Справа №203/2259/25
Провадження №1-в/0203/16/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника органу пробації ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність до закону відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, студента 3 курсу МВМПУ, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2018 за ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра звернувся начальника відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (далі відділ пробації №4) з вищевказаним поданням.

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_5 засуджено 12.10.2018 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. Покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Засуджений ОСОБА_5 на обліку відділу № 4 перебуває з 19.11.2018

У зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_5 вчинив крадіжку особистого майна у 2018 році, вартість викраденого майна становила 1298,33 грн. Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум в України становив 1762 грн. Тобто спричинені злочином матеріальні збитки менші за прожитковий мінімум.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.537 п.13, ст.539 ч.1, п.2.ч.2 КПК України та ст.74 ч.2 КК України представником пробації направлено матеріали, щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, щодо приведення вироку у відповідність до нового Закону та звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

Представник відділу пробації в судовому засіданні підтримав подання.

Прокурор в судовому засіданні подання пробації підтримав, вважав необхідним привести вирок суду відповідно до вимог закону, звільнив засудженого від покарання.

Засуджений в судове засідання не з`явився. Згідно з матеріалами справи ОСОБА_5 зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території України. Відтак, оголошення про виклик засудженого в судові засідання розміщено на сайті суду. Крім того, з метою оприлюднення інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний Веб-портал «Судова влада України».

З урахуванням думки учасників, оскільки розгляд подання не погіршує становище засудженого, судовий розгляд подання проведено за відсутності останнього.

Вислухав доводи та пояснення представника органу пробації, думку прокурора, вивчив матеріали справи, суд вважає, що подання органу пробації підлягає задоволенню.

Так, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян станом на 01.01.2018 року становить 1762 гривні,

З вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2018 року встановлено, що ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України подія мала місце 05.02.2018 року, сума матеріального збитку складає 1298,33 грн.

На підставі викладеного, представник уповноваженого органу з питань пробації звернувся до суду з вищевказаним поданням.

Разом з тим, 12.06.2025 Центральним районним судом міста Дніпра в задоволенні подання органу пробації відмовлено. Підставою прийняття рішення став сплив визначеного ОСОБА_5 іспитового строку.

Разом з цим, Дніпровським апеляційним судом 23.12.2025 вищевказана ухвала суду скасована за апеляційною скаргою прокурора, призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Зазначено про необхідність при новому розгляді провести розгляд відповідно до вимог КПК України, вирішити питання про звільнення від покарання засудженого за діяння, караність якого усунена законом.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Відтак, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку у відповідність до закону №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст. 185 КК України привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року та звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2018, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1