Справа №585/4363/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/339/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Панасівка, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 14.05.2020 вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 05 квітня 2023 року

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в яких:

- прокурор просив вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024, скасувати та ухвалити новий вирок, яким просив ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 3 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України прокурор просив призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також, прокурор просив допитати потерпілого ОСОБА_11 та дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 , а також дані, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_9 ;

- захисник просив вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024, скасувати в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 186 КК України виправдати.

Крім цього захисник просив допитати свідка ОСОБА_12 .

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч. 4 ст. 186 КК України та призначеному йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з дати його затримання, з 11.09.2023.

Зараховано ОСОБА_9 до строку відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.09.2023 до набрання вироком законної сили, згідно ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою, залишено до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 717 грн процесуальних витрат.

Скасовано арешт майна у кримінальному провадженні, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор стверджував, що суд дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 безпідставно перекваліфікував на ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки, з досліджених в судовому засіданні доказів, а саме протоколу слідчого експерименті із підозрюваним ОСОБА_9 від 13.09.2023 встановлено, що ОСОБА_9 продемонстрував як він спільно з ОСОБА_13 прийшли до господарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , продемонстрував як він пройшов до будинку, в подальшому він продемонстрував як він вибив ногою двері до житлового будинку та потрапив у будинок. В ході слідчого експерименту ОСОБА_9 пояснив, що коли наносив удари ногами і руками по обличчю потерпілого ОСОБА_11 в цей момент погрожував та кричав, вимагаючі грошові кошти.

В ході проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_11 , останній на місці події підтвердив, що наносячи удари по різних частинах тіла та в ході побиття ОСОБА_9 вимагав грошові кошти.

Судом не спростовано вказані докази, які підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченого із ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України суд належним чином не мотивував прийняте рішення, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, на думку прокурора, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст.65 КК України, належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнившись з місць позбавлення волі належних висновків не зробив та продовжив свою злочинну діяльність. Крім цього, суд не мотивував, чому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Захисник стверджував, що ОСОБА_9 безпідставно притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України та зауважував на тому, що з показів свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений та свідок ОСОБА_12 складали речі у будинку. Речі у викраденні яких звинувачується ОСОБА_9 були спільною сумісною власністю подружжя, (потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 ). Допомагаючи свідку складати речі у обвинуваченого не було корисливого мотиву на заволодіння ними, слідством також не доведено існування очевидних мотивів для ОСОБА_9 вчинити крадіжку.

Також захисник звертав увагу, що при затриманні обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК України, вказані речі були у рюкзаку який тримав при собі ОСОБА_9 у присутності свідка ОСОБА_15 , що свідчить про те, що ОСОБА_9 не розпоряджався речами на власний розсуд.

Крім того, згідно протоколу затримання протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України від 11.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_9 при затриманні добровільно видав мобільний телефон марки "Нокія" моделі ІІМ-1187, з сім- картою НОМЕР_1 , сумку кольору олива, у якій було виявлено 1 банку об`ємом 3 л., скляну з салом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з м`ясом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з тваринним жиром. Грошових коштів в сумі 1 600 грн. при затриманні у ОСОБА_9 не було.

Вказане свідчить, що ОСОБА_9 не вчиняв відкритого викрадення майна яке належить потерпілому ОСОБА_11 . Немає жодних доказів або обставин, які прямо вказували б на те, що ОСОБА_16 мав намір викрасти речі.

Отже, обставини, які були описані, не надають достатньої підстави для висновку про те, що ОСОБА_16 вчинив грабіж. Його дії можна розглядати лише як допомогу у складанні речей, без будь-яких ознак злочинності. Вказані обставини можна перевірити шляхом допиту свідка ОСОБА_12 .

З наведеного на переконання захисника слідує, що у діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, а тому у звинуваченні за ч.4 ст. 186 КК України, обвинуваченого необхідно виправдати.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у період з 26.08.2023 по 27.08.2023 ОСОБА_9 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_17 , вирішив умисно, незаконно проникнути до даного житла.

У зв`язку із цим ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власниці ОСОБА_17 , достовірно знаючи, що остання відсутня в своєму домоволодінні, ОСОБА_9 підійшов до вікна, вийняв скляну шибку вказаного домоволодіння та через даний отвір у вікні потрапив до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_17 , в якому проживав до ранку наступного дня, чим порушив право останньої на недоторканість житла.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у період з 27.08.2023 по 28.08.2023 ОСОБА_9 , знаходячись поблизу домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_18 , вирішив умисно, незаконно проникнути до даного житла.

Для цього ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власниці ОСОБА_19 , достовірно знаючи, що остання відсутня в своєму домоволодінні, ОСОБА_9 підійшов до вхідних дверей її будинку та, за допомогою металевого прута, який останній знайшов на території вищевказаного домоволодіння, шляхом віджиму навісного замка, який перебував на вхідних дверях будинку, потрапив всередину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_19 , в якому проживав до ранку наступного дня, чим порушив право останньої на недоторканість житла.

Також, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувася у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбої), поєднаному із проникненням у житло, в умовах воєнного стану, що кваліфіковано як злочин, передбачений ч.4 ст. 187 КК України, при таких обставинах, а саме : ОСОБА_9 , в період воєнного стану, введеного на території України відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий особливо тяжкий злочин проти власності на території с. Пустовійтівка, Роменського р-ну., Сумської області за наступних обставин.

Так, 10.09.2023 близько 22 год. ОСОБА_9 , перебував поруч біля домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , і у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого поєднаного із проникненням в приміщення будинку за вищевказаною адресою, в якому проживає потерпілий ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, поєднаного із проникненням в приміщення будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 10.09.2023 близько 22 год., вибивши вхідні двері, проникнув до приміщення коридору житлового будинку розташованого в за адресою: АДРЕСА_2 . На звук присутності сторонніх осіб в коридор будинку вийшов потерпілий ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_11 , руками звалив останнього на підлогу та вимагаючи грошові кошти, погрожував останньому позбавленням життя у випадку вчинення супротиву, які останній сприймав реально, почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , а саме кулаком правої руки в область щелепи після чого, останній впав на підлогу та ОСОБА_9 , наніс ще декілька ударів кулаком правої руки в ліве вухо потерпілого. Не зупинившись на скоєному ОСОБА_9 , продовжив наносити удари ОСОБА_11 , в область ребра з лівого боку, після чого ОСОБА_9 , поставив потерпілого ОСОБА_11 , на коліна та правою ногою наніс йому удар правою ногою в область щелепи зліва, після чого ОСОБА_9 , тримаючи за одяг ОСОБА_11 , підняв його та кулаком правої руки наніс ще один удар в область обличчя, від завданого удару ОСОБА_11 , впав на спину, ОСОБА_9 , в свою чергу продовжив кулаком лівої руки наносити йому в область лівого ребра численні удари в область ребер з лівого боку, грудної клітини, після чого продовжив кулаком правої руки наносити удари в область обличчя, потім взяв металеву каструлю та наніс нею удар по голові ОСОБА_11 .

