Справа № 136/2218/25
Провадження №11-сс/801/1005/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000140 від 03.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, за клопотанням старшого слідчого Відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пушкіне, Московської області, РФ та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 01.12.2025, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати кожної доби житло, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 01.02.2026 включно з одночасним покладанням обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, достовірно знаючи, що мефедрон, канабіс та PVP-сіль є наркотичними засобами, обіг яких заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, пов`язаних із порушенням правил обігу наркотичних засобів, у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.12.2005, діючи умисно та не маючи відповідної ліцензії, у невстановлений органом досудового розслідування час та невстановленому місці незаконно придбав наркотичні речовини, обіг яких обмежено, які зберігав при собі з метою збуту.

Так, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут наркотичного засобу та психотропних речовин, ОСОБА_8 08.11.2025 у ранковий час домовився із «покупцем» - ОСОБА_11 (особа зі зміненими анкетними даними) про продаж наркотичного засобу та психотропних речовин за грошові кошти в сумі 2300 гривень.

В подальшому, 08.11.2025 приблизно о 08:30, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись у селищі Турбів, Вінницької області по вул. Черняховського, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 зустрівся з покупцем ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів.

Усвідомлюючи незаконність своїх дій та діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, за грошову винагороду у сумі 2 300 гривень, ОСОБА_8 діючи разом із ОСОБА_10 , збув ОСОБА_11 поліетиленовий zip-пакет із речовиною рослинного походження, у висушеному та подрібненому стані зеленого кольору із характерним запахом коноплі, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24417-НЗПРАП від 11.11.2025, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 3,66 г; фольгований згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24416-НЗПРАП від 11.11.2025, є особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС, масою 0,2201 г, та PVP, масою 0,0061 г; порошкоподібна речовина у zip-пакеті білого кольору, яка, згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-25/24433-НЗПРАП, є особливо небезпечною речовиною PVP, масою 0,0015 г.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, збут наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб у зв`язку з чим 27.11.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Старший слідчий СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із клопотанням, яке було погоджене прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 01.12.2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати кожної доби житло, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 01.02.2026 включно з одночасним покладанням обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 1. ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити частково та відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 01.12.2025 року щодо обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання та постановити нову, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів за вчинення якого передбачено суворе покарання, крім цього підозрюваний не має постійного місця роботи, що підтверджує відсутність у нього стійких соціальних зв?язків та відсутність постійного джерела доходу. Менш суворі запобіжні заходи , у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених обов`язків.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора - слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140 від 03.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до місцевого суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було частково задоволено оскаржуваною ухвалою та обрано підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з одночасним покладанням обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України передбачає що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст. 178 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та 7 ст. 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею дотримано вказані вимоги закону.

Так, частково задовольняючи погоджене з прокурором клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Повідомлення про підозру обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: рапортом ст. о/у СКП ОСОБА_12 зареєстрованого 03.06.2025 в ЄО № 6482; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 08.11.2025, який дав покази з приводу придбання у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 08.11.2025 психотропних речовин та наркотичних засобів за ціною 2300 грн; протоколом добровільної видачі та огляду предмета від 08.11.2025 під час якого ОСОБА_11 добровільно видав придбані за 2300 грн. у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 психотропні речовини та наркотичні засоби; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24416-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_11 порошкоподібна речовина є психотропними речовинами, обіг який заборонено 4-ММС масою 0,2201 та PVP масою 0,0061 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24417-НЗПРАП від 11.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_11 речовина рослинного походження є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, масою 3,6 г.; висновком експерта № СЕ-19/102-25/24433-НЗПРАП від 13.11.2025, відповідно до якого вилучена у ОСОБА_11 порошкоподібна речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 0,0015 г.

Доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 307 КК України, є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні клопотання слідчий суддя врахував висновки Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку слідчого судді при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1, 2 ч. 1. ст. 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам. З таким висновком погоджується колегія апеляційного суду.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, зважаючи на кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим суд першої інстанції зробив правильний висновок про часткове задоволення клопотання і застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Таким чином, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з одного боку дасть можливість органу досудового розслідування контролювати підозрюваного на предмет його належної процесуальної поведінки та з іншого надасть можливість підозрюваному реалізувати свої особисті потреби.

Домашній арешт як запобіжний захід відповідає принципу пропорційності, закріпленому у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та дозволяє ефективно обмежити можливість підозрюваного ухилятися від органів досудового розслідування або впливати на свідків, не пов`язуючи це із надмірним втручанням у його право на свободу. Такий захід забезпечує баланс між інтересами правосуддя та правами людини, дозволяючи державі контролювати поведінку особи без її фізичної ізоляції.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_8 не має наміру ухилятися від слідства та суду, що засвідчується добровільною явкою до суду після вручення йому підозри, з метою належного розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, має постійне місце проживання, є особою, яка відповідно до положень КК України не має судимості. Також судом було враховано, що в ході проведеного 27.11.2025 санкціонованого обшуку за місцем проживання підозрюваного заборонених законодавством України предметів, засобів та речовин виявлено не було.

Також орган Національної поліції, який здійснює контроль за виконанням ухвали про домашній арешт, наділений повноваженнями проводити перевірки місця проживання, застосовувати електронні засоби контролю та вимагати пояснення щодо виконання покладених обов`язків. Це створює реальні процесуальні гарантії дотримання встановлених судом обмежень і дозволяє забезпечити дієвість процесу без необхідності тримання особи під вартою.

Доводи апеляційної скарги прокурора про існування ризиків переховування від слідства та впливу на свідків не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки самі по собі ці ризики є декларативними і не підкріплені конкретними доказами, що підозрюваний уже вчиняв або мав намір вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України. Доводи апеляційної скарги прокурора не містять обставин, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили про необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, з матеріалів провадження не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 01.12.2025, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати кожної доби житло, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 01.02.2026 включно з одночасним покладанням обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4