Справа № 201/565/26
Провадження № 1-кс/201/151/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 від 06 серпня 2025 року, за підозрою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 від 06 серпня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 липня 2025 року, перебуваючи у місті Краматорську Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, маючи злочинний умисел направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, діючи з особистих мотивів, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації території України, - добровільно погодилася надавати допомогу представнику іноземної організації - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є представником ЗС РФ та активно співпрацює з іншими представниками держави-агресора - РФ.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17 липня 2025 року громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Краматорську Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), використовуючивласний акаунт у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , встановила зв`язок із представником іноземної організації - представником ЗС РФОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка використовує акаунт у месенджері «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_8 », зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , в ході подальшого спілкування із якою, почала надавати останній інформацію, дозвіл на поширення якої не надавався та яка не була розміщена у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України, Головним Управлінням розвідки Міністерства оборони України, про переміщення, рух, та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які розміщені на території Краматорського району Донецької області, з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 22 листопада 2025 року, з 12 години 24 хвилини по 12 годину 44 хвилину, громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Краматорську Донецької області, (точне місце під час досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, усвідомлюючи, що вона діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою акаунту в месенджері «Telegram», зареєстрованим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , шляхом надсилання голосових і текстових повідомлень, повідомила представнику ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрованій в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 », інформацію про розміщення військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України, на території, за якими на той час розташовувались підрозділи Збройних сил України, які здійснюють заходи з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, чим надала співробітнику іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлювала, що така інформація буде використана представниками іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України.

Також, 03 грудня 2025 року, о 08 годин 06 хвилин, представник ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрована в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 » шляхом надсилання голосового повідомлення ОСОБА_6 , яка використовує акаунт у месенджері «Telegram» зареєстрованим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , поставила перед останньою завдання здійснити перевірку та повідомити про факт розміщення військовослужбовців Збройних Сил України.

Діючи на виконання поставленого завдання, 03 грудня 2025 року, об 11 годині 37 хвилин, ОСОБА_6 , за допомогою акаунту в месенджері «Telegram», зареєстрованим за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , повідомила представнику ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрованій в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 », про відсутність представників сил оборони України у вищезазначеному закладі освіти.

При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлювала, що така інформація буде використана представниками іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної організації держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15 січня 2026 року о 11 годині 09 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, про що складено відповідний протокол.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що і просить слідчий слідчого суддю.

Водночас, у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та просили обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, оскільки умислу у його підзахисної не було, війну вона не підтримує, тому підозра щодо неї є необґрунтованою та просив також застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації останньої.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала думку свого захисника щодо клопотання, зазначила, що будинок за місцем її реєстрації їй вже не належить, а квартира за місцем її проживання належить колишній дружині її цивільного чоловіка, тож просила визначити цілодобовий домашній арешт за місцем її фактичного проживання. Також підозрювана пояснила, що жодної інформації про розташування військовослужбовців ЗСУ вона не повідомляла, ОСОБА_7 , яка проживає в м. Донецьку і начебто є журналісткою, є її давньою знайомою, з якою вона підтримувала дружню переписку у месенджері Телеграм, під час якої вони обговорювали якісь воєнні події, але конкретної інформації вона не повідомляла і умислу не мала на її розповсюдження.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до таких висновків.

З матеріалів клопотання встановлено, що 06 серпня 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

15 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідча суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме:

- протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 15 січня 2026 року;

-протоколом затримання громадянки ОСОБА_6 від 15 січня 2026 року;

-протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_6 від 15 січня 2026 року;

-протоколом НСРД (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 10 грудня 2025 року (не таємно);

-матеріалами, зібраними оперативним підрозділом.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 могла вчинити інкримінований їй злочин.

Проте слідча суддя наголошує, що лише цієї умови недостатньо для обрання запобіжного заходу і враховує, що у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик знищення, приховування або спотворення ОСОБА_6 будь-яких речей чи документів, що стосуються обставин вчинення даного кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України),тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів, про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування, а саме, маючи доступ до власних облікових записів в застосунку «Телеграм» підозрювана може за допомогою іншого пристрою видалити відповідні дані, які стосуються вчинення нею протиправних дій та повідомити осіб, котрим вона поширювала відповідну інформацію та які також можуть видалити сліди переписок із нею.

Доведений і ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, експерта за провадженням (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, що створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_6 з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також прокурором доведена наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується, тим що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна (ч. 2 ст. 111 КК України).

Доведений і ризик перешкоджання ОСОБА_6 проведення досудового розслідування іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), а саме: зможе попередити інших невстановлених осіб, із котрими вона підтримувала контакт для здійснення протиправної діяльності, про необхідність зміни акаунту чи способів зв`язку, чим унеможливить подальше документування вчиненого злочину.

Також прокурором доведена наявність ризику, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_6 в умовах воєнного стану ініціативно надавала допомогу представнику іноземної держави у веденні підривної діяльності проти України, зважаючи на лояльність підозрюваної до рф, котра здійснює збройну агресію проти України, існує ризик вчинення останньою цього ж злочину, або подібних злочинів.

Інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчою суддею не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, приписами ч. 6 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

За таких обставин, проаналізувавши всі обставини справи, ураховуючи особу підозрюваної, яка раніше не судима, проте не працює, проживає на території, де ведуться активні бойові дії, слідча суддя вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити її належну процесуальну поведінку, а тому клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню. Посилання захисника та підозрюваної щодо можливості застосування менш суворого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки слідчій судді не надано доказів, що власник майна, в якому проживає підозрювана не заперечує проти виконання домашнього арешту в належній йому квартирі, та не доведено, що такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та вона не продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Виходячи з п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Розглядаючи питання щодо обрання підозрюваній альтернативного запобіжного заходу, слідча суддя виходить із того, що частина 3 ст. 176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі.

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваної, її соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, слідча суддя приходить до висновку не визначати підозрюваній альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого за погодженням з прокурором задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 15 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 19 січня 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1