15.10.2025 Справа № 642/2682/25
Провадження № 1-кс/642/1540/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю секретаря судового засідання: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000690 від 09.05.2025 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_7 , 2019 року народження, та матір похилого віку ОСОБА_8 , 1950 року народження, є особою з інвалідністю 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 до Холодногірського районного суду м.Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000690 від 09.05.2025 у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 09.02.2025 близько 03.00 год., але не пізніше 03.48 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлену на вчинення таємного викрадення чужого майна у підвальному приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Слідчий вказує, що реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 09.02.2025 року, біля 03.00 год., але не пізніше 03.48 год. ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь розподіливши злочинні ролі щодо обсягу вчинювання спланованих дій, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вважаючи, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити скоєнню задуманого злочину, підійшли до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме до підвального приміщення, яке використовується в якості укриття, двері до якого були відчинені, перебуваючи в підвальному приміщенні ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 побачили приміщення, яке було закрите на навісний замок. Надалі, ОСОБА_9 за допомогою викрутки, яка була в ОСОБА_5 , яку вони використовували в якості знаряддя злочину, зірвав навісний замок, подолавши у такий спосіб засіб охорони від вільного доступу, тим самим ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 проникли всередину даного приміщення з метою викрадення будь-якого майна, яке там зберігалося.

Таким чином, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 виконали усі необхідні дії щодо проникнення у інше приміщення, шляхом подолання засобу охорони вказаного приміщення, яким було обмежено вільний доступ сторонніх осіб до майна, яке знаходилося в середині приміщення, тобто використовувалось в якості сховища.

Перебуваючи всередині сховища, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 побачили на стіні металевий ящик, обладнаний запорним механізмом, тобто сховище в якому знаходилось інтернет обладнання: комутатор марки Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), що належить КП «Міський інформаційний центр» .

Слідчий вказує, що продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище та інше приміщення, в умовах воєнного стану, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 підійшли до металевого ящика який кріпився на стіні, далі ОСОБА_5 ключем який був у врізному замку відчинив металевий ящик, тим самим проникли до сховища, в середині якого вони побачили комутатор Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), який кріпились до металевого ящика та з`єднувались проводами. Надалі ОСОБА_5 використовуючи викрутку яка була при ньому в якості знаряддя злочину від`єднав голосовий шлюз марки «ELTEX TAU-8.IP» (Ф006018), бувший у використанні - вартістю 4912 гривень 05 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, оптичний термінал марки «BDCOM P1004C1» (M009722) як МШП, бувший у використанні - вартістю 1528 гривень 80 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, а ОСОБА_9 від`єднав комутатор марки Cisco Catalyst C9200L-24T-4G-E з сервісним пакетом CON-SNT-C920L24T (Ф007996.297), бувший у використанні - вартістю 59042 гривні 90 копійок, що підтверджено висновком судово товарознавчої експертизи № 546/25 від 18.02.2025, які таємно викрали.

Після цього, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 завдали КП «Міський інформаційний центр» , матеріальної шкоди на загальну суму 65 483 гривні 75 копійок.

07.05.2025 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає, що провина ОСОБА_5 повністю обґрунтована зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом допиту представника потерпілого, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Протоколом огляду речей та документів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення та сховище, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Слідчий зазначає, що у ході досудового слідства встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не виявилося можливим, оскільки останній переховується від органу досудового розслідування, за викликом слідчого не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає.

09.05.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

13.08.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Холодногіського районного суду м. Харкова.

13.08.2025 винесено постанову про відновлення досудового розслідування, строк досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.08.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах досудового розслідування тобто до 29.08.2025.

Крім того, 25.08.2025 постановою керівника Навобаварської окружної прокуратури м.Харкова продовжено строк досудового розслідування до 29.09.2025.

06.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та повістки про виклик в присутності понятих на 08.09.2025.

08.09.2025 підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не з`явився, за повісткою не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідає.

08.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

14.10.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст.191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Холодногіського районного суду м. Харкова.

