Справа № 333/9560/25
Номер провадження 1-кп/333/917/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001297 від 12.02.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мамаївці, Кіцманського району Чернівецької області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, який перебував на посаді гранатометника військової частини НОМЕР_1 НГУ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді гранатометника 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення ( на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні солдат, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, 08.11.2024 самовільно залишив місце служби - місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя, після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв до 22.12.2024, а саме до дня повернення до військової частини.

Крім того, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді гранатометника 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні солдат, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, 29.12.2024 самовільно залишив місце служби - місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя, після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв до 13.03.2025, а саме до дня повернення до військової частини.

Крім того, ОСОБА_3 проходячи військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді гранатометника 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні солдат, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, 15.03.2025 самовільно залишив місце служби - місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 НГУ у Комунарському районі міста Запоріжжя, після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв до 24.06.2025, а саме до дня повернення до військової частини.

ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця, служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях за ч.5 ст. 407 КК України пояснив, що дійсно він 08.11.2024 року, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині3029 НГУ, самовільно залишив місце служби оскільки йому не подобалось служити в цій військовій частині. 22.12.2024 року його затримали поліцейські на блокпосту та повернули на службу. Але наприкінці грудня 2024 року він знову самовільно залишив військову частину та повернувся лише в березні 2025 року, коли його затримали. Аналогічно вчинив через два дні після повернення та був затриманий 24.06.2025 року. У скоєному щиро кається та бажає далі проходити військову службу в іншій військовій частині, від якої є згода командира про прийняття його на службу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченим ст. 407 ч. 5 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, за місцем служби характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає, щире каяття.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, тривалості періоду, на який обвинувачений залишив військову службу, надання обвинуваченим переваги особистим інтересам перед виконанням обов`язків військовослужбовця ОСОБА_3 , водночас з урахуванням встановлених обставин, які позитивного характеризують ОСОБА_3 , суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити таке на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією вказаної статті кримінального закону для даного виду покарання.

На переконання суду, призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства.

При цьому, відсутні правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України) або ж звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України), адже Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 встановлено заборону для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання, з 04.09.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1