Єдиний унікальний номер № 285/5534/25
Провадження № 1-кп/0285/820/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Звягелі кримінальне провадження № 285/5534/25 0000505) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Олевського району Житомирської області, громадянин України, працює лісничим Піщівського лісництва, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,

установив:

ОСОБА_4 згідно з наказом № 4-К від 1 січня 2024 року директора Звягельського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» призначено на посаду лісничого Піщівського лісництва Звягельського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України».

23 травня 2025 року ОСОБА_4 , порушуючи встановлений чинним законодавством порядок проведення рубок лісу, у порушення ст. 69 Лісового Кодексу України, статтей 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», діючи умисно, усвідомлюючи те, що дії уповноваженими особами підприємства щодо надання дозволу на використання лісових ресурсів під час проведення рубок на території лісових масивів Піщівського лісництва Звягельського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» у відповідності до пунктів 2, 4 Порядку не вчинялись, шляхом залучення найманих працівників очолюваного ним підприємства у кварталі 84, виділу 5, Піщівського лісництва Звягельського надлісництва філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України», що розташовані на території Піщівської сільської ради Звягельського району Житомирської області поблизу с. Піщів, за допомогою бензопили, здійснив незаконні порубки десяти сироростучих дерев породи дуб.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 здійснив самовільну порубку незаконно зрубаних десяти сироростучих дерев породи дуб, чим заподіяно довкіллю шкоди у розмірі 297 787,38 грн, що є тяжкими наслідками.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30.09.2025.

Представник потерпілого не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження такої угоди обвинуваченому зрозумілі, також зрозумілі наслідки невиконання угоди. Захисник наголосив, що вказана угода відповідає інтересам обвинуваченого та не суперечить вимогам закону.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши обвинувальний акт, проаналізувавши угоду про визнання винуватості та перевіривши її на відповідність приписам чинного законодавства, вивчивши інші наявні матеріали, що стосуються цього кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Під час досудового розслідування між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 30.09.2025 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами угоди ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 246 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією інкримінованої статті, у виді штрафу у розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000,00 грн.

Представник потерпілого 29.09.2025 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором.

Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 4 ст. 246 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Угоду подано до суду в установлений процесуальним законом строк.

Отже, законодавчих обмежень щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні не вбачається.

На виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують з відповідними процесуальними правами; цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; цілком розуміє характер обвинувачення, в якому він визнає себе винуватим та вид основного та додаткового покарання, яке буде до нього застосоване.

З метою дотримання приписів ч. 6 ст. 474 КПК України суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що укладена угода відповідає за своїм змістом вимогам ст. 472 КПК України та містить визначення сторін, які її уклали, формулювання обвинувачення і його правову кваліфікацію з зазначенням відповідної статті КК України, істотні для цього кримінального правопорушення обставини, підтвердження беззастережного визнання ОСОБА_4 своєї винуватості, узгоджене покарання. Також угода містить згоду обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення і затвердження угоди за ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди за ст. 476 КПК України, дату укладення і підписи сторін.

Відтак суд виснує, що угода про визнання винуватості від 30.09.2025 може бути затверджена, оскільки відповідає вимогам КК України, підстав для відмови у затвердженні цієї угоди, визначених у ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відтак умисні дії ОСОБА_4 щодо здійснення самовільної порубки дерев у лісі, що спричинило тяжкі наслідки, слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 246 КК України.

Дійшовши таких висновків та реалізовуючи імперативні повноваження щодо призначення покарання, суд враховує той вид покарання, які узгодили сторони та зауважує, що під час розгляду було ретельно проаналізовано щирість каяття обвинуваченого та його особу, а саме: прийнято до уваги вік, стан здоров`я, наявність офіційного працевлаштування, позитивну характеристику за місцем роботи, наявність постійного місця проживання, відшкодування завданих збитків у повному обсязі до підписання угоди, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Відтак встановлені обставини суд трактує як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тому з урахуванням особи винного вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції частини статті Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення із застосуванням положень ст. 69 КК України, визначивши покарання у виді штрафу.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості від 30.09.2025, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру основного покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, закріпленим у ст. 65 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з ст. 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні, заходи кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000505 від 27.05.2025, укладену між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000,00 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Витрати за проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/106-25/9872-ТР від 05.06.2025 у розмірі 3565,60 грн стягнути із засудженого ОСОБА_4 у дохід держави.

Речові докази:

колодку довжиною 100 см, колодку довжиною 101 см, колодку довжиною 97 см; купу колод деревини породи «дуб» різного діаметру кожна близько 1-го метра довжиною, розмірами 4,5х6,5 метрів та висота в найвищій точці 175 сантиметрів, передані на зберігання ОСОБА_8 , йому залишити;

4 зрізи колод у полімерному пакеті, сліди протектора шин транспортного засобу, передані на зберігання до Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Звягельський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1