) - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1