Провадження №: 1-кп/755/1374/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про розшук обвинуваченого та надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2014 року за № 7794, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінальним кодексом (далі КК)України, установив:

І. Історія провадження

Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року у провадженні призначено підготовче провадження.

З цього часу обвинувачений у жодне із засідань не прибув.

Враховуючи вищевказане, ухвалою суду від 26 грудня 2018 року обвинуваченого оголошено в розшук, провадження у справі було зупинене.

На виконання ухвали суду було проведено оперативно-розшукові заходи та встановлено місце знаходження ОСОБА_4 від якого відібрано пояснення та зобов`язання щодо явки до суду, оскільки дозвіл на затримання закінчився. Відповідні матеріали надійшли до суду.

У зв`язку з чим, судовим рішенням від 11 липня 2025 року провадження у справі відновлено та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Обвинувачений до зали суду не прибув, в результаті чого 23 вересня та 11 листопада 2025 року до обвинуваченого застосовано захід забезпечення кримінального провадження - примусовий привід.

Надалі, до суду надійшли матеріали УП щодо того, що проведеними заходами встановити місце перебування чи проживання ОСОБА_4 та доставити його у судове засідання не виявилося можливим. В ході виконання матеріалу було здійснено виїзд за місцем мешкання останнього та по прибуттю за даною адресою, двері ніхто не відчинив.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити місце перебування обвинуваченого ОСОБА_4 не надалось можливим.

ІІ. Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікацію за законом України про кримінальну відповідальність

Згідно даних обвинувального акта, складеного 16 липня 2015 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та затвердженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 слідує, що ОСОБА_4 , 19 грудня 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , де проживав на запрошення спільно з ОСОБА_7 , таємно викрав пилосос «Ровента», що належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись сприятливою для реалізації свого злочинного умислу обстановкою, коли ОСОБА_7 була відсутня в квартирі по місцю проживання, маючи вільний доступ до речей останньої, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав пилосос «Ровента», вартістю 873 гривні, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим пилососом з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викрадений пилосос обернув на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, 20 грудня 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин знаходячись за адресою : АДРЕСА_1 , де проживав на запрошення спільно з ОСОБА_7 , таємно викрав телевізор «Самсунг», що належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись сприятливою для реалізації свого злочинного умислу обстановкою, коли ОСОБА_7 була відсутня в квартирі по місцю проживання, маючи вільний доступ до речей останньої, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав телевізор «Самсунг», вартістю 2500 гривні, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим телевізором з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викрадений телевізор обернув на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

ІІІ. Суть питань, що вирішуються ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у порядку ст. 350 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, заявила клопотанняпро розшук обвинуваченого та надання дозволу на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав дійсними обставини регламентовані ст. 188, 189, 335 КПК.

Клопотання прокурора вмотивовані в т.ч. тим, що є дійсними обставини регламентовані ст. 177, 188, 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК. Однак до суду обвинувачений системно не прибуває, обов`язки регламентовані ст. 42 КПК не виконує.

Зазначене свідчить, про те, що є діючими ризики п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК, позаяк встановлені достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 переховується від суду з метою уникнення покарання, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає строк покарання до 5 років позбавлення волі, обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики прокурора та суду.

На той факт, що ОСОБА_4 вчинятиме інші кримінальні правопорушення вказує те, що характер вчинених злочинних дій обвинуваченим свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону. Відсутність законного джерела доходу, при наявності корисливого мотиву згідно з фактичними обставинами кримінального провадження дає підстави вважати, що вказана особа може продовжувати свою злочинну діяльність, оскільки збагачується за рахунок вчинення злочинів.

Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого та призведуть до продовження злочинної діяльності, дадуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення докази у кримінальному провадженні, які вказують на причетність ОСОБА_4 повністю перераховані у даному клопотанні та є достатніми для обґрунтованості повідомленої підозри; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється санкція ст. 185 КК України передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 16 липня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК, об`єктивно наявні та запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

ІV. Позиція сторін

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК розгляд клопотання здійснюється лише за участю прокурора ОСОБА_3 , котра клопотання підтримала з передумов вказаних в ньому.

V. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 188. Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

1. Прокурор […] має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під […];

3. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 цього Кодексу обставини.

Стаття 189. Розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу

4. […] суд відмовляє у наданні дозволу на затримання […] обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) […] обвинувачений переховується від […] суду .

Стаття 335. Зупинення судового провадження

1. У разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду […], суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, […]. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

VI. Мотиви суду

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к).

У даному випадку, на думку суду, враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, які регламентують порядок вирішення питань порушених заявником, слід зауважити наступне.

а. дозвіл на затримання

Клопотання щодо запобіжного заходу подано у відповідності до положень ч. 2 ст. 188 КПК, у зв`язку з наявністю передумов вказаних у п. 1 цієї частини статті Кодексу.

Посилання на обставини, які дають підстави для:

(і) обґрунтованої підозри

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

(іі) висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) Суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням Суд погоджується з доводами клопотань про наявність ризиків (1) переховування, (2) вчинення іншого кримінального правопорушення; (3) впливу; (4) перешкоджання.