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_9 , незважаючи на вимоги потерпілого ОСОБА_11 , припинити свої протиправні дії, у присутності останнього, висловлюючи погрози в бік потерпілого щодо застосування відносно нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, перебуваючи в приміщенні будинку шляхом вільного доступу відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1600 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа», моделі «RM-1187» сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 .

Після цього ОСОБА_9 , залишив приміщення будинку потерпілого ОСОБА_11 .

З викраденим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_11 . ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/15195 вартість мобільного телефону марки «Нокіа», моделі «RM-1187», станом на 10.09.2023 могла становити 552 грн.

Відповідно до висновку лікаря судово-медичного експерта № 322 від 31.10.2023 року під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , в останнього виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини. Лівобічний травматичний пневмогідроторакс. Перелом 4-12 ребер зліва. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій нирок. Субкон`юнктивальний крововилив. Гематома повік лівого ока.

Ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, що включають в себе перелом 4-12 ребер зліва та лівобічний травматичний пневмогідроторакс утворилися внаслідок дії тупих предметів, не є небезпечними для життя і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу з більше 21 дня.

Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що включає в себе струс головного мозку, утворилися внаслідок дії тупих предметів, і за ступенем тяжкості оцінюються як легкі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не більше 21 дня, ушкодження у вигляді субкон`юнктивального крововиливу утворилося внаслідок дії тупих предметів, і за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження.

Cуд першої інстанції дійшов висновку, що спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 було у зв?язку із перебуванням останніх у особистих неприязних стосунках, тому відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону потерпілого, грошових коштів та продуктів харчування, перекваліфікував з ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Також суд встановив, що обвинувачений для потрапляння у приміщення будинку потерпілого ніяких засобів подолання перешкод не застосовував, і потерпілий відчинив йому вхідні двері будинку, тому виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку "із проникненням у житло".

Заслухавши доповідь судді,

- думку прокурора ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати в частині перекваліфікації судом дій обвинуваченого з ч. 4 ст. 187 на ч. 4 ст. 186 КК України, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 187 КК України і призначити йому відповідне покарання, щодо апеляційної скарги захисника - заперечила;

- думки захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які вимоги апеляційної скарги захисника підтримали, просили вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та просили ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 186 КК України виправдати, щодо апеляційної скарги прокурора, то проти задоволення її вимог заперечили,

вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг та повторно дослідивши письмові докази, заслухавши звукозапис допиту потерпілого і свідка, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як слідує з матеріалів справи вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024 ОСОБА_9 визнано винним у вчинені двох злочинів:

- за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи, що порушило недоторканість житла громадян;

- за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вказаний вирок суду в апеляційному порядку оскаржений двома учасниками кримінального провадження - прокурором і захисником, обоє з яких, це судове рішення в частині визнання обвинуваченого ОСОБА_20 винним у вчиненні першого злочину - за ч. 1 ст. 162 КК України не оскаржували, вважали його законним, натомісь як прокурор, так і сторона захисту не погоджувались з вироком суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_9 винним за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, враховуючи вимоги апеляційних скарг прокурора та захисника, колегія суддів, вирок суду першої інстанції переглядає в межах доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_20 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Тому вивчивши матеріали кримнального провадження, повторно дослідивши письмові докази, прослухавши звукозапис допиту потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів встановила наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_9 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді від надання пояснень за епізодом відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , відмовився і свою вину у його вчиненні не визнав.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження з пояснень потерпілого ОСОБА_11 , який був допитаний судом першої інстанції, встановлено, що потерілий знайомий із ОСОБА_9 як із односельчанином, однак будь-яких стосунків, спілкування чи іншого із ним не підтримував і не підтримує. Увечері 10.09.2023, коли вже було затемно, приблизно о 22 год., він знаходився за місцем фактичного проживання у АДРЕСА_5 , був напідпитку, про що не заперечував. Також удома знаходилась його дружина ОСОБА_21 та їхня спільна донька, у них із дружиною цього вечора відбулась сварка з-за того, що дитина не вчить уроки, а гуляє по вечорам. У цей час ОСОБА_22 знаходилась у дворі будинку, із кимось говорила по телефону, скаржилась на нього, а він у цей час відпочивав у будинку, двері будинку були замкнені зсередини. Він почув стук у двері будинку, та, подумавши, що це ОСОБА_22 стукає, відчинив двері і прямо у цей момент отримав удав у обличчя, ударився об стіну головою і впав на підлогу у передпокої будинку. Далі відбувалось його побиття по обличчю та іншим частинам тіла ногами і руками. У передпокої була напівтемрява, але він за голосом і статурою, іншими рисами упізнав, що побої йому наносить односельчанин ОСОБА_9 , який, як йому відомо, підтримує спілкування із його дружиною. Також там бачив ще одного чоловіка, який зайшов до будинку, якого він не знав, але він його не бив, бив ОСОБА_9 і погрожував, щоб він не розшукував більше дитину і дружину, грошей чи іншого від нього не вимагав. ОСОБА_22 у цей час знаходилась надворі, що вона робила та де була донька - він не пам`ятає, бо далі втратив свідомість, а опритомнів лише зранку. Зранку він прокинувся на дивані у кімнаті будинку і відчув, що він дуже сильно побитий, йому важко було пересуватись, був у крові. При цьому він побачив також, що зник його мобільний телефон «Нокія», гроші із гаманця, у сумі 1600 грн. чи більше, точно він не пам`ятає, продукти харчування (сало та м`ясо у 3-літрових банках), які він консервував для харчування родини, а двері будинку були зачинені зі сторони вулиці на замок і він не міг їх відкрити, щоб попросити допомоги. Трохи пізніше у двір будинку прийшла його власниця ОСОБА_23 , яка шукала ОСОБА_22 , побачила, що будинок зачинений, а він лежить всередині і не може вийти та покликала чоловіка, вони якось відчинили будинок. ОСОБА_23 побачила, що він побитий і що відбувається у будинку та одразу викликала поліцію та швидку допомогу. Його забрала швидка і що далі відбувалось - він не знає, бо був у лікарні, лікувався тривалий час, тілесні ушкодження у нього були важкі.

