провадження № 11-сс/991/45/26
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представників власників майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

власника майна - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.12.2025 р., -

в с т а н о в и л а:

23.12.2025 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга, яку того ж дня призначено до розгляду (т. 9 а.с. 95).

До початку апеляційного розгляду прокурором подані зміни та доповнення до апеляційної скарги (т. 9 а.с. 125-130).

1.Короткий зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 15.12.2025 р. у об`єднаному слідчим суддею провадженні за клопотаннями прокурора ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого під час обшуків об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності або користуванні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , відмовлено у їх задоволенні у повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, 23.12.2025 року прокурором подано апеляційну скаргу, а 29.12.2025 року - зміни та доповнення до неї, у яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової, якою слід призначити новий судовий розгляд окремо кожного з клопотань про арешт майна іншим складом суду, або ж задовольнити частково клопотання прокурора та накласти арешт на майно, вилучене під час обшуків об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності або користуванні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 .

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, слідчий суддя порушив порядок розгляду клопотань про арешт майна, оскільки з власної ініціативи за відсутності правових підстав та повноважень об`єднав матеріали чотирьох окремих проваджень за клопотаннями прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265, зокрема, провадження № 1-кс/991/12991/25, № 1-кс/991/12992/25, № 1-кс/991/12993/25 та № 1-кс/991/12994/25, в одне провадження - № 1-кс/991/12991/25 (справа № 991/12894/25). За твердженням прокурора, об`єднавши чотири судові справи, слідчий суддя безпідставно розкрив інформацію, що містилася у кожному клопотанні про арешт майна, набагато ширшому колу осіб, аніж ті, прав та обов`язків яких стосувалися ці клопотання. Відтак, слідчий суддя допустив істотне порушення процесуального закону, що призвело до неправильних висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, по суті тих питань, що мали бути предметом судового контролю під час окремого розгляду клопотань про арешт майна. Вказане, на думку прокурора, може бути виправлене лише шляхом скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду кожного з клопотань про арешт майна окремо.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора стосуються незгоди з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, по суті клопотань - зокрема, щодо недоведеності наявності ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відсутності документального підтвердження розміру завданої шкоди, окрім посилань на загальний обсяг реєстрації в період з 01.10.2024 до 14.02.2025 р.р. за рішенням комісії ДПС податкових накладних підприємствами «групи Лейві» на загальну суму ПДВ 22 млн. грн., що не може бути розцінене як реальне заподіяння тяжких наслідків, невизнання речовими доказами електронних носіїв інформації (мобільних телефонів та ноутбуків), вилучених у ході обшуків, а також щодо відхилення слідчим суддею як доказу протоколу огляду від 05.09.-21.10.2025 р., у якому описано низку зустрічей між представниками компаній «групи Лейві» - ОСОБА_16 і народним депутатом ОСОБА_17 та службовими особами Державної податкової служби України. Також, слідчий суддя безпідставно зазначив про відсутність ознак, які можуть ідентифікувати один з вилучених телефонів як речовий доказ, втім протокол обшуку від 10.12.2025 р. містить всі його ідентифікуючі ознаки.

Сукупність наведеного, на думку прокурора, свідчить про постановлення слідчим суддею неправомірного судового рішення та необхідність його скасування.

2.Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Додатково зазначив, що слідчий суддя вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки всупереч вимогам процесуального закону об`єднав у одне провадження чотири окремі клопотання про арешт майна стосовно різних осіб, що є істотним порушенням вимог КПК України. Посилання слідчого судді на відсутність реальних завданих збитків також є безпідставним, оскільки у даному кримінальному провадженні наразі не повідомлено про підозру жодній особі. За таких обставин, наполягав на скасуванні оскаржуваної ухвали.

