Справа № 136/637/25
провадження № 1-кп/136/55/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2026 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі суду міста Липовець, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора про продовження строків застосування раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000138 від 19.06.2023),

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_6 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

інших учасників кримінального провадження

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України.

30.01.2026 прокурором подано до суду клопотання про продовження строків застосування раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання мотивуючи його тим, що є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину покарання якого передбачає виключно позбавлення волів, існує ризик, що обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: у органу досудового розслідування є підстави вважати, що обвинувачений в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які були допитані в якості свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є друзями ОСОБА_5 .

На думку прокурора жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних дій.

Враховуючи суспільний резонанс дій ОСОБА_5 в умовах сьогодення, суспільний осуд, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечили, оскільки, на їх думку, клопотання є необгрунтованим, а зазначені у клопотанні ризики відсутні.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 проти продовження строків застосування раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не заперечувала.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дійшла висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2025 у справі № 127/4345/25 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.04.2025 року, який продовжено ухвалою слідчого судді від 07.04.2025 до 05.06.2025 включно. Ухвалою колегії суддів Липовецького районного суду Вінницької області у даному кримінальному провадженні від 21.05.2025 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до 19.07.2025 року та який 01.07.2025 продовжено відповідною ухвалою суду до 29.08.2025, який згодом продовжено 28.08.2025 ухвалою суду до 26.10.2025, який продовжено ухвалою суду від 21.10.2025 до 19.12.2025 включно, та який продовжено ухвалою суду від 05.12.2025 до 02.02.2026 включно.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Колегія суддів зважає на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Так, згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зі змісту клопотання та наведених у ньому доводів на підтвердження обставин, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України, оцінку якій також було надано при застосуванні стосовно обвинуваченого запобіжного заходу та його продовженні.

Колегія суддів вважає, що ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Такими підставами вважати є суворість покарання передбаченого ч.ч. 4, 6 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або ж довічне позбавлення волі, тобто безальтернативна санкція позбавлення волі на тривалий період часу, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, при цьому, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу тяжкість покарання може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду з урахуванням інших вагомих фактів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Окрім того, колегія суддів при встановленні наявності ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від таких осіб, та приймає як переконливі доводи сторони обвинувачення, що обвинувачений може вчиняти вказані спроби впливу, оскільки свідки по справі, які ще не допитувались в судовому засіданні є друзями обвинуваченого, а потерпіла є неповнолітньою, відтак вірогідність на них впливу є очевидною, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу, з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді.

Водночас, колегія суддів зауважує, що прокурором в ході судового розгляду не доведено наявність ризику, зазначеного у п. 2 ст. 177 КПК України, а саме не наведено жодних конкретних відомостей про те, що у разі звільнення обвинуваченого з під варти у останнього буде наявний фактичний доступ до речей або документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, а також, що обвинувачений буде мати можливість вчинити спроби або матиме наміри знищити, приховати чи спотворити докази, які не надані стороною обвинувачення суду.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, а також зважаючи на те, що тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, колегія суддів приходить до висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу стосовно можливого переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілу та свідків не зменшилися і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі їм запобігти, а відтак забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому строк дії запобіжного заходу слід продовжити, а оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, правових підстав для визначення розміру застави не встановлено.

Враховуючи зазначене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 177-178, 193-199, 331, 372, 392-395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30.03.2026 включно.

Копію даної ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань № 1» для забезпечення її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.02.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_13 ІВАНЕЦЬ