Справа № 128/2268/25
УХВАЛА

20.10.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.04.2025 в ЄРДР за №0000114 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені 20.04.2025 в ЄРДР за №0000114 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України.

20.10.2025 у даному судовому засіданні прокурор підтримав подане письмове клопотання про продовження обвинуваченому солдату ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки такий строк спливає, а ризики, які стали підставою для його застосування на даний час продовжують існувати, не змінилися та не відпали, а саме : обвинувачений ОСОБА_5 не навчається, не працює, що свідчить про відсутність у нього істотних соціальних факторів стримуючого характеру та у свою чергу дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може безперешкодно залишити своє місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення.

Окрім того, прокурор зазначив, що обвинувачений усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та у подальшому уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належного виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, тому просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію обвиунваченого.

Вислухавши клопотання прокурора , з`ясувавши думку обвинуваченого та захисника щодо нього, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що наразі існують, не зменшилися та не відпали ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 хоча є раніше не судимою особою, однак він не одружений , якому органом досудового розслідування інкримінується вчинення, злочинів як будучи військовослужбовцем, що самовільно покинув військову частину, а також злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту за ч.1 ст.289 КК України, тому суд вважає, що обвинувачений не має на волі соціально-стримуючих факторів. Окрім того, на даний час судом ще не заслухані покази потерпілого, свідків, обвинуваченого, не досліджені судом і письмові документи та речові докази, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що існують ризики чинення незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показів у суді на його користь; вчиненням ним іншого кримінального правопорушення, а також переховування ним від суду.

Враховуючи все вищевикладене, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, йому доцільно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 18.12.2025, включно, без визначення застави.

Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Письмове клопотання прокурора про продовження строку дії обвинуваченому застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України, - строком на шістдесят днів, тобто по 18 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання; іншим учасникам кримінального провадження, вручити в залі судового засідання, - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_6