Справа № 456/2697/25
Провадження № 1-кс/456/1289/2025
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

06 листопада 2025 року Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Журавно Жидачівського району Львівської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителю: АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , з 21.11.2024 зарахованого на продовольче забезпечення та тимчасовий облік до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), у військовому званні солдата, згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2025 звільненого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

в с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Старший слідчий СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , обгрунтовуючи клопотання таким. Солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, з 21.11.2024 зарахованим на продовольче забезпечення та тимчасовий облік до військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, в умовах воєнного стану, 29.11.2024 самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), після чого перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_2 , не виконував свої службові обов`язки, а отже останній у такий спосіб незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності, а службовий час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його, з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості для цього, аж до 06.11.2025, солдат ОСОБА_5 самостійно, з власної ініціативи, прибув до слідчого відділення Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м. Стрий, вул. Шевченка, 40, таким чином, ОСОБА_5 припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Обґрунтованість підозри, що інкримінується ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_7 від 18.12.2024; допитом свідка ОСОБА_8 від 15.05.2025; наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_9 № 147 від 22.05.2023; листом відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_10 від 24.10.2025; наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 322 від 21.11.2024; наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 330 від 29.11.2024; довідкою - доповіддю № 9088 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 29.11.2025; допитом свідка ОСОБА_12 від 14.10.2025; допитом свідка ОСОБА_13 від 14.10.2025. Кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби. Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років. В ході розслідування встановлений ще один факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 тривалістю понад три доби, що мав місце 14.10.2023. У випадку добровільної згоди військовослужбовця ОСОБА_5 , вкотре повернутися для проходження військової служби в Збройних Силах України у іншу військову частину, як такого, що скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 , не виключено, що останній може вчинити повторне самовільне залишення військової частини або дезертирство. Крім цього, стосовно ОСОБА_5 15.10.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 за ч. 2 ст. 309 ККУкраїни направлено для розгляду до Стрйиського міськрайонного суду Львівської області. Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у разі доведення його вини та винесення обвинувального вироку може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також на свідка ОСОБА_8 , яка являється його бабусею, з метою зміни останніми показів наданих під час досудового розслідування вищевказаного кримінального правопорушення. Свідки у порядку ст. 225 КПК України, тобто під час досудового розслідування в судовому засіданні не допитувалися. Вказане свідчить про те, що їхні покази безпосередньо судом (слідчим суддею та судом першої інстанції) не сприймалися. За таких обставин, підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу ніж запропонований стороною обвинувачення, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами, особисто, шляхом залучення третіх осіб, шляхом використання засобів зв`язку, що надасть ОСОБА_5 змогу незаконно вплинути на свідків шляхом примусу, погроз, умовлянь, прохань з метою зміни вказаними учасниками процесу показів наданих слідчому. Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 , після вчинення 14.10.2023 самовільного залишення з військової частини НОМЕР_1 (ЄРДР №0000269), відповідно до Закону України № 4087-ІХ від 21.11.2024, повернувся 21.11.2024 на службу до військової частини НОМЕР_2 , однак повторно 29.11.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 в пункті її постійної дислокації в АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_2 залучена до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, а також спекулюючи на тому, що в Україні діє воєнний стан, підозрюваний, розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, може самостійно проявляти ініціативу перед командуванням вказаної військової частини щодо залучення його до виконання завдань у зоні бойових дій, включення останнього до бойових розпоряджень, бойових наказів, що фактично призупинить хід досудового розслідування, унеможливить виконання з солдатом ОСОБА_5 слідчих (розшукових) дій взагалі, та таким чином перешкоджатиме кримінальному провадженню. Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 спрямований на грубе порушення порядку проходження військової служби, та в ході досудового розслідування встановлено ще один факт самовільного залишення військової частини тривалістю понад три доби. У випадку добровільної згоди військовослужбовця ОСОБА_5 , повернутися для проходження військової служби в Збройних Силах України у іншу військову частину, як такого, що скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 , не виключено, що останній може вчинити повторне самовільне залишення військової частини або дезертирство. Крім цього, слід врахувати, що стосовно ОСОБА_5 15.10.2025 скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 за ч. 2 ст. 309 ККУкраїни для розгляду до Стрйиського міськрайонного суду Львівської області, та він неодноразово притягався за такого роду правопорушення, покарання за які відбув, що вказує про ризик вчинення також інших кримінальних правопорушень у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу. Згідно абзацу 8 частини 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402, 405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Позиція сторони обвинувачення в суді.