Також, колегією суддів було досліджено звукозапис судового засідання суду першої інстанції від 06.12.2023 з поясненнями потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 49 т.1), якого повторно допитати в суді апеляційної інстанції не вдалося, бо потерпілий ОСОБА_11 помер (а.с. 152 т.2),

Згідно звукозапису слідує, що потерпілий повідомляв суду, що відразу після входу ОСОБА_9 до будинку він отримав удар, упав, втрачав свідомість, розповів як отримував від обвинуваченого удари руками та ногами. На запитання кому належали вкрадені грошові кошти, потерпілий відповів, що це його гроші. Що було в період втрати свідомості і до ранку потерпілий не пам`ятає через травми. Знайшла його хозяйка дому, який вона ж з чоловіком і відкрили вранці, оскільки дім був зачинений ззовні замком. Вони ж і викликали швидку та доставили його до лікарні, де він і був на лікуванні.

З пояснень допитаної судом першої інстанції свідка ОСОБА_24 слідує, що вона одружена з потерпілим ОСОБА_11 , однак припинила із ним фактичні шлюбні стосунки, підтримує близькі відносини із обвинуваченим ОСОБА_9 10.09.2023 вона перебувала за місцем проживання в АДРЕСА_5 , куди близько 20:00 год. прийшов її чоловік ОСОБА_11 , він був сильно п`яний. У такому стані він із нею влаштував сварку, кричав на неї та доньку, казав, що він її більше не випустить із дому, а далі, так як був п`яний, залишився відпочивати у будинку. Вона на цю подію поскаржилась ОСОБА_25 (обвинуваченому) по телефону та приблизно о 22:00 год. він приїхав до неї разом із своїм товаришем ОСОБА_26 , з яким вони разом працювали, у цей час вона перебувала у дворі будинку, а дитина у хаті. Валік із ОСОБА_26 викликали ОСОБА_30 (потерпілого) із дому, він відчинив двері та ОСОБА_25 наніс йому удар в обличчя, від чого той упав у передпокої будинку. Далі бити ОСОБА_30 ногами по тулубу розпочав ОСОБА_26 , кричав на нього нецензурно, щоб він не ображав дитину та дружину, а їм із ОСОБА_25 (свідку ОСОБА_21 та обвинуваченому) сказав збирати речі, бо вони будуть йти із дому. Вони з ОСОБА_25 пішли збирати речі із будинку, одяг для неї та дитини, продукти та інше, а у цей час ОСОБА_26 все ще продовжував бити потерпілого ногами, хоча вона просила припинити, боялась, що він його вб`є. Далі, як ОСОБА_27 (потерпілий) втратив свідомість, то ОСОБА_26 його перетягнув на диван у кімнаті, забрав його телефон «Нокія», з якого вийняв сім-карту і викинув, а сам телефон віддав ОСОБА_25 . Вона із рюкзака чоловіка вийняла гаманець, із якого забрала 600 грн. для того придбання продуктів для себе та дитини, які витратила, також із дому забрали кілька 3-літрових банок із салом та м`ясом (консервів), для власного харчування, після чого пішли з будинку утрьох, разом і з донькою також. У селі по дорозі вони зустріли патруль поліції, який наказав їм повертатись додому, бо вже комендантська година, і вони повернулись. Заночували у будинку, у цей час її чоловік спав (лежав) на дивані у кімнаті, вона переживала за його стан, бо він був побитий, але ОСОБА_26 заборонив їй та ОСОБА_25 (обвинуваченому) подзвонити до швидкої чи іншим способом йому допомагати. Зранку, коли її чоловік ще не прокидався, вони знову пішли усі разом з будинку з речами, з донькою, при цьому ОСОБА_26 зачинив двері будинку ззовні на навісний замок, а ключ він замку викинув десь у кущі, і вони пішли. Наступного дня ОСОБА_28 затримали поліцейські, а вона з донькою повернулись проживати додому.

В апеляційному суді захисник просив повторно допитати свідка ОСОБА_24 , однак через відсутністть інформації про її місце знаходження, захисник на допиті цього свідка не наполягав.

