Справа № 521/1307/24
Номер провадження:1-кс/521/3685/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2025 року м. Одеса
У зв`язку з чим просить скасувати арешт на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 надав до суду заяву, відповідно до змісту якої, просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, клопотання підтримав в повному обсязі.
Дізнавач СД відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надала до суду заяву, відповідно до змісту якої, просила розгляд клопотання здійснити за відсутності її та прокурора, не заперечувала проти скасування арешту на майно.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, в яких зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Дія заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Проаналізувавши вищевикладену ухвалу, судом встановлено, що приймаючи рішення про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчій суддя виходив з того, що є необхідність у збереженні та дослідженні речових доказів та що незастосування накладення арешту на нерухоме майно може призвести до наслідків, визначених ч.11 ст.170 КПК України.
Так, встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні, будь-яких аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання арештованого майна для виконання завдання кримінального провадження, суду не надано та відповідно до листа дізнавача відсутні заперечення проти клопотання.
За таких обставин, враховуючи, що подальше збереження арешту на майно матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права власника і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, суд приходить до переконання, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 132, 170,173, 174 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1