Справа № 354/944/25
Провадження № 1-кс/354/26/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Яремче

Слідча суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Яремчанського міського суду Івано-Франківської області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваної ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000019 від 30.05.2024, -

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з клопотанням, яке погоджено з прокурором Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділенням ВП № 1 (м. Яремче) Надвірнянського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 30.05.2024, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з 18.05.2025 по 01.08.2025 як чергова по вокзалу станції Яремче, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; пунктів 9, 11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148; підпункту 3.5.1 пункту 3.5 розділу 3, розділу 5, 8 Технологічного процесу з надання послуг пасажирам та організації роботи вокзалу станції Яремче виробничого підрозділу «Вокзал станції Івано-Франківськ»; пунктів 1.2, 1.3, 1.5 розділу І; пункту 4.1 розділу ІV; розділів V, VІІ Посадової інструкції; пункту 1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 13.08.2024, перебуваючи 18.05.2025, 21.05.2025, 24.05.2025, 20.06.2025, 24.06.2025, 28.06.2025, 02.07.2025, 06.07.2025, 10.07.2025, 14.07.2025, 18.07.2025, 22.07.2025, 30.07.2025 на добовому чергуванні на добовому чергуванні у вокзалі станції Яремче, діючи за попередньо узгодженим із ОСОБА_7 спільним злочинним планом, умисно не здійснювала на реєстраторі розрахункових операцій (РРО) реєстрацію усіх розрахункових операцій при наданні послуг із зберігання багажу відвідувачів та не фіксувала в офіційних документах вокзалу прізвища усіх відвідувачів кімнати зберігання багажу і суми отриманих від них готівкових коштів, при цьому ОСОБА_4 для власного обліку та неофіційної звітності для ОСОБА_7 , записувала прізвища усіх відвідувачів кімнати зберігання багажу та суми отриманих від них усіх готівкових коштів за зберігання їх багажу в своєму особистому зошиті.

Надалі, отримані вказані вище необліковані готівкові кошти ОСОБА_4 , передавала ОСОБА_7 , частину з яких остання на власний розсуд повертала ОСОБА_4 , в якості «винагороди», а решту забирала собі.

В період з 18.05.2025 по 01.08.2025, ОСОБА_4 , за попередньою змовою із начальником вокзалу станції Яремче ОСОБА_7 та з відома ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, заволоділа, згідно висновку експертів № 29/10-25 від 29.10.2025 комісійної судової економічної експертизи, необлікованими готівковими коштами в сумі 102568 гривень, отриманими ОСОБА_4 протягом вказаного періоду часу за надання послуг із зберігання багажу в кімнаті зберігання багажу вокзалу станції Яремче.

Разом з тим, чергові по вокзалу станції Яремче ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в період з 05.02.2025 по 01.08.2025 з відома ОСОБА_4 , за попередньою змовою із начальником вокзалу станції Яремче ОСОБА_7 , умисно заволоділи, згідно висновку експертів № 29/10-25 від 29.10.2025 комісійної судової економічної експертизи, необлікованими готівковими коштами на загальну суму 466220 гривень, отриманими ними протягом вказаного періоду часу за надання послуг із зберігання багажу в кімнаті зберігання багажу вокзалу станції Яремче.

Таким чином встановлено, що чергова по вокзалу станції Яремче ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно за попередньою змовою із начальником вокзалу станції Яремче ОСОБА_7 та з відома своїх колег чергових по вокзалу станції Яремче ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, в період часу з 05.02.2025 по 01.08.2025, заволоділа разом із вказаними особами грошовими коштами філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 568788 гривень.

Відтак ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

20.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею вищевказаного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується: рапортом оперативного працівника Надвірнянського РВ УСБУ в Івано-Франківській області; протоколами за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протоколами про результати проведення НСРД аудіо-,відеоконтролю осіб; протоколом огляду речей і документів (мобільного телефону); висновком експертів №29/10-25 комісійної судової економічної експертизи та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, досудовим розслідуванням зібрано вагомі докази, які свідчать про те, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і цей ризик є реальним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років і вона усвідомлює неминучість покарання за вчинення такого кримінального правопорушення, у разі доведення її вини під час судового розгляду. Окрім цього, у підозрюваної ОСОБА_4 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий на її ім`я 26.03.2018, з терміном дії до 26.03.2028.

- п. 3 - незаконно впливати на інших підозрюваних ( ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 ), і цей ризик є також реальним, оскільки підозрювана ОСОБА_4 є на даний час підлеглою ОСОБА_7 , та колегою ОСОБА_10 , а також тривалий час працювала із підозрюваними ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , вони знайомі між собою і підтримують дружні відносини.

Враховуючи вище наведені ризики, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи у вигляді особистої поруки, не можливе.

Звертає увагу, що при вирішенні питання про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді застави, слід врахувати, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального корупційного правопорушення, внаслідок якого спричинено шкоду філії «Вокзальна компанія» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 568788 грн.