Також з матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції був допитаний і свідок ОСОБА_14 , який пояснював, що він підтримує дружні стосунки із ОСОБА_9 , познайомився із ним, коли вони в одній установі відбували покарання у місцях позбавлення волі. Протягом літа та на початку осені 2023 року біля «Рони» у м.Ромни вони разом із ОСОБА_9 були на підробітках, там же періодично і ночували у підсобці. Одного вечора, на початку вересня 2023 року, ОСОБА_28 йому сказав, що чоловік ображає його знайому дівчину ОСОБА_29 та її доньку, та запросив його поїхати разом із ним у с.Пустовійтівку, щоб захистити, або може забрати їх із дому, він точно не зрозумів, але погодився і вони поїхали до села, вже було пізно та темно. У селі прийшли до двору, де жила ОСОБА_29 , ОСОБА_28 їй подзвонив і вона вийшла на двір, а її чоловік ОСОБА_30 зачинився у хаті зсередини. ОСОБА_29 сказала ОСОБА_25 (обвинуваченому), що ОСОБА_30 у хаті і він п`яний, але буде виходити на двір у туалет і відчинить хату. Коли ОСОБА_30 відкрив двері будинку, ОСОБА_25 одразу наніс йому удар в обличчя та той упав у коридорі, а він продовжував бити його ногами по тілу і кулаками де попадав. І він, і ОСОБА_29 казали йому припинити, бо ще вб`є ОСОБА_30, на що він казав, що це не їх справи, щоб вони збирали речі, бо будуть йти з хати. ОСОБА_29 спочатку знаходилась у дворі разом із ним, а потім пішла збирати речі, свої і дитини у будинок, як їй наказав ОСОБА_28 . Він зайшов у будинку тоді, коли вже ОСОБА_25 припинив бити ОСОБА_31 , відтягнув його у кімнату будинку, бо сам той йти не міг, та поклав на ліжко, з якого ОСОБА_30 упав на підлогу і так залишився лежать, пізніше його знову переклали на диван. У цей час ОСОБА_29 та ОСОБА_28 збирали речі у будинку, її та дитини, бачив, що забирали якість гроші із гаманця, але хто точно і скільки - не пам`ятає, скоріше за все ОСОБА_28 , мобільного телефону взагалі не пам`ятає чи був, а коли ОСОБА_29 збирала речі, то ОСОБА_25 збирав «закатки» (консерви) по холодильниках. Він участі у побитті або викраденні речей потерпілого не приймав. Далі вони усі разом із дитиною пішли із хати, але по дорозі їх «завернула» поліція, бо була комендантська година, то вони повернулись до того ж будинку і переночували там. ОСОБА_32 вони знову забрали речі, ОСОБА_25 зачинив будинок ззовні на навісний замок і викинув ключа десь у кущі і вони поїхали на базу біля «Рони» у Ромни, де він тимчасово проживав. Він переживав за ОСОБА_30, щоб він не помер, оскільки ОСОБА_28 його сильно побив, але ОСОБА_25 заборонив йому і ОСОБА_29 викликають швидку чи когось покликати на поміч.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_33 пояснювала, що вона знайома із ОСОБА_9 як із односельчанином, добре знає родину ОСОБА_34 та ОСОБА_29 , їх доньку ОСОБА_35 , вони з її дозволу проживають у будинку, якій їй дістався по спадкуванню. У ОСОБА_22 та ОСОБА_36 зараз погані стосунки як у подружжя та сварки, бо вона як тільки ОСОБА_28 (обвинувачений) звільняється з місць позбавлення волі, то вона йде до нього. Останній раз ОСОБА_29 з дитиною втекла навесні 2023 року, точніше не пам`ятає. Вона сказала ОСОБА_37 дзвонить до поліції, бо пропала неповнолітня ОСОБА_38 (донька), що він і зробив. Далі ОСОБА_29 знайшла поліція у якомусь соціальному центрі у Житомирській області разом з дитиною, ОСОБА_29 була побита і сказала, що її побив ОСОБА_39 ( ОСОБА_9 ). Їх повернули додому влітку 2023 року, ОСОБА_29 помирилась із чоловіком і вони далі продовжили жити як родина у її будинку. На початку осені 2023 року, ще було тепло, ОСОБА_30 получив гроші за пай 10 000 грн. і віддав їй для збереження на дрова на зиму, а 3 000 грн. залишив собі. Наступного дня чи через день, зі школи їй подзвонила вчителька ОСОБА_40 і запитала, чи вона не знає де дитина, бо у школі її немає, а ОСОБА_29 не відповідає на дзвінки. Вона пішла до свого будинку, де жила родина ОСОБА_41 і побачила, що двері ззовні зачинені на навісний замок, але у будинку чутно якийсь стогін чи бубніння. Позаглядала у вікна і побачила, що у будинку лежить ОСОБА_30 . Покликала свого чоловіка і він зірвав навісний замок з дверей та вони змогли потрапити у будинок. Там вони побачили у кімнаті ОСОБА_30, який лежав увесь побитий, у синяках та крові, не міг ходити, у будинку теж було усе заляпано кров`ю. Вони одрази викликали швидку та поліції, а поки там чекали, то ОСОБА_30 їм розповів, що уночі до будинку прийшли двоє чоловіків, ОСОБА_9 та його друг, якого вона не знає. Вони удвох побили ОСОБА_30, як він пояснив «місили, били носаками», а з будинку, з гаманця зникли гроші, приблизно 1600 грн., його мобільний телефон, якісь продукти типу консервів м`ясних. Хто це викрав - вона не знає. У цей час вона дзвонила ОСОБА_29 , але її телефон не відповідав, у селі вона з`явилась із дитиною десь через день після цієї події.

Також, колегією суддів апеляційного суду були повторно досліджені і письмові докази, які були предметом дослідження суду першої інстанції, зокрема:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000733 від 11.09.2023 з якого слідує, що за заявою ОСОБА_11 було внесено відомості з попередньою правовою кваліфікацією - ч. 4 ст.187 КК України, та відповідно до якого вбачається, що 11.09.2023 о 16.49 год надійшла заява ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Пустовійтівка Роменського району Сумської області про те, що 10.09.2023 близько 22.00 год ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Ромни Сумської області, в умовах воєнного стану вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого та поєднане із проникненням у будинок, де проживав заявник, та заволодів грошовими коштами в сумі 1600 грн і мобільним телефоном марки «Нокіа» та іншими речами потерпілого. Також, з цього ж витягу слідує, 15.09.2023 прокурором було виявлено самостійно кримінальне правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 162 КК України (а.с. 56-57 т.1);

- рапорт помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області ГУНП в Сумській області ОСОБА_42 з якого слідує, що 11.09.2023 о 13.29 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11.09.2023 о 13.28 год за адресою АДРЕСА_6 , потерпілий ОСОБА_11 , що мешкає за вказаною адресою, діагноз: ЗЧМТ, струс ГМ, закритий перелом 5-7 ребер зліва, доставлений в ЦРЛ м. Ромни. Пояснення: вночі приблизно 02.00 год - 03.00 год зі слів сусідів побив коханець дружини (а.с. 58 т.1);

- рапортом помічника чергового Роменського РВП від 11.09.2023, відповідно до якого 11.09.2023 о 11:56 на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_43 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із розбитою головою, у нього забрали кошти 1600 грн., кнопковий телефон. Побив ОСОБА_11 коханець дружини ОСОБА_44 , з дружиною зачинили побитого у будинку і пішли (а.с. 59 т.1);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомив що він 10.09.2023 ввечері перебував за місцем мешкання у АДРЕСА_2 , коли до будинку увірвався ОСОБА_45 із його колишньою дружиною ОСОБА_22 , після чого ОСОБА_45 розпочав наносити йому удари руками у область голови, вимагати, щоб він сказав де зберігає заощадення, що він і зробив, після чого ОСОБА_16 заволодів його грошовими коштами у сумі 1600 грн, мобільним телефоном "Нокія", з номером НОМЕР_2 . Також, з протоколу слідує, що відносно ОСОБА_11 застосовувалось фізичне насильство і він звертався до Роменської ЦРЛ. З протоколом ОСОБА_11 ознайолмений, права і обов`язки роз`яснено та попереджено його про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. На питання кого ОСОБА_46 підозрює у вчиненні злочину відносно нього, останній відповів - ОСОБА_47 (а.с. 67 т.1);