Представники власників майна ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проти апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її безпідставність. Зазначили, що у клопотаннях прокурора відсутні обґрунтування та підтвердження ключових ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Крім того, відсутнє обґрунтування органу досудового розслідування про наявність реальних збитків. Відтак, дане провадження не підслідне НАБУ, а тому будь-які клопотання про арешт майна не підсудні ВАКС. Наголосили, що КПК України не забороняє слідчому судді об`єднувати судові справи за клопотаннями про арешт майна. Вважають, що апеляційна скарга не містить належних доводів, які б були підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали.

Власник майна ОСОБА_10 підтримав позицію своїх представників.

Представник власника майна ОСОБА_18 - адвокат ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що об`єднання клопотань про арешт майна в одне провадження не суперечить процесуальному закону та має на меті економію процесуального часу.

Власник майна ОСОБА_13 та його представник - адвокат ОСОБА_19 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явились. 06.01.2026 року адвокат ОСОБА_19 надіслав письмові заперечення проти апеляційної скарги прокурора, в яких просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Апеляційний розгляд просив здійснювати за їх відсутності (т. 9 а.с. 137-142).

Власники майна ОСОБА_20 , ОСОБА_11 та представники власників майна - адвокати ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертались. Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не перешкоджає судовому розгляду. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності вищевказаних учасників.

3. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

До Вищого антикорупційного суду надійшли чотири клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265, зокрема майна, вилученого у ході обшуку: 1) квартири, яка перебуває у власності ОСОБА_11 , а саме: мобільних телефонів iPhone, iPhone 16 Pro (справа № 991/12894/25, провадження № 1-кс/991/12991/25); 2) квартири, що перебуває у власності ОСОБА_12 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_13 , а саме: трьох мобільних телефонів iPhone Xs Max, iPhone 15 Pro Max, iPhone 11 Pro Max (справа № 991/12895/25, провадження № 1-кс/991/12992/25); 3) квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_14 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_15 , а саме: мобільного телефону Samsung Fold 6 (справа № 991/12896/25, провадження № 1-кс/991/12993/25); 4) квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_23 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_10 , а саме: мобільного телефону Redmi, двох флеш-накопичувачів, ноутбуку Asus (справа № 991/12897/25, провадження № 1-кс/991/12994/25).

Ухвалою слідчого судді від 12.12.2025 р., постановленою без виклику учасників, матеріали проваджень за цими клопотаннями об`єднані в одне, з посиланням на те, що майже усе майно відноситься до однієї категорії - електронні носії інформації, а тому таке об`єднання не порушить права зацікавлених осіб, не ускладнить процес та сприятиме забезпеченню правової визначеності щодо подальшої долі арештованого майна у розумні строки.

За змістом клопотань, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у вказаному провадженні, у ході якого встановлено, що ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія», ТОВ «Україна 2001», ТОВ «Перша подільська енергетична компанія», ТОВ «Зерно експорт», реальним бенефіціарним власником яких є ОСОБА_13 (далі - «група Лейві»), віднесено до переліку платників податку, що відповідають критеріям ризиковості. У подальшому представники компаній «групи Лейві» неодноразово зверталися до Державної податкової служби України щодо виведення з переліку ризикових підприємств цієї групи, а саме: ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», ТОВ «Племзавод імені Шмідта», ПСП «Чапаєвське», ТОВ «Зерно експорт», та розблокування реєстрації податкових накладних за рішеннями відповідних комісій.

Аналізом єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що з 01.10.2024 до 14.02.2025 р.р. Державною податковою службою України за рішеннями комісії зареєстровано податкові накладні, виписані ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод» контрагентам, які входять до «групи Лейві» (ТОВ «Теофіпольська енергетична компанія», ТОВ «Україна 2001», ТОВ «Перша подільська енергетична компанія», ТОВ «Зерно експорт», ТОВ «Племзавод імені Шмідта», ПСП «Чапаєвське») на загальну суму 132 млн. грн., в тому числі 22 млн. грн. схемного ПДВ.