З огляду на викладене, слідчий просить відповідно до абз. 2 ч. 5 ст.182 КПК України призначити підозрюваній ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі сто сімдесят одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 569 088,00 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав з мотивів викладених в ньому. Звернув увагу на те, що ОСОБА_4 підозрюється у корупційному злочині, скоєному за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підозрювана та захисник у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили, вказавши на безпідставність наведених в ньому ризиків. Захисник просив врахувати, що підозрювана не планує переховуватися від слідства чи впливати на підлеглих працівників, має стійкі соціальні зв`язки. Поряд з цим просив врахувати матеріальний стан підозрюваної, який не дозволяє їй внести заставу у розмірі, в якому просить прокурор, та долучив підтверджуючі документи. Вважає, що є інші способи забезпечити відшкодування завданої шкоди, а запобіжний захід достатньо обрати у виді особистого зобов`язання. Зауважив, що сума застави майже в п`ять разів перевищує суму ймовірно завданих збитків і є неспівмірною, а також непомірною для підозрюваної.

Заслухавши прокурора, підозрювану, захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що 20 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і

Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин.

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Європейський суд з прав людини визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності (ч. 2 ст. 182 КПК України).

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, що застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України містить застереження про те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Таким чином необхідно виокремити обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу у вигляді застави та визначенні її розміру, серед яких: спосіб життя періодичність перетину кордону, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків поза межами країни тощо; сім`я та особи на утриманні для призначення застави суд обов`язково повинен врахувати наявність на утриманні непрацездатних осіб або дітей; наявність або відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або законних джерел доходу (розмір офіційної заробітної плати, надходження від дивідендів, депозити в банках тощо); наявність у підозрюваного власного житла або такого, яке він законно орендує.

Слідча суддя приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у підозрюваного.

У рішенні в справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява 23312/15) Суд вважав, що, зосереджуючись на розмірі шкоди, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не дотрималися зобов`язання навести відповідне та достатнє обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави, як вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції.

ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Магнурас проти Іспанії» від 20.11.2010 зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Слідча суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Окрім того, відповідно до примітки ст. 45 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 КК України, у випадку його вчинення шляхом зловживання посадовим становищем є корупційним.

Наведені обставини у взаємозв`язку з іншими обставинами можуть бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватися від слідства та суду, а твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися, не спростовують висновків слідчого судді щодо об`єктивного існування такого ризику.

Враховуючи вище наведені ризики, обрання іншого запобіжного заходу не можливе, оскільки не може запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, суспільство, особливо в час війни, є особливо чутливим до вчинення посадовими, службовими особами корупційних правопорушень, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу може негативно вплинути та викликати резонанс у суспільстві.

З огляду на вищенаведене, слідча суддя дійшла висновку, про доведеність прокурором наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відтак до підозрюваної слід застосувати запобіжний захід у виді застави.

Також слідчою суддею у даному провадженні встановлено, що відповідно до клопотання про обрання запобіжного заходу, підтриманого прокурором, необхідність визначення застави в розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обгрунтовується виключно тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та розміром ймовірної заподіяної майнової шкоди. При цьому розмір застави, на визначенні якого наполягає прокурор, фактично тотожний розміру ймовірної майнової шкоди.

Згідно долучених захисником документів, підозрювана позитивно характеризується на роботі, її дохід за 2024 рік складає 129 520,008 грн, а за 2025 рік - становить 158 397,62 грн, майна у власності не має, проживає в будинку мами чоловіка.

Такі обставини не дають підстав для висновку, що підозрювана має реальну фінансову можливість сплатити заставу у сумі 569 088,00 грн.

Крім того, встановлення непомірної застави суперечить практиці ЄСПЛ, зокрема справи «Гафа проти Мальти», «Істоміна проти України, та фактично перетворює заставу на безальтернативне тримання під вартою.

З урахуванням обставин скоєння злочину та враховуючи характеризуючі дані особи підозрюваної, її майновий стан, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, з врахуванням принципів розумності і співмірності вважаю, що жодних доказів, які б підтверджували наявність виключних обставин для визначення застави в сумі 569088,00 грн не має, а тому не має підстав вийти за максимальну межу розміру застави, що передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Відтак слід визначити щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 25 (двадцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 (вісімдесят три тисячі двісті) гривень, з покладенням на неї додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 193-196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

у х в а л и л а :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задоволити частково.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0000019 від 30.05.2024 щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 25 (двадцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 83 200 (вісімдесят три тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA0002265.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на строк до 22 березня 2026 року включно:

1)прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із селища Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, в якому вона на даний час зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та спілкуватись з підозрюваними ОСОБА_7 і ОСОБА_10 виключно зі службових питань, пов`язаних з їх трудовою діяльністю на вокзалі станції Яремче;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади діючий паспорт для виїзду за кордон чи інші наявні документи, що дають право на виїзд з України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Яремчанський відділ Надвірнянської окружної прокуратури.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня оголошення ухвали, а підозрюваною протягом 5 днів з дня вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 15:30 год 27.01.2026.

Слідча суддя: ОСОБА_11