Справа № 286/3236/25
Провадження № 1-кп/286/360/25
У Х В А Л А

23.12.2025 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи, яка скоїла суспільно-

небезпечне діяння ОСОБА_4 ,

законних представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника служби у

справах дітей ОСОБА_11 ,

психолога ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Овручі клопотання начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня 11 класу Овруцького ліцею №1 Овруцької міської ради, який вчинив суспільно-небепечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у кримінальному провадженні №0000053 від 22.07.2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.2025 року, близько 10 години 30 хвилин, на прилеглій будинку АДРЕСА_2 між особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність - неповнолітнім ОСОБА_4 , та неповнолітнім ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та завдав йому два послідовні удари кулаком правої руки в область обличчя.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, садна на 1.5 см. вище внутрішнього кінця правої брови, синця в правій навколоорбітальній ділянці синця в ділянці внутрішнього кута повік лівого ока та нижньої повіки, струсу головного мозку.

03.09.2025 до суду надійшло клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.

Неповнолітній ОСОБА_4 не заперечував щодо застосування до нього примусових заходів виховного характеру. Свою вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що між ним та потерпілим виник конфлікт із - за відео, він його з провокував, після чого наніс потерпілому один удар. Намагався примиритися з потерпілим, але той не захотів із ним розмовляти. Не згоден із заявленою сумою моральної шкоди.

Потерпілий пояснив, що подія була 12 квітня 2025 року. Він підійшов до гаражу, був залитий замок. Він записав відео хто це зробив. Після цього йому подзвонив товариш і попросив інструмент. Прийшов сусід ОСОБА_13 і почав йому щось казати. Він не звертав уваги, бо в цей час розмовляв по телефону. Кирило на нього кричав, але він не хотів з ним говорити і послав його. Після цього йому летить удар в область носа, він падає на пристройку, і після цього прилітає другий удар, але точно не пам`ятає куди. Лікувався вдома, на лікуванні був десь 3 тижні. Потім вийшов на навчання, але ліки все рівно приймав бо боліла голова. Просить задовольнити цивільний позов.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 пояснив, що із сином проведено бесіду, такого більше не повториться. Раніше робив зауваження потерпілому щодо керування мотоциклом. Суму моральної шкоди вважає завищеною. Потерпілий після конфлікту поводив себе зверхньо.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 пояснила, що сума моральної шкоди є завищена. Покладається на погляд суду.

Захисник пояснила, що неповнолітній свою вину визнає, щиро розкаюється. Намагався вибачитися як міг.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора щодо призначення заходів виховного характеру, оскільки інших методів притягнення до кримінальної відповідальності по віковому стану не має. Щирого каяття не вбачається. Матеріальну шкоду було відшкодовано шляхом перерахування коштів на Укрпошту, кошти отримані, але надійшли у самому кінці розгляду справи, тому в цій частині відмовляються від позовних вимог. В частині моральної шкоди повністю підтримують.

Законний представник потерпілого просить покарати ОСОБА_4 згідно закону, тому що не має щирого розкаяння. Моральну шкоду просить задовольнити, так як дві тисячі це не є реальна сума для відповідальності. Грошей не потребують, у них вони є, просто принципова позиція, щоб мали хоч якесь покарання, відчули відповідальність.

Дослідженням в судовому засіданні письмових доказів, встановлено наступне.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.04.2025 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області із заявою про те, що 12.04.2025 року близько 10 год. 30 хв. за адресою: м. Овруч, вул. Б. Хмельницького, на вулиці біля будинку №57, сусід ОСОБА_14 на грунті раптово виниклих неприязних відносин заподіяв йому тілесні ушкодження.