Разом з цим, ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод» виведено зі списків ризикових підприємств лише 14.02.2025 року на підставі рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 р., яке постановою апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 р. залишено без змін. Відтак, у вказаний період головою комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Хмельницькій області забезпечено неприйняття рішення про повернення підприємства до списку ризикових, після виконання вимог рішення суду (як це раніше відбувалось 09.05.2024 року), реєстрацію податкових накладних ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», не зважаючи на триваючий процес оскарження судових рішень податковими органами. Крім цього, 04.02.2025 року щодо двох підприємства «групи Лейві» головою комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Миколаївській області також забезпечено прийняття рішень про невідповідність критеріям ризиковості, а саме: ТОВ «Племзавод імені Шмідта» та ПСП «Чапаєвськке».

За твердженням прокурора, особи, що займають керівні посади в Державній податковій службі України, зловживаючи своїм службовим становищем за попередньою змовою вчинили ряд дій, спрямованих на забезпечення реєстрації податкових накладних та виведення підприємств зі списку ризикових, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для інших юридичних осіб, з використанням службового становища діяли всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам у вигляді не сплати ПДВ на суму не менше 22 млн. грн

Детективами у рамках даного провадження проведено ряд обшуків, зокрема: у квартирі, яка перебуває у власності ОСОБА_11 , у квартирі, що перебуває у власності ОСОБА_12 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_13 , у квартирі, що знаходиться у власності ОСОБА_14 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_15 , у квартирі, що знаходиться у власності ОСОБА_23 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_10 . У ході вказаних обшуків вилучено електронні носії інформації, які самі по собі або в сукупності з іншими матеріалами можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються в рамках даного провадження.

Постановами детектива від 11.12.2025 р. вилучене майно визнано речовими доказами.

Як на правові підстави для застосування арешту майна, сторона обвинувачення у клопотаннях посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України (арешт майна з метою збереження речових доказів).

Вирішуючи питання, визначені у ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність наявності ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що унеможливлює арешт вилученого майна. Зокрема, з матеріалів клопотання не вбачається зловживання службовим становищем працівниками Державної податкової служби України всупереч інтересам служби та ознаки мети отримання неправомірної вигоди, оскільки згадані у клопотаннях зустрічі між представниками компаній «групи Лейві» - ОСОБА_24 і народним депутатом ОСОБА_17 та службовими особами Державної податкової служби України ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 стосувались винятково консультативного обговорення фактів блокування податкових накладних за рішеннями комісій регіонального рівня та збільшення податкового навантаження для запобігання такого подальшого блокування. Крім того, зазначив, що у матеріалах клопотань відсутні докази належності ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 до складу комісії центрального рівня, та відсутні відомості щодо обсягу повноважень цих посадових осіб, які уможливлювали б встановлення ознаки «всупереч інтересам служби» шляхом протиправного блокування чи розблокування податкових накладних підприємств «групи Лейві». На думку слідчого судді, ці посадові особи як працівники центрального апарату ДПС України не входили до складу комісій регіонального рівня, дії яких оскаржувались у судовому порядку підприємствами так званої «групи Лейві», за результатами чого такі дії були визнані протиправними.

Відмовляючи у накладенні арешту на вилучене під час обшуків майно, слідчий суддя зазначив, що розмір предмету або шкоди, гіпотетично завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 364 КК України, для можливості кваліфікації діяння як злочину для підслідності НАБУ, а також здійснення судового контролю слідчими суддями ВАКС, у 2024-2025 р.р. повинен становити не менше 15 140 000 грн. Натомість, прокурором не надано документального підтвердження розміру завданої шкоди, окрім посилань на загальний обсяг реєстрації у період з 01.10.2024 до 14.02.2025 р.р. за рішенням комісії ДПС України податкових накладних підприємствами «групи Лейві» на загальну суму ПДВ 22 млн. грн., що не може бути розцінене як реальне заподіяння тяжких наслідків.

Також, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення під час обшуків мобільних телефонів, флеш-носіїв і ноутбуку як пристроїв - носіїв інформації, оскільки зі змісту протоколів обшуків вбачаються винятково твердження детективів про наявність невідомих видалених повідомлень на мобільних телефонах, тим самим фактично констатовано відсутність доказів фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як і відсутність фактів обмеження власниками доступу до вказаних носіїв інформації шляхом наявності системи логічного захисту.