- заява ОСОБА_11 від 11.09.2023 про залучення до провадження як потерпілого, з якої слідує, що він звернувся до начальника СВ Роменського РВП з тим, що 10.09.2023 близько 17.00 год за місцем мешкання йому було завдано тілесні ушкодження гр. ОСОБА_48 , а також останній незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 1600 грн та мобільним телефоном «Нокіа» з абоненським номером НОМЕР_2 під час того як увірвався до будинку заявника за адресою: АДРЕСА_7 (а.с. 70 т.1);

- висновок судово-медичного експерта № 322 від 31.10.2023, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Ушкодження у виді закритої тупої травми грудної клітини, що включають у себе лівобічний травматичний пневмогідроторакс та перелом 4-12 ребер зліва, утворилися внаслідок дії тупих преметів, не є небезпечними для життя і за ступенем тяжкості оцінюються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 дня. Ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, що включає в себе струс головного мозку, утворилися внаслідок дії тупих предметів і за ступенем тяжкості оцінюються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6, але не бульше 21 дня. Ушкодження у виді субкон`юктивального крововиливу утворилось внаслідок дії тупих предметів і за ступенем тяжкості оцінюється як легке тілесне ушкодження. Вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати терміну утворення, вказаному у постанові, що підтверджується даними медичної документації (а.с. 94-96 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.10.2023 з фототаблицею за участі потерпілого ОСОБА_11 , понятих, з фіксацією на цифрову камеру, з якого слідує, що слідчий експеримент проводився в приміщенні Роменського РВП по факту розбійного нападу на ОСОБА_11 . Останньому було запропоновано показати та розказати яким чином та за яких обставин на нього було скоєно розбійний напад. ОСОБА_11 розповів яким чином до його будинку потрапив ОСОБА_49 , оскільки він знає його особисто, та розповів куди йому було нанесено ОСОБА_9 удари. Також зазначено, що в процесі побиття ОСОБА_9 вимагав грошові кошти. ОСОБА_11 на камеру в деталях відтворював як йому наносились удари в область голови, ребер, щелепу (а.с. 97-101 т.1);

- висновок судово-медичного експерта № 345 від 01.11.2023, відповідно до якого встановлено, що згідно медичної документації у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_11 , могли частково утворитись за обставин, продемонстрованих ним під час проведення слідчого експерименту. Так потерпілий демонструє обставини, за яких могли утворитися тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми з лівобічним травматичним пневмогідротораксом та переломами 4-12 ребер зліва, забоєм нирок. Також за даних обставин могли утворитися ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку. При цьому потерпілий не демонструє утворення тілесних ушкоджень у вигляді субкон`юктивного крововиливу та гематоми повік лівого ока (а.с. 104 т.1);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.09.2023, з якого слідує, що ОСОБА_9 затримано в порядку п.2 ст. 208 КПК України - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. З протоколу слідує, що ОСОБА_9 підозрюється в тому, що він 10.09.2023 близько 22.00 год вчинив відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_11 , в умовах воєнного стану із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите заволодіння чужим майном (грабіж) в чинений в умовах воєнного стану, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. ОСОБА_9 повідомлено про підстави затримання, роз`яснено його права. Процесуальна дія відбувалась за участі понятих в її ході ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон марки "Нокія" моделі RM-1187, з сім-картою НОМЕР_1 , сумку кольору олива, у якій було виявлено 1 банку об`ємом 3 л., скляну з салом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з м`ясом, 1 банку об`ємом 3 л, скляну з тваринним жиром. Затримання відбувалось за участі захисника ОСОБА_8 (а.с. 177 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 від 13.09.2023, з якого слідує, що процесуальна дія розпочата о 16.00 год та закінчена о 19.00 год і проводилась як за участі ОСОБА_9 так і за участі його захисника ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_50 і ОСОБА_51 . ОСОБА_9 роз`яснено його права, про що мають підписи. Слідчим експериментом встановлено, що місцем його проведення є приміщення житлового будинку, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , всім учасника слідчого експерименту було роз`яснено їхні права і обов`язки. Зауважень і доповнень після проведення роз`яснень не надійшло. В подальшому підозрюваному ОСОБА_9 було запропоновано розповісти про події, що відбулися на території даного господарства 10.09.2023 близько 22.00 год на що останній погодився і розповів, що 10.09.2023він на протязі дня перебував за місцем проживання, вживав спиртні напої, спілкувався по мобільному телефону із ОСОБА_12 , де чув що її співмешканець її ображав, висловлювався нецензурними словами в її бік, в ході чого вирішив сходити до їхнього будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , спільно зі своїм товаришем ОСОБА_14 . Коли останні підійшли до господарства то побічили як ОСОБА_11 зайшов до будинку. ОСОБА_14 та ОСОБА_9 пройшли на територію господарства через відчинену хвіртку. В подальшому ОСОБА_9 почав ногами вибивати вхідні двері до будинку, які були зачинені на металевий гачок. В подальшому ОСОБА_9 зайшов до будинку, в передпокої до нього вийшов потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_9 почав його хаотично бити руками (кулаками)по обличчю та ногами, після чого звалив з ніг та почав наносити по декілька ударів ногами та руками по обличчю потерпілого ОСОБА_11 і в цей момент погрожував та кричав, вимагаючи грошові кошти. ОСОБА_52 в цей момент перебував на вулиці і жодни ушкоджень ОСОБА_11 не наносив. Після завершення нанесення ударів ОСОБА_9 залишив лежати на підлозі в кімнаті ОСОБА_11 , а сам пішов до сусідньої кімнати, де на ліжку побачив мобільний телефон марки «Нокіа» та грошові кошти в сумі 600 грн. В цей момент ОСОБА_12 разом із донькою ОСОБА_53 , які перебували в третій кімнаті будинку, за ОСОБА_9 наказом збирали речі, для того щоб покинути даний будинок. Після цього ОСОБА_9 побачив в коридорі три банки об`ємом кожна по три літри. Перед тим як покинути будинок ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_9 перетягли ОСОБА_11 в спальну кімнату на ліжко, після чого разом покинули територію господарства. В подальшому підозрюваному ОСОБА_9 було запропоновано відтворити описані вище події на що останній погодився та продемонстрував як він спільно з ОСОБА_14 прийшов до господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 . В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як він прийшо до будинку, що розташований на території господарства (фото 2), в подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як він вибивав ногами двері до житлового будинку (фото 3-4). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як в середині будинку наніс удар кулаком правої руки ОСОБА_11 в область щелепи, після чого ОСОБА_9 продемонстрував як звалив ОСОБА_11 напідлогу та кулаком правої руки почав наносити удари в область лівого уха (фото 5-6). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як наніс удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_11 з лівого боку та удари кулаком правої руки в область лівого ребра (фото 7-9). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як він правою ногою наніс удар в облсть щелепи (фото 10-12). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як кулаком правої руки наніс удар ОСОБА_11 в область лівого ока (фото 13). Після чого ОСОБА_9 продемонстрував як він кулаком правої руки наніс удар в грудну клітину (фото 14). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як кулаком лівої руки наніс удар в область щелепи (фото 15), кулаками правої та лівої руки наніс удари в грудну клітину та щелепи (фото16-17). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як металевою каструлею наніс удар по голові (фото 18-19). В подальшому ОСОБА_9 продемонстрував як ОСОБА_11 лежав на підлозі будинку після нанесення тілесних ушкоджень (фото 20). В подальшому ОСОБА_9 продемонстровано напрямок руху до місця де він забирав грошові кошти та мобільний телефон (фото 21-23). В подальшому ОСОБА_9 вказав на місце де знаходився мобільний телефон і гроові кошти та як він поклав собі до кишені (фото 24-25). В подальшому ОСОБА_9 вказав місце де він забрав гроші і продукти і як покидав будинок (фото 26-30). Під час лідчого експерименту складено фототаблицю. З протоколом ознайомлені підозрюваний ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_8 та поняті ОСОБА_54 і ОСОБА_55 , про що містяться їх підписи. Зауважень, доповнень до змісту складеного протоколу в учасників немає (а.с. 192-196 т.1);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до якого 30.10.2023 отримано доступ до медичної документації щодо ОСОБА_11 у КНП "Роменська ЦРЛ" (а.с 89-91 т.1);