Також, слідчий вказує, що існують ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби, а саме:

- враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, є ґрунтовні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 8 (восьми) років, без застосування запобіжного заходу до нього, може покинути місце мешкання, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду;

- підозрюваний, зважаючи на тяжкість вчиненого ним злочину та бажання уникнути відповідальності, враховуючи цинічність дій відносно потерпілих при вчиненні злочину, може вчинити й інші дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного та фізичного впливу на потерпілого, а також свідків, які викривають його у вчиненні злочину (при цьому провести дії, які перешкодять органу досудового розслідування при встановленні нових свідків по кримінальному провадженню або ж спотворять їх показання, що буде загрожувати встановленню істини по кримінальному провадженню, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, і існує ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- підозрюваний, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень-злочинів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказували, що ОСОБА_5 постійно перебував у м. Харкові, жодних викликів від слідчого не отримував, дізнався що він перебуває у розшуку, коли його затримали. Він не мав наміру ухилятися від органу досудового розслідування. Також ОСОБА_5 заперечував свою причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, вважає підозру необґрунтованою, ризики, на які посилається слідчий недоведені. Також просили врахувати відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , те що він є особою з інвалідністю ІІ групи, та потребує періодичного обстеження та лікування. У разі обрання запобіжного заходу просили обрати домашній арешт, або визначити мінімальний розмір застави.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку всі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

В цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України, слідчим дотримано.

Так, СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 від 09.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

07.05.2025 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

09.05.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

13.08.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 191 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Холодногіського районного суду м. Харкова.

13.08.2025 винесено постанову про відновлення досудового розслідування, строк досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.08.2025 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах досудового розслідування тобто до 29.08.2025.

25.08.2025 постановою керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова продовжено строк досудового розслідування до 29.09.2025.

06.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 вручено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та повістки про виклик, в присутності понятих, на 08.09.2025.

08.09.2025 підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не з`явився, за повісткою не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідає.

08.09.2025 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

14.10.2025 ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 191 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Холодногіського районного суду м. Харкова.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.2 ст. 1, ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року, є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Суд вважає за необхідне і доцільне застосувати норми міжнародного права при розгляді даного клопотання.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, обґрунтованою, а належність, допустимість та достатність доказів здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретних характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Крім того, судом враховуються заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень-злочинів.

З досліджених вищевказаних доказів вбачається, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України є обґрунтованою.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин проти власності, то є підстави вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 можуть виникнути передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, обставини злочину, в якому він підозрюється, тому без застосування запобіжного заходу до нього, може покинути місце мешкання, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, тобто існує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду;

- підозрюваний, зважаючи на тяжкість вчиненого ним злочину та бажання уникнути відповідальності, може вчинити й інші дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного та фізичного впливу на потерпілого, а також свідків, які викривають його у вчиненні злочину (при цьому провести дії, які перешкодять органу досудового розслідування при встановленні нових свідків по кримінальному провадженню або ж спотворять їх показання, що буде загрожувати встановленню істини по кримінальному провадженню, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, і існує ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність (чи недоведеність) його вини у вчиненні кримінального правопорушення, потребують перевірки під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що розслідується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті. (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, особу підозрюваного, сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків та доходить висновку, що докази та конкретні обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; чинити спроби незаконного впливу на свідків.

Водночас, слідчим суддею береться до уваги, що ОСОБА_5 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, він має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, є ФОП, має на утриманні неповнолітню дитину та мати похилого віку. Також слідчий суддя враховує відомості щодо стану здоров`я підозрюваного, та те що він є особою з інвалідністю ІІ групи, має ряд хронічних захворювань, що унеможливлює його перебування під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оскільки прокурор не довів обставин, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно ч.3 ст. 178 КПК суд повинен враховувати певні обставинами при обранні запобіжного заходу, а саме: …. стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити, у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику, доведеного в судовому засіданні.

З метою забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням встановленого ризику, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Таким чином, суд, обираючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На підставі викладеного та керуючись 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000690 від 09.05.2025 у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, строком на 21 (двадцять один) день до 04 листопада 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру;

- повідомляти слідчого, прокурор чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04 листопада 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному, слідчому для подальшого пред`явлення органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10