Підсумовуючи свої висновки, слідчий суддя зазначив, що у клопотаннях прокурора належним чином не обґрунтована відповідність майна, на яке прокурор просив накласти арешти, критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак, відсутня правова підстава арешту цього майна.

4.Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та заперечення представників власників майна, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого у ході обшуку квартири, що перебуває у власності ОСОБА_25 , зокрема: мобільних телефонів iPhone, iPhone 16 Pro (справа № 991/12894/25) (т. 1 а.с. 1-7).

Цього ж дня до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого у ході обшуку квартири, що перебуває у власності ОСОБА_12 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_13 , зокрема: трьох мобільних телефонів iPhone Xs Max, iPhone 15 Pro Max, iPhone 11 Pro Max (справа № 991/12895/25) (т. 2 а.с. 1-9).

В цей же день до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого у ході обшуку квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_14 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_15 , а саме: мобільного телефону Samsung Fold 6 (справа № 991/12896/25) (т. 3 а.с. 1-8).

Крім того, цього ж дня до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого у ході обшуку квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_23 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_10 , а саме: мобільного телефону Redmi, двох флеш-накопичувачів, ноутбуку Asus (справа № 991/12897/25).

Ухвалою від 12.12.2025 р. слідчим суддею об`єднано матеріали проваджень № 1-кс/991/12991/25, № 1-кс/991/12992/25, № 1-кс/991/12993/25, № 1-кс/991/12994/25 в одне - за № 1-кс/991/12991/25 (справа № 991/12894/25). Так, посилаючись на положення ч. 1 ст. 217, ч. 1 ст. 334 КПК України та на дискрецію суду у вирішенні питання про можливість об`єднання матеріалів кримінальних проваджень (судових справ), враховуючи, що вищевказані матеріали клопотань прокурора про арешти майна подані в межах одного кримінального провадження № 0000265, а також те, що вони містять аналогічні матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення повного та ефективного судового розгляду, а також з метою досягнення розумності строків розгляду та процесуальної економії часу, доцільним буде об`єднати провадження за клопотаннями прокурора про арешти майна, належного чотирьом різним особам, в одне провадження. Слідчий суддя також зазначив, що таке об`єднання не обмежить права учасників провадження, не ускладнить процес та позитивно вплине на якість та ефективність здійснення судового провадження (т. 3 а.с. 2).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора в частині відсутності правових підстав для об`єднання клопотань про арешт майна та їх подальшого спільного розгляду, колегія суддів погоджується з тим, що об`єднання чотирьох окремих клопотань про арешт майна у одне провадження, здійснене слідчим суддею на власний розсуд, суперечить вимогам кримінального процесуального закону та є грубим порушенням його вимог.

Постановляючи ухвалу про об`єднання вказаних проваджень, слідчий суддя безпідставно застосував положення ч. 1 ст. 217 КПК України, при цьому не врахувавши, що дана норма регламентує порядок об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування прокурором і не наділяє такими повноваженнями слідчого суддю під час здійснення ним функції судового контролю.

Виходячи зі змісту положень ст. 217 та ст. 334 КПК України, колегія суддів констатує, що чинний кримінальний процесуальний закон не допускає прийняття слідчим суддею рішень про об`єднання чи виділення матеріалів клопотань як в одному, так і у різних кримінальних провадженнях, при цьому, вказані норми КПК України не підлягають розширеному тлумаченню.

Крім того, колегія суддів зазначає про невідповідність фактичним обставинам провадження твердження слідчого судді про те, що майже усі матеріали клопотань про арешт майна містять аналогічні матеріали досудового розслідування, чим обґрунтовувалась необхідність їх об`єднання та подальшого спільного розгляду. Натомість, до клопотань про арешт майна долучені копії як аналогічних матеріалів досудового розслідування, так й низка інших, які стосуються конкретного майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, а також щодо конкретних осіб, у яких воно було вилучено.