- висновок судово-медичного експерта № 333 від 01.11.2023, відповідно до якого встановлено, що згідно медичної документації у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини, лівобічний травматичний пневмогідроторакс, перелом 4-12 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нирок, субкон`юктивальний крововилив, гематома повік лівого ока. Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_11 , могли утворитись за обставин, продемонстрованих ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту (а.с. 207 т.1);

- заява ОСОБА_43 про надання дозволу на проведення огляду належного їй господарства за адресою: АДРЕСА_2 від 11.09.2023 (а.с. 60 т.1);

- протоколом огляду місця події від 11.09.2023, з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд приміщення будинку АДРЕСА_5 , зафіксовано внутрішній стан приміщення та розташування предметів, вилучено футболку із слідами РБК тощо (а.с 61-66 т.1);

- висновок судової товарознавчої експертизи від 26.10.2023 № СЕ-19/119-23/15195-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки "Нокія" моделі RM-1187, придбаного 3 роки тому, у справному стані, станом на 11.09.2023 становить 552 гривні (а.с 108-112 т.1);

- довідка Головного лікаря КНП "Роменська ЦРЛ" РМР від 12.09.2023, згідно якої ОСОБА_11 з 11.09.2023 знаходиться на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з відповідним діагнозом (а.с. 114 т.1).

Дослідивши та проаналізувавши такі докази, суд першої інстанції, як вже зазначалося вище , дійшов висновку, що спричинення обвинуваченим ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 було у зв?язку із перебуванням останніх у особистих неприязних стосунках, тому відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону потерпілого, грошових коштів та продуктів харчування, перекваліфікував з ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Та встановивши, що обвинувачений для потрапляння у приміщення будинку потерпілого ніяких засобів подолання перешкод не застосовував, і потерпілий відчинив йому вхідні двері будинку, виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку "із проникненням у житло".

Однак, повторно дослідивши письмові докази сторони обвинувачення та звукозаписи пояснень потерпілого і його дружини (свідка), а також проаналізувавши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги прокурора та вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів з такими висновками не погоджується, вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочинів як за ч. 4 ст. 187 так і за ч. 4 ст. 186 КК України заперечував і від надання суду будь-яких пояснень щодо фактичних обставин справи відмовився.

Натомість, аналізуючи надані суду першої інстанції пояснення потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що останній між іншого зазначав, що з ОСОБА_9 знайомий, як із односельчаном, однак будь-яких стосунків, спілкування чи іншого з ним не підтримував і не підтримує.

Свідок ОСОБА_24 пояснювала суду, що вона одружена з потерпілим ОСОБА_11 , однак припинила із ним фактичні шлюбні стосунки, а близькі відносини підтримує із обвинуваченим ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_33 пояснювала суду, що за її згодою, в її будинку проживає родина ОСОБА_56 , ОСОБА_22 та їх донька ОСОБА_38 . У подружжя погані стосунки так як ОСОБА_22 (дружина потерпілого) має стосунки з обвинуваченим ОСОБА_28 .

Факт сварки між потерпілим ОСОБА_57 та дружиною в день події 10.09.2023, а саме у вечірній час, потерпілий підтвердив, однак зауважив що конфлік був з причин не вивчених донькою уроків. Також потерпілий зазначав, що дружина пішла з будинку у двір, а він залишився з дитиною у будинку відпочивати. Також він чув, як дружина в телефонному режимі з кимось розмовляє.

Свідок ОСОБА_24 також факт сварки 10.09.2023 підтвердила, як і те, що після конфлікту вона пішла у двір домогосподарства, а чоловік, який був на підпитку, з дитиною залишились відпочивати в будинку. Також, свідок повідомляла суду, що по телефону скаржилася ОСОБА_20 .

З викладеного вбачається, що сварка між подружжям закінчилась, була вичерпана та не розвивалась, відомостей про те, що потерпілий ОСОБА_11 застосовував відносно дружини будь-яке насилля, чи то обмежував її у пересуванні матеріали справи не містять. Як не має відомостей і про те, що їх дитина, залишившись зі своїм батьком, по місцю свого проживання в середині будинку, в нічний час близько 22.00 год, була в небезпеці.

З пояснень свідка ОСОБА_43 - власниці будинку, де проживала сім`я ОСОБА_41 , вбачається, що остання зауважувала на тому, що ОСОБА_24 (дружина потерпілого) вже неодноразово, разом з дитиною, по звільненню обвинуваченого ОСОБА_9 з місць позбавлення волі, ходила до нього. По факту зникнення дитини ОСОБА_11 навіть звертався до поліції. Останнього разу ОСОБА_24 втікала до ОСОБА_9 навесні 2023 року, а влітку 2023 року з тілесними ушкодженнями повернулась додому. Далі на початку осені 2023 року потерпілий ОСОБА_11 за пай отримав грошові кошти в сумі 10 000 грн та з них 7 000 грн віддав свідку ОСОБА_58 на зберігання, щоб на зиму придбати дрова, 3 000 грн ОСОБА_11 залишив собі. Наступного дня, чи через день, свідок ОСОБА_33 суду повідомила, що і відбулася подія, після якої вона виявила потерпілого ОСОБА_11 у будинку з тілесними ушкодженнями.