Судом було переглянуто DVD-R диск з відеозаписами проведення слідчого експерименту за участі неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , на якому останній продемонстрував факт нанесення йому тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта №147 від 12.08.2025, при проведенні експертизи, у ОСОБА_8 було встановлено наявність наступних тілесних ушкоджень: А) Закрита черепно-мозкова травма: 1). Садно на 1.5 см. вище внутрішнього кінця правої брови: синець в правій навколоорбітальній ділянці, синець в ділянці в внутрішнього кута повік лівого ока та нижньої повіки: струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 2-х травматичних впливів від прямої дії (удар, удар під кутом) тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитись за обставин і в час вказаних у постанові - 12.04.2025, заподіяли удари кулаком в обличчя. За ступенем тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді вказаної вище черерепно-мозкової травми відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я. В момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 міг бути в будь-якому положенні тіла, при якому ділянки обличчя з ушкодженнями були б доступні травматичному впливу. Встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження не могли утворитись від падіння з вертикального положення тіла на рівну площину. Встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження могли утворитись при обставинах, відтворених під час проведення слідчого експерименту потерпілим ОСОБА_8 - останній розповів та показав як йому було заподіяно удари кулаком в обличчя.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12.08.2025 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 та фототаблиць до нього, всі учасники слідчої дії зібрались в приміщенні службового кабіні №37 відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, що по вул. Богдана Хмельницького, 42, в м. Овруч, Коростенського району Житомирської області, де свідкові ОСОБА_15 було запропоновано розповісти всі обставини події, яка мала місце в м. Овруч Коростенського району Житомирської області, на що свідок ОСОБА_15 погодився та розповів, що 12 квітня близько 10 години, до його прийшов сусід ОСОБА_16 , та запитав чи в нього немає лома або якогось іншого предмета, з якою метою він просив йому невідомо, але такого предмета не було, тому ОСОБА_17 пішов на двір. Після чого ОСОБА_18 вирішив піти на вулицю, приблизно через 20 хвилин та подивитися навіщо ОСОБА_8 був потрібний той предмет. Коли він підійшов до гаражу, де стояв ОСОБА_8 , то побачив що навісний замок на дверях його гаражу, залитий невідомою речовиною, та їх не можна відчинити. Через деякий час ОСОБА_18 побачив, що по дорозі, в сторону вказаного гаражу прямує знайомий ОСОБА_13 , коли він підійшов то в нього та ОСОБА_17 виникла сварка, через вищевказаний замок, бо ОСОБА_17 думав, що замка клейкою речовиною залив ОСОБА_13 . В ході вищевказаної сварки ОСОБА_13 завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_17 , внаслідок цього удару ОСОБА_17 трішки пошатнуло в сторону сараю. В подальшому ОСОБА_13 завдав другий удар ОСОБА_17 , куди саме та яким чином, точно сказати не може, тому, що погано бачив. Після чого обоє хлопців порозходились по власних будинках. Далі свідок ОСОБА_18 на сатисті показав, як ОСОБА_13 знаходився перед ОСОБА_17 , перед тим як заподіяти йому тілесні ушкодження, після чого підійшов до ОСОБА_17 , та завдав йому удар кулаком правої руки в область обличчя останньому, після чого наніс ще один удар, але механізм його точно пам`ятає та відтворити не зможе.

Судом було переглянуто DVD-R диск з відеозаписами проведення слідчого експерименту за участі неповнолітнього ОСОБА_4 , на якому останній продемонстрував факт нанесення тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що подія була у квітні 2025 року, точно не пам`ятає. До його прийшов сусід ОСОБА_17 , та запитав чи в нього немає молотка і пішов. Після чого він пішов до гаражу і побачив що навісний замок на дверях залитий. Через деякий час він побачив, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 виникла сварка, розмовляли нецензурною лайко. В ході сварки ОСОБА_13 завдав один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_17 , внаслідок цього удару ОСОБА_17 трішки пошатнуло в сторону. В подальшому ОСОБА_13 завдав другий удар ОСОБА_17 . Після чого обоє хлопців розійшлися.

На підставі викладеного суд вважає доведеним факт скоєння неповнолітнім ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

За положеннями ч.1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, йому виповнилось 15 років, і він є таким, що не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст.259 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У ч.2 ст.105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження, 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх замінять чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг 15-річного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у ч. 2 ст. 105 КК України.

Положеннями ст. 103 КК України передбачено, що суд при призначенні покарання неповнолітньому, крім обставин, передбачених в статтях 65-67 цього Кодексу враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

З огляду на п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього.

Копія актового запису про народження №105 підтверджує, що батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З характеристики за місцем навчання ОСОБА_4 встановлено, що останній характеризується позитивно. Батьки приділяють належну увагу вихованню сина, регулярно здійснюють контроль за успішністю та поведінкою дитини. Батьківські збори відвідують систематично.

Таким чином, за встановлених під час судового розгляду обставин, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього, здатність батька забезпечити виховний вплив на сина та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можливо застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження, а також передати його під нагляд батька з метою здійснення примусових заходів виховного характеру строком на 6 місяців.

У кримінальному провадженні ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення із ОСОБА_4 , а у разі відсутності у нього майна із його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 3660 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн., а всього в загальному 53660 грн., який мотивований тим, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 її сину було заподіяно тілесні ушкодження, що потягли за собою матеріальні витрати для відновлення здоров`я та було витрачено на лікування 3660 грн.. Окрім матеріальної шкоди, сину завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, порушення сну, побоювання щодо стану свого здоров`я та інше. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із значною втратою здоров`я, оскільки по даний час є нестабільним, він періодично відчує головні болі, запаморочення, туман перед очима, погіршення пам`яті, дратівливість, хитання при ходьбі, періодичне двоїння в очах. В результаті отриманих синців та перелому кісток носа, він не виходив на вулицю так якому було соромно, він побоювався осуду з боку сусідів, не відвідував навчальний заклад у м. Житомир, оскільки з 14.04.2025 по 02.05.2025 перебував на лікуванні.

