У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000908 від 28.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000908 від 28.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

Відповідно до рапорту № 1367 від 20.08.2024 про виявлене кримінальне правопорушення, який надійшов з ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області отримана інформація стосовно громадянки України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Романів, Волинської області, яка причетна до функціонування сталого каналу контрабанди прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлені заходи контролю з країн Європи в Україну, до Київського регіону.

Так, відповідно до відповіді на доручення № 51/9/7/3-2385 від 05.09.2024, яке надійшло з ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, встановлено громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка створила протиправний механізм систематичного ввезення на територію України з приховуванням від митного контролю прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлені заходи контролю.

Під час проведення оперативних заходів отримано дані, що з потенційними клієнтами ОСОБА_4 веде листування за допомогою месенджера «Viber», під час спілкування ОСОБА_4 просить, щоб її переказали передоплату за прекурсор «нітроетан» в розмірі 300 - 900 грн, для цього надає реквізити банківської карти АТ КБ «ПРИВАТБАНК» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відправлення прекурсору «нітроетан» відбувається з використанням послуг перевізника «Нова пошта», відправником зазначається ФОП ОСОБА_6 ,відправлення декларується як «автозапчастини». Для забезпечення безперебійного виконання замовлень ОСОБА_6 використовує офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до рапорту ГУ НП у Волинській області збут прекурсорів здійснюється особами через мережу «Інтернет», в тому числі, на сайті https://avtoex.com.ua/(сайт належить ФОП ОСОБА_6 ) та через Telegram-канал ІНФОРМАЦІЯ_6, після чого відправляється замовникам через ТОВ «Нова пошта». Для забезпечення безперебійної діяльності сайту ОСОБА_6 використовує одне з приміщень, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та в якому ОСОБА_6 облаштував склад для зберігання товарів автомобільного призначення, в тому числі прекурсорів.

Відповідно до рапорту, який надійшов з ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, останніми здійснюється документування протиправної діяльності групи осіб, які причетні до функціонування каналу контрабандного постачання прекурсорів з країн Європейського Союзу до України з метою подальшого збуту на території Київського та інших регіонів нашої держави.

В подальшому, збут прекурсорів здійснюється адміністраторами через телеграм-канал ( ІНФОРМАЦІЯ_3 та через сайт ( ІНФОРМАЦІЯ_4 основним видом діяльності яких являється продаж автозапчастин. Після того, як відбувається замовлення прекурсорів, подальше відправлення здійснюється з використанням можливостей приватної логістичної компанії «Нова пошта».

17.12.2025 органом досудового розслідування,проведений обшук в порядку статті 234 КПК України за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено:мобільний телефон маркиi Phone 14 ProMax,IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_4 який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5

Постановою слідчого від 17.12.2025 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказані речі та документи, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, з метою призначення ряду судових експертиз та збереження речових доказів, та запобігання їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, просять накласти у кримінальному провадженні № 0000908 від 28.08.2024 арешт на майно, вилучене 17.12.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ,а саме:

- мобільний телефон марки iPhone 14 ProMax, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Прокурор у судове засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує. Просить задовольнити та долучити до матеріалів справи протокол огляду мобільного телефону від 02 січня 2026 року.

Володілець майна належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що СУ ГСУ СБУ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000908 від 28.08.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.

17.12.2025 органом досудового розслідування,проведений обшук в порядку статті 234 КПК України за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено:мобільний телефон марки iPhone 14 ProMax, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_4 який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5

Постановою слідчого від 17.12.2025 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у слідчого є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що мобільний телефон міг зберегти на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000908 від 28.08.2024 року.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000908 від 28.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку житла у порядку ст. 234 КПК України, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон марки iPhone 14 ProMax, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1