Справа №592/4876/22
Провадження №1-кп/592/101/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 00000985 від 08.05.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває вказане кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту 14.04.2021 р. близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні ТЦ «Маячок», що знаходиться за адресою: м. Суми, просп. Курський, 111, побачив раніше не знайому йому громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якої в правій зовнішній кишені куртки, в яку остання була одягнена, помітив мобільний телефон марки XIAOMI Redmi 4А. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на умисне таємне повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисле, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, впевнившись, що його дії є таємними та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 14.04.2021 р. о 12 год. 00 хв. перебуваючи в приміщенні ТЦ «Маячок» за адресою: м. Суми, просп. Курський 111, підійшовши зі спини впритул до ОСОБА_6 та своєю рукою взяв із зовнішньої правої кишені куртки, яка знаходилась на потерпілій, мобільний телефон марки XIAOMI Redmi 4А, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістб якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/5354-ТВ від 13.05.2021 р. складає 1400 грн. Після цього, ОСОБА_4 із місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1400 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження, в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3884-ІХ від 18.07.2024 р., який набув чинності 09.08.2024 р. внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідності з якими дрібним викраденням чужого майна є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2024 р.» з 01.01.2024 р. прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3028 грн. Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 р. дрібним є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 3028 грн., тому враховуючи те, що сума майна викраденого ОСОБА_7 становить 1400 грн. 00 коп., вказане діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не заперечували про закриття кримінального провадження в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_4 діяння за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р. та має зворотну дію в часі, з урахуванням наданої обвинуваченим ОСОБА_4 згоди на закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн (1514 х 2), а відтак суд приходить до висновку, що втратив чинність Закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_4 діяння за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого він обвинувачується, згідно обвинувального акту становить 1400 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн).

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 00000985 від 08.05.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності Законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння задовольнити.

Кримінальне провадження № 00000985 від 08.05.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1