Номер провадження: 11-сс/813/92/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2025, якою в межах к/п № 0000728 від 10.06.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнськ, Миколаївської обл., громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.01.2026 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27.11.2025 із визначенням застави у розмірі 1600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 4844800 грн. відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є небунтованою та такою, що суперечить практиці ЄСПЛ з таких підстав:

- підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, відносини, описані у повідомленні про підозру мають ознаки цивільно-правових відносин. У діях ОСОБА_8 відсутні ознаки корисливого умислу на заволодіння майном інвесторів, оскільки ризики збитків випливають із природи інвестицій у криптовалюту, є загальновідомими та не залежать від волі посередника/трейдера. Окрім того, у повідомленні про підозру відсутні відомості з приводу того, якими саме діями, кому із потерпілих та у якому розмірі була заподіяна шкода саме діями ОСОБА_8

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені;

- слідчим суддею не були враховані ухвали Одеського апеляційного суду, постановлені у вказаному кримінальному провадженні, якими був зменшений розмір застави відносно всіх інших підозрюваних. Окрім того, слідим суддею не обґрунтовано, чому відносно ОСОБА_8 застава зменшена несуттєво та з яких підстави відносно нього є необхідним найбільший розмір застави;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.11.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою або істотно зменшити розмір застави.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просив його задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими невстановленими особами, реалізуючи єдиний спільний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, внаслідок вчинення злочинної діяльності проти власності протягом тривалого часу та на постійній основі, завдали матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , на загальну суму 4 149 657, 39 грн. при обставинах, викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується інформацією, яка надійшла від управління протидії кіберзлочинам в Одеській обл. щодо встановлення групи осіб, які за принципом так званого «кол-центру» організували шахрайську схему заволодіння грошовими коштами значної кількості осіб у заздалегідь обладнаних під «офіси» приміщеннях шляхом обману осіб під приводом інвестування грошових коштів у розвиток нібито підприємницької діяльності фіктивної організації у сфері арбітражу рекламного трафіку та крипто валютних активів, результатами проведення комплексу НСРД; якими зафіксовані здійснення імовірно протиправної діяльності у відповідних офісах, зв`язки між підозрюваними та розподіл ролей між ними, відповідями від представників крипто валютних бірж та подальшими оглядами носіїв інформації; якими задокументований рух коштів від потерпілих через шахрайські крипто гаманці до облікових записів на крипто валютних біржах та карткових рахунків підозрюваних, протоколами огляду речей та документів, які отримані в порядку тимчасового доступу до речей та документів у банківських установах та матеріалами, отриманими за результатами створення спільної слідчої групи між компетентними органами респ. Казахстан та України, результатами проведених обшуків 30.09.2025, за місцями проживання підозрюваних ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також за місцем функціонування так званого «колл-центру», а саме за адресою: АДРЕСА_3 , в ході яких задокументовано здійснення злочинної діяльності, вилучені речові докази, які підтверджують причетність вказаних осіб до шахрайських дій; результатами проведених оглядів комп`ютерної техніки та мобільних пристроїв підозрюваних., в ході яких зафіксовані зв`язки між ними та процес реалізації вчинення кримінальних правопорушень;

Колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, існування ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлене зокрема тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим.

ЄСПЛ у рішенні «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінці ризику переховування.

Апеляційний суд також вважає реальними ризики незаконного впливу на потерпілих та перешкоджання кримінальному провадженню з огляду на порядок отримання пояснень, який передбачений ст. 225 КК України та ту обставину, що органом досудового розслідування перевіряється причетність підозрюваних до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Колегія суддів на підставі налізу наданих матеріалів не виключає існування ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на специфіку інкримінованого злочину, його тривалість та корисливий мотив.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

В той же час, ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, Європейський суд з прав людини послідовно наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і судді зобов`язані розглядати та обґрунтовувати, чому альтернативні запобіжні заходи (застави, домашній арешт, електронний браслет тощо) не є достатніми для забезпечення цілей кримінального провадження.

Це випливає зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини, а рішення у справах, як-от «Цигоній проти України», підкреслюють неприпустимість автоматичного застосування арешту без належного аналізу альтернатив.

Апеляційний суд враховує надану захисником ОСОБА_7 копію протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 12.12.2025, відповідно до якого він під час допиту під відеозапис, надавав ґрунтовні та зізнавальні показання, щодо його ролі та ролі інших підозрюваних при вчиненні шахрайства у зазначеному кримінальному провадженні.

Зазначену обставину, щодо співпраці підозрюваного ОСОБА_8 з органами досудового розслідування також підтвердив прокурор ОСОБА_6 під час апеляційного провадження.

Колегія суддів враховує процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 який надає зізнавальні показання по справі, ту обставину, що обсяг його підозри не збільшувався, раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, має місце проживання.

Більш того, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Окрім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 Конвенції.

Відтак, колегія суддів на підставі аналізу матеріалів провадження приходить до висновку про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 ..

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, оскільки доводи захисника частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на нього, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків на строк досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.11.2025, якою в межах к/п № 0000728 від 10.06.2024 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України продовжено строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.01.2026, із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ст. слідчого СУГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Підозрюваного ОСОБА_8 звільнити з-під варти негайно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого судді, суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними та свідками у зазначеному кримінальному провадженні, визначеними слідчим;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Строк дії ухвали апеляційного суду до 23.01.2026 включно.

Копію ухвали апеляційного суду направити до ГУНП в Миколаївській обл. та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для організації виконання.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4