Дійсність вказаних ризиків судом оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, його моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами , зокрема,

а) ризик переховування витікає щонайменше з факту ігнорування цього процесу;

b) ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення витікає з наявності повідомлення про підозру у іншому кримінальному провадженні;

с) впливу ґрунтується на тому, що цей ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом;

d) перешкоджання слідує з відомостей про його особу з числа передбачених ст. 178 КПК. Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Іванків, Київської області, громадянин України, не одружений, з загальною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий 08.02.2011 року Іванківським районним судом Київської області за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 18.09.2013 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 9 днів;

(ііі) висновку щодо існування обставин, зазначених у п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК, для прийняття рішення про надання дозволу на затримання

Відповідаючи на питання того, чи дійсним є факт переховування Суд враховує те, що Верховний суд України у справі № 5-1кс15 в постанові від 19 березня 2015 року указав, що при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, яка вчинила злочин, а саме це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку. Разом з тим на особу, яка вчинила злочин, законодавством не покладається обов`язок самовикриття, а тому, якщо вона до моменту виникнення вказаного обов`язку, в порядку реалізації конституційного права на свободу пересування, змінила місце свого проживання (навіть і з метою уникнення кримінальної відповідальності), про юридично значуще ухилення від слідства говорити не можна.

За таких умов та виходячи з того, що обвинувачений на час надходження справи в суд знав про це кримінальне провадження та свій статус у ньому щонаменше з часу повідомлення про таке обвинувачення 16 липня 2015 року; по дату розгляду цих клопотань не виконує обов`язки, визначені ст. 42 КПК, щодо інформування суду про змінену адресу, або ж місце перебування, в ключі чого, на думку суду, в цій ситуації, ідеться про юридично значуще ухилення від суду, адже особа в установленому порядку визнана підозрюваною та обвинуваченою, була зобов`язана з`являтись за викликом, перебувати в межах досяжності.

Зазначена особа усвідомлювала, що в неї після 16 липня 2015 року вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак вона ухиляються від виконання такого обов`язку.

Отже, вказані у клопотанні про обрання запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки встановлено наявність обставин передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК, а також є достатні підстави вважати, що він переховується від суду в інших країнах.

Відповідно, Суд дослідивши матеріали клопотань в поєднанні з матеріалами самого судового провадження, у порядку ст. 94 КПК, вважає, що це клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню.

Питання визначене п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК на предмет потреби Суд аналізуватиме під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

b. розшук

Суд у блоці а п. VI ухвали уже констатував, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений переховується від суду. При цьому, до моменту його прибуття розгляд провадження не можливий в силу положень ст. 318 КПК.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення розшуку, тож з метою визначення вказаного поняття, слід звернутися до Академічного тлумачного словника Української мови, де вказано, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

Таким чином, аналіз положень КПК України в сукупності із зазначеним визначенням поняття «розшук» дає підстави зробити висновок, що розшук - це система слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на виявлення зниклої особи.

Тобто, розшук є родовим поняттям, його метою є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Отже, розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що існують достатні підстави для оголошення обвинуваченого в розшук, з огляду на ухилення від явки до суду.

Позаяк, установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки, та з цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

с. зупинення провадження

Стаття 28 КПК України визначає, що як на сторону обвинувачення під час досудового розслідування, так і на суд під час судового провадження покладено обов`язок забезпечити додержання розумних строків як загальної засади кримінального провадження, яка також є складовою права особи на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, необхідно зважати на випадки, коли виконання цього обов`язку перебуває поза процесуальними можливостями суду.

Так, правовий інститут зупинення кримінального провадження покликаний врегулювати саме такі випадки. Зокрема, кримінальний процесуальний закон окремо регламентує зупинення кожної стадії кримінального провадження: досудового розслідування (ст. 280 КПК України) та судового провадження (ст. 335 КПК України).

Системно аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення кримінального провадження за своєю природою є тимчасовою перервою, викликаною об`єктивними та непереборними перешкодами, які унеможливлюють його подальше здійснення.

Аналіз підстав для зупинення судового провадження свідчить, що такими обставинами є юридичні факти (дії чи події), які мають об`єктивний та непереборний характер, тобто їх настання не залежить від волі суду, і можливість їх усунення також перебуває за межами їх компетенції та повноважень.

Неприбуття обвинуваченого у судове засідання за загальним правилом виключає можливість здійснення стосовно нього судового провадження (ст. 314, 318 КПК України), а отже є об`єктивною та станом на теперішній час непереборною перешкодою для продовження судового розгляду в цій справі, а тому наявні підстави для його зупинення провадження до настання обставин визначених ст. 193, 335 КПК України, позаяк обвинувачений оголошується у розшук за цим судовим рішенням.

З цих підстав Суд, керуючись статями 188-189, 335, 350, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, постановив:

клопотання прокурора - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розшук.

Надати дозвіл на затримання громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора ОСОБА_3 - м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 14-А, тел.: (044)-207-42-00, 207-42-19.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу щодо обвинуваченого з моменту : 1) приводу до суду; 2) добровільного з`явлення до суду; 3) відкликання ухвали прокурором.

Судове провадження - зупинити.

Організацію розшуку доручити Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві та прокурору Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я ОСОБА_1