ОСОБА_19 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 подали відзив на позовну заяву, в якому просять позов задовольнити частково та стягнути матеріальну шкоду в сумі 3660 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.. Зазначають, що позов частині матеріальної шкоди визнають та не заперечують і не заперечували оплату витрат на лікування. Однак на звернення до позивача по даному питанню позивачка пояснила їм, що заплатите кошти коли суд визначить суму. Щодо стягнення моральної шкоди вказають, що протягом тривалого часу в зв`язку із їздою ОСОБА_17 на мопедах по прилеглій території у них з ним виникав конфлікт. Просили його неодноразово їздити по території повільно оскільки це створює зайвий шум, порушує дорожнє покриття, каміння розлітається у забор, автомобілі поряд, будинок. Однак на зауваження ОСОБА_17 нереагував та не реагує. Матір потерпілого під час розмов з приводу поведінки ОСОБА_17 заперечує, що він керує мопедами. 12.04.2025року ОСОБА_17 виявив, що замок на гаражу пошкоджено (залили отвір для ключа) та зняв відео, в якому показуючи на їхнє подвір`я та будинок, виражаючись нецензурною лайкою вказав, що саме вони пошкодили його замок. Вказане відео він розповсюдив в мережі Інтернет, що стало причиною конфлікту між сином та ОСОБА_17 . ОСОБА_13 просив ОСОБА_17 видалити вказане відео з соцмереж та вибачитись, на що ОСОБА_17 не реагував, що спричинило нанесення ОСОБА_13 удару рукою в область обличчя. Після вказаних подій вони підходили до матері потерпілого, просили вибачення та намагалися відшкодувати шкоду, однак ОСОБА_20 повідомила, що скаже вартість лікування після закінчення та з приводу вибачення набрала ОСОБА_17 по телефону щоб вийшов, однак він відмовився. Також, ОСОБА_17 своєї поведінки не змінив та продовжує керувати мопедами. Тобто його спосіб життя не змінився, та для того щоб активно та постійно керувати двоколісними транспортними засобами потрібно міцне здоров`я. Вважають, що його стан здоров`я покращився, відсутні негативні переживання та тривога, тому 2000 грн. є достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_9 надано відповідь на відзив, в якому вона просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що всі твердження відповідачів які викладені у відзиві на позовну заяву стосовно намагання вибачитись та відшкодувати завдану шкоду є неправдивими, оскільки нічим документально не підтверджуються відповідають дійсності. Насамперед з їхнього боку була пропозиція відшкодувати шкоду, при умові якщо заберуть заяву в поліції, на що вона категорично не погодилась, оскільки на її думку вважає що це не є щире каяття, визнання вини та добровільне відшкодування шкоди, а скоріш за все поставлений ультиматум щодо надання коштів при визначених певних умовах. Відеозаписи які долучені до відзиву на позовну заяву, ніяким чином не спростовують та не виправдовують неправомірні дії відповідача - ОСОБА_4 по відношенню до її сина ОСОБА_8 , оскільки з відеофайлу під назвою «головна провокація вчиненого» вбачається тільки висловлювання її сином нецензурними словами, але не має жодного наголошення на ім`я чи прізвище відповідачів також того що це вони вчинили (залили клеєм отвір замка для ключа).

Також, акцентує увагу суду на тому, що подія відбулась (12.04.2025 року), тобто на момент складання відповідачами відзиву на позовну заяву (28.10.2025 року) з того часу вже шість місяців та два тижні, звісно до цього часу у сина покращився стан здоров`я і він може керувати мотоциклом, але це не є підставою відповідачам вважати, що він цілком одужав як фізично так і морально, оскільки він продовжує лікування.

25.11.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 про долучення до матеріалів справи копії квитанцій про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3600 грн. та моральної шкоди в сумі 2000 грн..

Суд, розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Нормами, закріпленими в ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Потерпілою стороною додано до цивільного позову консультаційні висновки спеціаліста та чеки на придбання медичних препаратів на суму 3660 грн.. Враховуючи, що матеріальні витрати відповідачами відшкодовано і позовні вимоги в цій частині позивачем не підтримуються, то відповідно задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує обставини заподіяння тілесних ушкоджень та їх характер, глибину фізичних та душевних страждань позивача, який внаслідок дій ОСОБА_4 тривалий час проходив лікування у медичному закладі, не відвідував заняття, беручи до уваги ставлення відповідача до вчиненого, відшкодування заподіяної шкоди лише під час судового розгляду справи, тому виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений в сумі 20000 грн., буде справедливим для відшкодування душевних страждань потерпілого.

Керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст. ст. 128,129, 498, 499, 501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, заборонивши йому вихід із дому по особистим питанням без присутності батьків або осіб, що їх замінюють з 21 год. до 06 год. ранку наступного дня строком на 6 місяців, а також передати під нагляд батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 6 місяців.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі відсутності у нього майна для відшкодування, з його батьків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення через Овруцький районний суд Житомирської області.

Суддя ОСОБА_1