Повертаючись до встановлення фактичних обставин справи, зокрема щодо наявності кваліфікуючої ознаки «проникнення до житла» в діях обвинуваченого ОСОБА_9 , то колегія суддів звертає увагу на пояснення потерпілого ОСОБА_11 , які той надавав безпосередньо суду «…двері будинку були замкнені зсередини. Він почув стук у двері будинку, та подумавши що це ОСОБА_22 стукає, відчинив двері і прямо в цей момент отримав удвар в обличчя, ударився об стіну головою і впав на підлогу у перепокої будинку. Далі відбулося його побиття по обличчю та іншим частинам тіла ногами і руками».

Свідок ОСОБА_24 суду пояснювала, що коли вона була у дворі біля будинку, приблизно о 22.00 год до неї приїхав ОСОБА_9 разом зі своїм товаришем ОСОБА_26 , які викликали ОСОБА_11 із дому, тоді останній відчинив двері та ОСОБА_9 відразу наніс йому удар в обличчя від чого той упав у передпокої будинку. Далі ОСОБА_11 бити ногами по тулубу почав ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_14 суду, між іншого пояснював, що він разом з ОСОБА_9 поїхали в с. Пустовійтівка до ОСОБА_22 , яка вийшла з двору будинку, а потерпілий ОСОБА_11 в цей час був у будинку зачинений зсередини. Коли ОСОБА_11 відкрив двері будинку ОСОБА_9 відразу наніс йому удар в обличчя та той упав у коридорі і ОСОБА_9 продовжував його бити ногами і кулаками по тілу.

З дослідженого судом першої інстанції та повторно дослідженого колегією суддів протоколу слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 , зміст якого викладено вище, слідує, що останній добровільно, в присутності захисника ОСОБА_8 відтворював фактичні обставини справи. ОСОБА_9 було роз`яснено його права та разом із захисником ознайомлено зі змістом протоколу та фототаблицею до нього. Протокол підписаний всіма учасниками процесуальної дії та жодних зауважень до свого змісту не містить.

В ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 повідомив, що всі обставини, зазначені у вказаному протоколі, неправдиві, оскільки на нього був тиск зі сторони органу досудового розслідування.

Водночас, про такий тиск ні будучи в статусі підозрюваного, ні в статусі обвинуваченого, ОСОБА_9 суду не повідомляв. Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_16 чи його захисник ОСОБА_8 , який здійснював його захист з самого початку досудового розслідування, звертались по вказаному факту до відповідних на те органів із заявою на неправомірні дії працівників правоохоронних органів, матеріали справи не містять та таких апеляційному суду також не надано.

Більше того, в суді першої інстанції сторона захисту просила суд перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України, тим самим фактично не заперечуючи факту побиття ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_11 та не ставлячи під сумнів достовірність і належність як доказу протоколу слідчого експерименту проведеного за участі ОСОБА_9 в якості підозрюваного.

Також колегія суддів звертає увагу на протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.09.2023, зміст якого також викладено вище, і з якого також слідує те, що ОСОБА_9 зазначав працівникам правоохоронних органів про те, що потерпілий ОСОБА_11 відчинив двері, він - ОСОБА_9 відразу здійснив його побиття, та з будинку потерпілого забрав належні останньому грошові кошти і мобільний телефон.

Аналізуючи зміст протоколу слідчого експерименту проведеного з потерпілим ОСОБА_11 , колегія суддів також звертає увагу на те, що ОСОБА_11 слідчому в деталях було продемонстровано обставини за яких йому було нанесено тілесні ушкодження, при цьому потерпілй зазначав, що в процесі побиття ОСОБА_9 вимагав грошові кошти.

Зі змісту заяви потерпілого ОСОБА_11 від 11.09.2023, про вчинення відносно нього кримінального правопрушення, слідує, що при нанесенні тілесних ушкоджень обвинувачений погрожував його життю та здоров`ю і вимагав зазначити, де знаходяться грошові кошти. Після того як ОСОБА_9 побив потерпілого, то забрав належні грошові кошти та мобільний телефон, який і був вилучений у ОСОБА_9 при його затриманні.

Колегія суддів бере до уваги саме такі покази потерпілого, бо вони надавались відразу наступного дня після події.

Крім цього, слід звернути увагу, що в заяві, про залученя потерпілого, йдеться саме про напад, на слідчому експерименті потерпілий вказував саме на ОСОБА_9 та про те, що побиття почалося від вхідних дверей будинку та далі спрчинялося в приміщенні будинку. ОСОБА_9 заволодів грошима і телефоном, коли потерпілий втрачав свідомість. Слідчий експеримент був з ОСОБА_9 і захисником, де той, без примусу зазначав, що він заволодів грошима і телефоном, які були в кімнаті. ОСОБА_9 продемонстрував це на фото до слідчого експерименту, в деталях. Телефон був вилучений у ОСОБА_9 . З протоколу затримання ОСОБА_9 також слідує, що він вказує, що саме він заволодів грошима і телефоном.

Також вирішуючи питання щодо наявності складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 чи ст. 187 КК України в діях обвинуваченого ОСОБА_9 за вищенаведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне застосувати практику Верховного Суду, зокрема постанову від 19 червня 2018 року у справі № 686/8655/15-к (провадження № 51-2877км18), згідно якої - при відмежуванні насильницького грабежу від розбою має місце конкуренція кримінально-правових норм, з яких лише одна відображає юридичні ознаки вчиненого злочину, й одночасному застосуванню щодо одного й того самого діяння відповідні статті Особливої частини КК не підлягають. Критерієм такого розмежування є характер і тяжкість застосованого насильства як способу заволодіння чужим майном: при розбої воно є небезпечним для життя і здоров`я, а при грабежі такої небезпеки не несе. У розумінні ст. 187 КК небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. Намір протиправно вилучити чуже майно й обраний спосіб його досягнення, який зазвичай включає в себе сукупність цілеспрямованих дій, становлять нерозривне ціле. Якщо ж кілька послідових дій, об`єднаних єдиним умислом, містять ознаки різних злочинів, передбачених конкуруючими кримінальноправовими нормами, вчинене підлягає єдиній кваліфікації за ознаками більш тяжкого з них. Виходячи з наведеного діяння, спрямоване на заволодіння чужим майном, яке було розпочато як грабіж, однак під час розвитку подій переросло у розбій, підлягає кваліфікації лише за ст. 187 КК.

