Єдиний унікальний № 371/1659/25
Номер провадження № 1-кс/371/337/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні ЄРДР №0000408 від 04.03.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переселення, Кагарлицького району Київської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, стрільця-санітара 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого.

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Миронівського районного суду Київської області знаходиться клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді від 10.10.2025 провадження у справі зупинено до затримання та доставлення підозрюваного до слідчого судді або до закінчення терміну дії ухвали від 10 жовтня 2025 року про надання дозволу на його затримання.

Ухвалою слідчого судді від 17.12.2025 провадження у справі поновлено.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та в умовах воєнного стану, 05.12.2023 не з`явився вчасно з лікувального закладу КНП ММР «Лікарня відновного лікування» до ППД військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків і не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини.

На підставі вищевказаного 04.03.2023 по даному факту було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000408 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та розпочато досудове розслідування.

03.10.2025, відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке цього ж дня, пред`явлено ОСОБА_8 , дружині ОСОБА_5 ОСОБА_8 , у зв`язку з не встановленням місця знаходження підозрюваного, та повідомлено, що ОСОБА_5 викликають до слідчого відділення відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області на 09:00 год. 06.10.2025, 09:00 год. 07.10.2025, 09:00 год. 08.10.2025, для проведення з ним слідчих дій в якості підозрюваного.

Про те, на вказаний час та дату підозрюваний ОСОБА_5 до СВ ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області не прибув, та причину неприбуття не повідомив.

Відповідно до матеріалів на виконання доручення слідчого в кримінальному провадженні, місце знаходження ОСОБА_5 не встановлено.

08.10.2025, підозрюваного ОСОБА_5 , на підставі постанови слідчого оголошено в розшук, у зв`язку з невідомим місцем знаходженням підозрюваного та неявки без поважних причин на виклик слідчого.

Проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами встановити місце знаходження ОСОБА_5 не представилось можливим. Місце його нинішнього проживання та перебування на даний час не відоме.

Також, на підставі ч. 3 ст. 281 КПК України, здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено оперативним підрозділам ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, про те, на даний час місце знаходження останнього не встановлено.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: витягом з ЄРДР № 0000408 від 04.03.2024, за ч. 5 ст. 407 КК України; повідомленням про обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення від 18.12.2023; доповіддю № 7132 про факт неповернення з лікувального закладу солдата ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 15.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.09.2025; рапортом старшого оперуповноваженого СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Переселення, Кагарлицького району Київської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаний, стрілець-санітар 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , не працюючий, одружений, маючий на утриманні малолітню доньку, раніше не судимий, засоби зв`язку відсутні, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, який, згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.

17.12.2025 о 07 год 10 хв ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Слідчий у клопотанні вказує, що з огляду на кримінальні правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування. Підозрюваному ОСОБА_5 відомо про проведення досудового розслідування кримінального провадження, в якому він являється підозрюваним, та що його викликали для проведення з ним слідчих дій, про те, останній на вказаний виклик не прибув, причину свого неприбуття не повідомив. Місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 на даний час невідомо, за місце реєстрації відсутній, у зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук. В зв`язку з чим просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати відносно підозрюваного альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя робить наступні висновки.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з абз.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, Слідчим відділенням відділу поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000408 від 04.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

17.12.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

03.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підтверджується сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування, а саме: витягом з ЄРДР № 0000408 від 04.03.2024, за ч. 5 ст. 407 КК України; повідомленням про обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення від 18.12.2023; доповіддю № 7132 про факт неповернення з лікувального закладу солдата ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.04.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 15.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.09.2025; рапортом старшого оперуповноваженого СКП ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме кримінальні правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а відтак, усвідомлюючи тяжкість покарання, підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Воєнний стан розпочався та діє на всій території України з моменту набрання чинності Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного, запобіганню встановлених ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що передбачено ч. 8 ст. 176 КПК України.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-6,260,261,402-405,407,408,429,437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи норму ч.4 ст. 183 КПК України, особу підозрюваного, кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному за ч.5 ст. 407 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Посилання сторони захисту щодо можливості застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього підозрюваного ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

За наведених обставин, клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у кримінальному провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000408 від 04.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 14 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді діє до 14 лютого 2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тексу ухвали слідчого судді виготовлено 19 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1