КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/602/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

16 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

На розгляді в Київському апеляційному суді перебуває кримінальне провадження №0000502 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 .

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять (п`ятнадцять) років, з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання з 03.05.2022.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання останнього з 03.05.2022 до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття додаткового обов`язкового покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення його права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять років, обраховувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

На вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками - адвокатами ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 подано апеляційні скарги.

08 грудня 2025 року до суду звернувся захисник ОСОБА_6 із клопотанням про скасування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та негайного його звільнення з-під варти.

Обгрунтовуючи клопотання, захисник вказує, що ОСОБА_7 02 грудня 2025 року з Київського слідчого ізолятора був госпіталізований з інсультом до Свято-Михайлівської клінічної лікарні м. Києва, до відділення нейрохірургії, де того ж числа йому зроблено хірургічну операці. На даний час ОСОБА_7 перебуває в реанімаційному відділенні зазначеного медичного закладу у стабільно важкому стані, та у той же час знаходиться під вартою.

Захисник зазначає, що перебування ОСОБА_7 під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» негативно вплинуло на стан його здоров'я і могло потягнути фатальні наслідки з причин несвоєчасного надання медичної допомоги.

Заслухавши клопотання, думку обвинуваченого та захисників, які підтримали клопотання та просили його задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 судом першої інстанції визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавленні волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, на строк п`ятнадцять (п`ятнадцять) років, з конфіскацією майна.

Цим же вироком, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після: засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

Наведене свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який, хоч і не набрав законної сили, однак, яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

Отже, тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою за вироком Печерського районного суду м. Києва від 24.02.2023, яким обвинуваченому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, є обґрунтованим.

Більш того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , той факт, що перевірка наявних у справі доказів вчинення ним кримінально-караного діяння на предмет належності, допустимості та достовірності за апеляційними скаргами сторони захистуапеляційним судом ще не завершена, та з огляду на те, що судом першої інстанції ухвалений обвинувальний вирок і ОСОБА_7 , розуміючи невідворотністьпризначеного покарання, яке пов`язане виключно з реальним і тривалим його відбуванням, може переховуватися від суду, колегія суддів приходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6-, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. При цьому, вказана норма Рішенням Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року визнана такою, що відповідає Конституції України.

Так, у вищевказаному рішенні, Конституційний Суд зауважив, що застосування за ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану запобіжного заходу у виді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою дійсно є законним й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження, зокрема, в умовах воєнного стану, а тому вважає вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно рішення Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року за ч. 6 ст. 176 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Тому, враховуючи вищевказане рішення Конституційного Суду № 7-р(II)/2024 від 19.06.2024 року, а також те, що частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено саме право, а не обов`язок суду не визначати розмір застави, тоді як автоматична відмова у застосуванні застави без врахування всіх обставин кримінального провадження є порушенням вимог п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 перебуває на обліку в Київській міській медичній частині з діагнозом: ОСОБА_13 . Стан після операції Бентала (протезування аортального клапану та висхідної аорти, 2016 рік. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ст., ризик високий та ін.). За останні півроку стан здоров`я ОСОБА_7 значно погіршився, що підтверджується наявною у провадженні медичною документацією, а саме, довідкою КНП «Центр ЕМД та МК» від 02.09.2025, яка підтверджує факт виклику карети ШМД до суду апеляційної інстанції та надання медичної допомоги ОСОБА_7 , пов`язаної з лікуванням високого артеріального тиску у останнього. Наведені обставини стали підставою для постановлення 02.09.2025 року судом апеляційної інстанції ухвали про зобов`язання начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» та завідуючого Київської міської медичної частини Філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально - виконавчої служби України в м.Києві та Київській області організувати проведення невідкладного медичного обстеження ОСОБА_7 . Проте, таке обстеження, за повідомленням Київської міської медичної частини, станом на 10.11.2025 року не було проведено, оскільки відповіді з КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва на адресу Київської міської медичної частини не надходило. Разом з тим, згідно з довідкою КНП «Свято - Михайлівська клінічна лікарня м. Києва № 1207 від 05 грудня 2025 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого 3000761 вбачається, що ОСОБА_7 в період з 02.12.2025 по 09.12.2025 перебував у вказаній установі на стаціонарному лікуванні з наступними захворюваннями: церебро-васкулярна хвороба. Ішемічний інсульт в басейні правої СМА ( 02.12.2025), тромбоз правої СМА 902.12.2025), ГХ - ІІІ ст., 3 ст., ризик 4. Гіпертрофія міокарду ЛШ. Ускладнений гіпертонічний криз (02.12.2025). Стан після операції 02.12.2025 транслюмінальна тромбоктомія. Лівобічний глибокий геміпарез.

В судовому засіданні 16 грудня 2025 року ОСОБА_7 знову стало погано, у зв'язку з чим було викликано швидку медичну допомогу та йому знову було надано медичну допомогу у зв'язку з високим артеріальним тиском, що підтверджується відповідною довідкою.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що тримання ОСОБА_7 під вартою без визначення розміру застави неможливо визнати на даному етапі апеляційного розгляду та з врахуванням стану здоров`я ОСОБА_7 законним обмеженням конституційного права на свободу та особисту недоторканність людини, а тому доходить висновку про застосування до нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При цьому, вирішуючи питання щодо необхідного розміру застави, колегія суддів враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, даних про особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров'я, конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, тяжкість призначеного йому вироком суду покарання, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 грн. Саме вказаний розмір застави, на думку колегії суддів, буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити частково та на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 376,176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу - задовольнити частково.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п'ять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (надавач послуг: Київський апеляційний суд, ; номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186; банк надавача послуг: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820172, платник: прізвище, ім`я, по батькові особи-платника повністю, призначення платежу: Застава за (Прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої вноситься застава повністю), дата/місяць/рік народження, по справі (номер справи) в Київському апеляційному суді).

У разі внесення застави, ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно та зобов`язати останнього з`явитися до суду за першою вимогою у рамках цього кримінального провадження та відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання (у випадку наявності) до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) чи інші документи, які дають право виїзду за кордон.

Визначити строк дії, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов'язків протягом двох місяців з дня внесення застави.

Після внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений ОСОБА_7 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки до суду. У разі невиконання заставодавцем вказаного обов`язку, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин чи не повідомить про причини неявки, або порушить інші, покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3