КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 січня 2026 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2025 відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення місцевий суд обґрунтував тим, що матеріали справи не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Судом встановлено, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_6 починаючи з жовтня 2024мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки його працевлаштування, наявність посередньої характеристики, кількість заохочень (4), які отримав засуджений, та відсутність стягнень, отриманих під час відбування покарання, не можуть свідчити, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Подільського районного суду м. Києва від 26.12.2022 та про наявність достатніх підстав для його звільнення від відбування призначеного йому покарання умовно-достроково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати до нього положення ст.81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за період відбування покарання у Білоцерківській ВК (№35) він має 4 заохочення, не має жодного стягнення, працевлаштований.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.81 Кримінального кодексу України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зміст вказаних положень закону дає підстави вважати що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч.2 ст.50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

До переліку питань, пов`язаних із покаранням, відносяться як питання призначення покарання, так і питання звільнення від його відбування.

Отже вирішуючи питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суду слід враховувати не лише чи відбулось виправлення засудженої особи, але і те, чи поніс засуджений кару, яка є пропорційною вчиненому кримінальному правопорушенню, та чи матиме звільнення засудженого належний виховний вплив на інших осіб та чи запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Не зважаючи на сумлінну поведінку і ставлення ОСОБА_6 до праці, колегія суддів вважає, що на даний час його не може бути звільненоумовно-достроково від відбування покарання, оскільки останній раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, до нього було застосовано ЗУ «Про амністію» та неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак засуджений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчинення нових злочинів.

За таких обставин, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 в даний час не сприятиме виховному впливу покарання та не запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2025, якою відмовлено у задоволені заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3