Крім цього, в постанові від 28 березня 2019 року у справі № 753/2814/15-к (провадження №51-7629км18) Верховний Суд зазначив, що при розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб. Потерпілому внаслідок вчиненого нападу заподіяно легкі тілесні ушкодження, які не потягли короткочасного розладу здоров`я. Втім, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, кваліфікувавши дії засуджених осіб за цим епізодом саме як розбій, з огляду на встановлені фактичні обставини провадження про втрату свідомості потерпілим одразу після вчиненого нападу на нього, що свідчить на користь того, що застосоване до нього насильство було небезпечним для його життя чи здоров`я.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції перекваліфіковуючи дії обвинуваченого з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України, та виключаючи кваліфікуючу ознаку «проникнення до житла», допустив невідповідність своїх висновків викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такі висновки не підтвердилися доказами, дослідженими під час апеляційного розгляду.

Згідно ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення тобто, якщо судом апеляційної інстанції при перевірці законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення буде встановлено, що суд першої інстанції необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого на закон про менш тяжке кримінальне правопорушення.

За таких обставин вирок суду першої інстанції, в частині перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 186 КК України, та визнання його винуватим за цією статтею підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку, оскільки під час апеляційного розгляду були встановлені інші фактичні обставини, які тягнуть за собою необхідність застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення. І як наслідок призначення більш суворого покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, також підлягає скасуванню вирок і в частині призначення покарання за ч.1 ст. 162 КК України.

Тому, при ухваленні нового вироку колегія суддів встановила такі обставини, що 10.09.2023 близько 22 год. ОСОБА_9 , перебував поруч біля домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , і у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого поєднаного із проникненням в приміщення будинку за вищевказаною адресою, в якому проживає потерпілий ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, поєднаного із проникненням в приміщення будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 10.09.2023 близько 22 год., вибивши вхідні двері, проникнув до приміщення коридору житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На звук присутності сторонніх осіб в коридор будинку вийшов потерпілий ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_11 , руками звалив останнього на підлогу та вимагаючи грошові кошти, погрожував останньому позбавленням життя у випадку вчинення супротиву, які останній сприймав реально, почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , а саме кулаком правої руки в область щелепи після чого, останній впав на підлогу та ОСОБА_9 , наніс ще декілька ударів кулаком правої руки в ліве вухо потерпілого. Не зупинившись на скоєному ОСОБА_9 , продовжив наносити удари ОСОБА_11 , в область ребра з лівого боку, після чого ОСОБА_9 , поставив потерпілого ОСОБА_11 , на коліна та правою ногою наніс йому удар правою ногою в область щелепи зліва, після чого ОСОБА_9 , тримаючи за одяг ОСОБА_11 , підняв його та кулаком правої руки наніс іще один удар в область обличчя, від завданого удару ОСОБА_11 , впав на спину, ОСОБА_9 , в свою чергу продовжив кулаком лівої руки наносити йому численні удари в область ребер з лівого боку, грудної клітини, після чого продовжив кулаком правої руки наносити удари в область обличчя, а потім взяв металеву каструлю та наніс нею удар по голові ОСОБА_11 .

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_9 , незважаючи на вимоги потерпілого ОСОБА_11 , припинити свої протиправні дії, у присутності останнього, висловлюючи погрози в бік потерпілого щодо застосування відносно нього фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, перебуваючи в приміщенні будинку шляхом вільного доступу відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1600 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа», моделі «RM-1187» сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_9 , залишив приміщення будинку потерпілого ОСОБА_11 . З викраденим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_11 . ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд.

Вину обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів вважає доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєнаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбою) поєднаному з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо апеляційної скарги захисника, в якій він просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та в якій він просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 186 КК України просив виправдати, то в задоволенні таких вимог скарги захисника колегія суддів вважає за необхідне відмовити за їх необгрунтованістю.

Захисник стверджував, що речі в будинку потерпілого ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_9 не викрадались, а їх останній допомагав збирати ОСОБА_24 (дружині потерпілого), як їхню спільну сумісну власність, до чого колегія суддів відноситься критично з огляду на встановлені вище обставини та докази на їх підтвердження і зауважує на тому, що зокрема телефон потерпілого належить йому особисто, що ніким з учасників справи під сумнів не ставилось та він вилучений саме у ОСОБА_9 при його затриманні, а відомостей про те, що грошові кошти викрадені у потерпілого є сумісною власністю з дружиною в матеріалах справи немає. З пояснень свідка ОСОБА_43 слідує, що напередодні події частину зі своїх грошових коштів потерпілий віддав їй на зберігання за продаж паю, а частину залишив собі.

Факт того, що викраденим обвинувачений не розпорядився на власний розсуд, оскільки майно було виявлено в рюкзаку ОСОБА_9 при його затриманні, не виключає з його дій складу передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України злочину, як і відсутність у ОСОБА_9 вже на той час грошових коштів у сумі 1600 грн.

Інших підстав для задоволення вимог скарги захисника останнім не вказано та колегією суддів в ході апеляційного розгляду справи не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України при призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_9 злочинів, один з яких за ч. 4 ст. 187 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за який передбачено покарання у виді до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (9 разів), в тому числі і за вчинення корислих злочинів проти власності, висновкі для себе не робить, та в рік звільнення з місць позбавлення волі - 2023, знову вчиняє злочини, те, що на обліку у лікаря нарколога і психіатра ОСОБА_9 не перебуває, на військовому обліку не перебуває та не перебував, відсутність обставин які пом`якшують покарання та обставину яка його обтяжує - рецедив злочину за ч. 4 стт. 187 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також, колегія суддів зазначає, що попри встановлення підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, зокрема в частині кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 4 ст. 187 КК України та призначення йому покарання в межах санкції цієї статті, колегія суддів вимоги такої скарги задовольняє частково, оскільки підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч. 1 ст. 162 КК України - замість 2 років обмеження волі- 3 роки обмеження волі, як про це також просив прокурор, не вбачає.

Керуючись ч. 15 ст. 615, ст.ст. 404, 407, 409, 411, 412, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024, відносно ОСОБА_9 , скасувати, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок Сумського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення, а ОСОБА_9 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому його копії.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5