Старший слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, навівши мотиви зазначені у ньому, просить його задоволити та зазначила, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, наявними є ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та навів обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція сторони захисту в суді.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд не застосовувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, військову службу покинув, оскільки необхідно було здійснювати догляд за бабусею, після смерті його батька.

Захисник ОСОБА_6 просить суд в судовому засіданні у випадку застосування запобіжного заходу визначити мінімальний розмір застави або відмовити в обранні запобіжного заходу та врахувати доводи підозрюваного щодо необхідності догляду за бабусею, яка на даний час хворіє. Вважає, що підозра не обгрунтована, а ризики стороною обвинувачення не доведені.

Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Заслухавши слідчу, яка підтримала клопотання, думку прокурора, який вважає за потрібне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, думку підозрюваного та його захисника, які просять не застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 .

Так, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 18.12.2024 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (кримінальне провадження №0000414).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку, що слідча та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_5 /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/, що підтверджується, зокрема: повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_7 від 18.12.2024; допитом свідка ОСОБА_8 від 15.05.2025; наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_9 № 147 від 22.05.2023; листом відповіддю начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_10 від 24.10.2025; наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 322 від 21.11.2024; наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 330 від 29.11.2024; довідкою - доповіддю № 9088 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 від 29.11.2025; допитом свідка ОСОБА_12 від 14.10.2025; допитом свідка ОСОБА_13 від 14.10.2025.

Таким чином, на даній стадії слідча та прокурор навели переконливі факти того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінуються.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати особу підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, беручи також до уваги суспільну небезпеку діяння, яке інкримінується останньому, його тяжкість, умови воєнного стану, враховуючи, що підозрюваний не вперше самовільно покинув військову частину. Так, ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2025 у справі №452/4350/25, ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. При цьому зобов`язано ОСОБА_5 не пізніше 72 годин прибути до розташування ВЧ НОМЕР_2 , однак вказаного обов`язку ОСОБА_5 , який надав добровальну згоду на повернення до військової частини, не виконав.

Крім цього, як вбачається, з довідки ІЦ, стосовно ОСОБА_5 15.10.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 за ч. 2 ст. 309 ККУкраїни направлено для розгляду до Стрйиського міськрайонного суду Львівської області.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, у разі доведення його вини та винесення обвинувального вироку може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також на свідка ОСОБА_8 , яка є його бабусею, з метою зміни останніми показів наданих під час досудового розслідування вищевказаного кримінального правопорушення. За таких обставин, підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу ніж запропонований стороною обвинувачення, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами, особисто, шляхом залучення третіх осіб, шляхом використання засобів зв`язку, що надасть ОСОБА_5 змогу незаконно вплинути на свідків шляхом примусу, погроз, умовлянь, прохань з метою зміни вказаними учасниками процесу показів наданих слідчому.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, солдат ОСОБА_5 , після вчинення 14.10.2023 самовільного залишення з військової частини НОМЕР_1 (ЄРДР №0000269), відповідно до Закону України № 4087-ІХ від 21.11.2024, повернувся 21.11.2024 на службу до військової частини НОМЕР_2 , однак повторно 29.11.2024 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 в пункті її постійної дислокації в АДРЕСА_3 .

Згідно абзацу 8 частини 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402, 405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст.177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч.2 ст.183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, зважаючи на обставини, наведені вище, не вбачає підстав для застосування поряд з запобіжним заходом у виді тримання під вартою застави.

Керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволити.

Підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Журавно Жидачівського району Львівської області, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , жителю: АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , з 21.11.2024 зарахованого на продовольче забезпечення та тимчасовий облік до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), у військовому званні солдата, згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2025 звільненого від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» - шістдесят днів з 06 листопада 2025 року по 04 січня 2026 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 06 листопада 2025 року 10 год. 05 хв.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено о 16:15 год. 07 листопада 2025 року.

Копію ухвали після виготовлення повного тексту надіслати для відома учасникам кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1