Безпідставним є і посилання слідчого судді на те, що об`єднання чотирьох клопотань в одне провадження не порушить прав зацікавлених осіб та не ускладнить процес. Навпаки, за результатами розгляду об`єднаного провадження за клопотаннями про арешт майна слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вдався до узагальнених висновків відносно майна всіх чотирьох власників, підкріпивши їх здебільшого мотивами про відсутність обов`язкових ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, замість правових висновків, не надавши оцінку окремо доводам кожного з чотирьох клопотань та обставинам, що підлягають врахуванню у відповідності до положень ст. ст. 170, 173 КПК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя вийшов за межі наданих йому процесуальних повноважень та здійснив об`єднання чотирьох окремих клопотань про арешт майна, власниками якого є чотири різні особи, які розглянув спільно в об`єднаному провадженні, допустивши при цьому істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які позбавляють суд апеляційної інстанції можливості самостійно надати оцінку доводам апеляційної скарги прокурора по суті тих питань, які мають бути предметом судового контролю під час розгляду клопотання про арешт майна.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, відповідно до яких обмеження повноважень суду апеляційної інстанції в частині рішень, які можуть бути постановлені за наслідком апеляційного розгляду, застосовуються у разі здійснення апеляційного перегляду ухвал слідчого судді чи суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У випадку здійснення апеляційного перегляду за наслідком розгляду апеляційної скарги на інші рішення слідчих суддів, суду апеляційної інстанції слід керуватись загальними положеннями ч. 1 ст. 407 КПК України, згідно з якими за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін, змінити ухвалу, скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу, скасувати ухвалу і закрити кримінальне провадження, скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вказане, на переконання колегії суддів, може бути виправлене лише шляхом скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду клопотань про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265 від 14.05.2025 р.

Під час нового розгляду кожне із клопотань про арешт майна, безпідставно об`єднаних ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.12.2025 р., слід здійснити окремо, та надати належну оцінку доводам, викладеним у клопотаннях, із подальшим прийняттям рішень згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, за наявності безумовних підстав для скасування оскаржуваної ухвали, підстави для надання детальної оцінки іншим доводам апеляційної скарги прокурора відсутні.

В той же час, колегія суддів змушена звернути увагу на висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, зокрема: про недоведеність наявності обов`язкових ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відсутність доказів належності ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 до складу комісії центрального рівня, та відсутність відомостей щодо обсягу повноважень таких посадових осіб, що унеможливлює встановлення ознаки «всупереч інтересам служби» шляхом протиправного «блокування» чи «розблокування» податкових накладних підприємств так званої «групи Лейві», а також ненадання прокурором належного документального підтвердження розміру завданої шкоди, окрім посилань на загальний обсяг реєстрації в період з 01.10.2024 до 14.02.2025 р.р. за рішенням комісії ДПС податкових накладних підприємствами «групи Лейві» на загальну суму ПДВ 22 млн. грн., що не може бути розцінене як реальне заподіяння тяжких наслідків.

Такі висновки під час розгляду клопотань про арешт майна на стадії досудового розслідування є передчасними, оскільки досудове розслідування фактично і здійснюється з тією метою, аби встановити всі елементи відповідного складу злочину, а також всі його кваліфікуючі ознаки. Крім того, остаточна оцінка наявності або відсутності обов`язкових ознак складу кримінального правопорушення може бути надана лише під час розгляду кримінального провадження по суті. Більше того, як слушно під час апеляційного розгляду наголосив прокурор, наразі у даному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а відтак, констатація слідчим суддею відсутності заподіяних тяжких наслідків є необґрунтованою.

5. Висновки суду.

Відповідно до ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Оскільки слідчим суддею проігноровано норми кримінального процесуального закону, що призвело до істотного порушення його вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 369-372, 170-173, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.12.2025 р. - скасувати.

Призначити новий розгляд клопотань прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000265 від 14.05.2025 р. у Вищому антикорупційному суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4