Номер провадження 1-кп/737/71/25 Справа № 748/2954/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року с-ще Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Куликівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 19.03.2025, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 74 від 10.03.2025 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця 1 взводу охорони 3 роти охорони 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався.

28.02.2025 в період часу з 08:09 год до 08:10 год ОСОБА_6 , перебуваючи в зоні дії базової станції в с. Орлівка Чернігівського району Чернігівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, шляхом вільного доступу, володіючи інформацією від потерпілого ОСОБА_5 про пін-код доступу до мобільного застосунку «FreeBank» АТ «Банк Кредит Дніпро», завантажений та встановлений на мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-А256B/DSN» з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , який є фінансовим до карткових рахунків, відкритих в АТ «Банк Кредит Дніпро» на ім`я ОСОБА_5 , здійснив 2 операції по перерахуванню грошових коштів на загальну суму 23 000 грн з карткового рахунку № НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_5 , на власний картковий рахунок за № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ПУМБ», чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму, оскільки розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

05.03.2025 ОСОБА_6 близько 06:39 год, перебуваючи в зоні дії базової станції в с. Орлівка Чернігівського району Чернігівської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, шляхом вільного доступу, володіючи інформацією від потерпілого ОСОБА_5 про пін-код доступу до мобільного застосунку «FreeBank» АТ «Банк Кредит Дніпро», завантажений та встановлений на мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM- А256B/DSN» з сім-картою мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , який є фінансовим до карткових рахунків, відкритих в АТ «Банк Кредит Дніпро» на ім`я ОСОБА_5 , здійснив 1 операцію по перерахуванню грошових коштів в сумі 19 000 грн з карткового рахунку № НОМЕР_3 , який відкритий на ім`я ОСОБА_5 , на власний картковий рахунок за № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 в АТ «ПУМБ», чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму, оскільки розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

За сукупністю вчиненного дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та зазначив, що матеріальну шкоду потерпілому він не відшкодував, але готовий це зробити за рішенням суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільний позов підтримав, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що в лютому 2025 року в нього заблокувалась банківська картка. Щоб не телефонувати до банку він запитав у свого співслужбовця ОСОБА_6 , чи може він допомогти і надав йому пін код до картки та всі дані. ОСОБА_6 розблокував картку. Через деякий час вранці, коли він спав чи йшов вмиватися, а його телефон в цей час знаходився на зарядці, ОСОБА_6 , знаючи код, знімав з його рахунку гроші. Щодо призначення покарання ОСОБА_6 зазначив, що у складі ЗСУ обвинувачений принесе більше користі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким із учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміновані обвинуваченому діяння повністю доведені і вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану (ч. 4 ст. 185 КК України).

Кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 42000 грн, яка не відшкодована.

IІІ. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено, що він військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 (доброволець), не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності ЧРУП ГУНП в Чернігівській області не притягався, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами.

Згідно з висновками Досудової доповіді, складеної 15.12.2025 Дніпровським районним відділом Державної установи «Центр пробації» у м. Кам`янське стосовно громадянина ОСОБА_6 орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, відсутність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, позицію потерпілого щодо призначення покарання та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та на підставі ст. 75 КК України вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

IV. ВИРІШЕННЯ ЦИВІЛЬНОГО ПОЗОВУ

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 42000 грн та 25000 грн.

В позові зазначено, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, потерпілому було завдано матеріальної шкоди в розмірі 42000 грн, яка не відшкодована, а також діями обвинуваченого йому було спричинено глибокі та тривалі моральні страждання, він пережив відчуття несправедливості, недовіри до оточуючих, внаслідок чого він не міг вести активне громадське життя та реалізовувати свої повсякденні звички та бажання.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав повністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як визначено положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Норми ст. 1177 ЦК України вказують, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Розмір матеріальної шкоди (42000 грн), завданої потерпілому протиправними діями ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Оскільки шкода, завдана кримінальними правопорушеннями на час розгляду справи в суді не відшкодована, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання компенсації моральної шкоди особі регулюються Цивільним кодексом України,

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата ВС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. При цьому позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Внаслідок здійснення крадіжки ОСОБА_6 грошових коштів у ОСОБА_5 , останньому було спричинено моральні страждання, в нього виникло відчуття несправедливості та втрати заробленого важкою службою, оскільки позивач є військовослужбовцем і на картковий рахунок, з якого ОСОБА_6 переводив собі чужі кошти, надходили виплати позивачу за службу в ЗСУ, що призвело до недовіри до оточуючих, стресу, порушення нормальних життєвих зв`язків, а також цілком очевидно могло негативно вплинути на мотивацію до несення служби.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, визнання позову цивільним відповідачем, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

V. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

Процесуальні витрати відсутні.

Відомості про речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 42000 (сорок дві тисячі) гривень на відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1