ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника, адвоката ОСОБА_5 , ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2025 року за № 0000570, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Суворово Вулканештського району Республіки Молдова, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час проходить військову службу, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Хаджибейського районного суду м. Одеси з Хаджибейської (Малиновської) окружної прокуратури міста Одеси надійшов обвинувальний акт та підписана сторонами угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 04.04.2025 рок, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у тому, що він у невстановлений час, у невстановленому місці та за невстановлених обставин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою та мотивом носіння та користування вилученим з обігу майном без законних підстав та без отримання дозволу, передбаченого п. п. 2, 4, 9, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, та главами 2, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 придбав шляхом знахідки, та незаконно почав носити з собою без передбаченого законом дозволу холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме касет.

Надалі, 04.04.2025, приблизно о 09 годині 47 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою та мотивом носіння, користування вилученим з обігу майном без законних підстав та відповідного дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи при собі в кишені своєї куртки, кастет, проходячи неподалік будинку № 29 по вулиці Мельницька, в місті Одесі, був зупинений працівниками УПП ДПП в Одеській області. В подальшому, відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» в ході поверхневої перевірки ОСОБА_4 , працівниками УПП ДПП в Одеській області виявлено предмет, зовні схожий на кастет.

В подальшому, на місце події викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, після чого слідчим 04.04.2025 в період часу з 11 години 08 хвилини до 11 години 15 хвилини проведено огляд місця події в ході якого виявлено та вилучено кастет, який ОСОБА_4 , носив при собі в кишені своєї куртки, без передбаченого законом дозволу, та, який належать до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастета, без передбаченого законом дозволу.

28.05.2025 року між прокурором Хаджибейської (Малиновської) окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000570 від 04.04.2025 року, та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 , в присутності його захисника, адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення (підозри), всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого (підозрюваного) та фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений (підозрюваний) ОСОБА_4 , при укладенні угоди, зобов`язався беззастережно та в повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, вчиненого ним за встановлених під час досудового розслідування обставин.

Також, при укладенні угоди, узгоджено міру покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, а саме покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 263 КК України у виді у виді двох років позбавлення волі з застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України на розсуд суду, а також застосування спеціальної конфіскації до майна, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинуваченому (підозрюваному) ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана обвинуваченим (підозрюваним), його захисником та прокурором.

Так, під час підготовчого судового засідання прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи застосувати спеціальну конфіскацію, відповідно до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , під час підготовчого судового засідання повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом. При цьому, він винуватим себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнає беззаперечно, також визнає всі обставини формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється, зазначає про добровільність своєї позиції. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні підтвердив добровільність згоди свого підзахисного, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Дослідивши зміст обвинувального акту та зміст угоди, вислухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України - якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надсилається до суду та розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди.

Згідно з п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків чи злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що відповідно до приписів ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 263 КК України є нетяжким злочином.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_4 та те, що внаслідок його вчинення завдана шкода лише державним інтересам, потерпілих у даному провадженні не має, суд вважає, що прокурором дотримані вимоги щодо підстав та обставин для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при цьому вимоги ст. 52 КПК України також дотримано.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін судового провадження, суд переконався, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, наслідки її не виконання, а також узгоджену міру покарання, яка буде до нього застосована у разі затвердження угоди судом.

При вирішенні питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

З врахуванням викладеного, а також те, що ОСОБА_4 беззаперечно та в повному обсязі визнав свою вину у вчиненому, обставини кримінального правопорушення не оспорював, суд дійшов висновку, що кваліфікація його дій відповідає пред`явленому обвинуваченню, та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Докази по кримінальному провадженню судом не досліджувались, оскільки вирок ухвалюється в порядку, передбаченому главою 35 КПК України, кримінальне провадження на підставі угод.

В судовому засіданні встановлено, що: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Суворово Вулканештського району Республіки Молдова, є громадянином України, сімейний стан неодружений, непрацездатних та неповнолітніх осіб на утриманні не має, без інвалідності, на теперішній час проходить військову службу, позитивно характеризується за місцем проживання, має місце реєстрації, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває; в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, повністю та беззаперечно визнає себе винним у вчиненому, осуджує свою поведінку та виражає готовність нести відповідальність; наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, особи обвинуваченого та істотних для кримінального провадження обставин, крім того сторонами враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами угоди міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Відповідно до ст. 96-1 п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо, зокрема, інше майно було використано як знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, враховуючи положення п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до майна, яке було знаряддям злочину.

Документально підтверджені процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/116-25/8473-ХЗ від 10.04.2025 у сумі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Цивільний позов у даному кримінально провадженні не заявлявся.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, суд не вбачає підстав для обрання будь-якого запобіжного заходу відносно останнього.

Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 травня 2025 року між прокурором Хаджибейської (Малиновської) окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні в присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000570 від 04.04.2025 року за ч. 2 ст.263 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме іспитовий строк, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 вересня 2025 року.

На підставі ч. ч. 1, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини за місцем проходження служби.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 15.04.2025 року, а саме:

-оптичні носії інформації, а саме диск N?1 марки «НР», формату DVD-R, об?ємом 4.7 GB з відеозаписом «ЄРДР 0000570 ОСОБА_7 - 1of2.mp4», та диск N?2 марки «НР», формату DVD-R, об?ємом 4.7 GB 3 відеозаписом «ЄРДР 0000570 ОСОБА_7 - 20f2.mр4», з відео-файлами з нагрудних відеореєстраторів співробітників УПП в Одеській області, які перебували 04.04.2025 у добовому чергуванні у складі екіпажу «Океан-204»- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію, та конфіскувати у власність держави речовий доказ визнаний постановою слідчого від 16.04.2025 року, а саме:

- кастет, поміщений до сейф-пакету № 2280488, який зберігається у камері зберігання ВП№ 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області за квитанцією № 010705.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/116-25/8473-ХЗ від 10.04.2025 в сумі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Вирок може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена;

шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1