Справа № 147/2207/25
Провадження № 1-кс/147/12/26
УХВАЛА

19 січня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000156,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває клопотання слідчого (справа №147/2207/25, провадження №1-кс/147/10/26).

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2026, визначено слідчого суддю ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 15.01.2026 підозрюваний ОСОБА_3 заявив усний відвід слідчому судді ОСОБА_5 від розгляду клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу відносно нього. В судовому засіданні зазначив, що подав до ВРП скаргу на суддю та вчинив публікацію з приводу того, що суддя «не незалежний суддя, а залежний від гілки влади», оскільки побачив як виносяться рішення, а саме упереджено відносно нього. Також ОСОБА_3 підозрює, що у даному суді відбулося втручання в автоматизовану систему, так як три його клопотання попали саме до слідчого судді ОСОБА_5 , а такого бути не може.

Вищезазначена заява про відвід слідчого судді за результатами автоматизованого розподілу справ 16.01.2026 визначена для розгляду судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 .

Про розгляд заяви про відвід слідчого судді було повідомлено учасників кримінального провадження та суддю ОСОБА_5 належним чином.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 підтримав, пояснив, що не довіряє слідчій судді ОСОБА_5 з вищеозначених підстав саме під час розгляду клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу, а не відносно усього кримінального провадження в цілому. Свою позицію доповнив тим, що на його думку слідча суддя діє упереджено із корисливих мотивів або ж під тиском.

Захисник підозрюваного заяву про відвід підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних її підзахисним.

Слідчий суддя ОСОБА_5 повідомлена про розгляд заяви про відвід, в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила розглядати справу за заявою ОСОБА_3 без її участі. У вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні відводу просив відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід слідчого судді без участі осіб, які не з`явилися, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, вислухавши думку учасників, дійшов наступного висновку.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Дані гарантії закріплені в статтях 19, 129 Конституції України, нормами КПК України, ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 2 статті 80 КПК України закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід судді, слідчого судді з підстав, передбачених статтею 75 КПК України.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений положеннями статті 75 КПК України.

Завданням кримінального судочинства є захист прав особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст.2 КПК України).

Судом встановлено, що на розгляді слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 перебуває клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000156, внесеному до ЄРДР 13.10.2025.

Так, положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, що є родичами між собою.

Відповідно до ч.3-5 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Одна з обставин на яку посилається ОСОБА_3 у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , передбачена п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме порушення встановленого ч. 3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Надаючи оцінку доводам заяви про відвід на підставі п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 КПК України, у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, в тому числі, об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду (ч.6 ст. 35 КПК України), затвердженим рішенням Ради суддів України.

Відповідно до п. 2.3.2 Положення визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи (а); пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ (б); розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді (в); визначення складу суду з метою заміни судді (суддів) (г); повторного автоматизованого розподілу судових справ (ґ).

Автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами:

із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження та відповідну спеціалізацію (за наявності) щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу;

для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження;

із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Одночасно з протоколом автоматизованою системою автоматично формується звіт про автоматизований розподіл судової справи між суддями відповідного суду.

Так, на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2026 головуючим суддею для розгляду справи №147/2207/25 визначено суддю ОСОБА_5 .

Зі звіту про автоматизований розподіл, який перебуває у вільному доступі на офіційному веб-сайті «Судова влада України» слідує, що автоматичне визначення судді у справі №147/2207/25 (провадження №1-кс/147/10/26) здійснено 14.01.2026 о 14:19:06.

Посилання заявника щодо порушення автоматичного розподілу справи при визначенні складу суду для розгляду клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000156, як на обставину, що свідчить про порушення порядку визначення судді для розгляду справи і відповідно для його відводу суд оцінює критично та до уваги не приймає. Вся інформація щодо надходження матеріалів у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та про рух справи відображена на веб-сайті судової влади, в тих межах, які визначені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року з подальшими змінами та доповненнями. Слідчого суддю визначено відповідно до вимог КПК України та в порядку, встановленого Положенням про автоматизовану систему документообігу, відповідальним працівником суду в межах його повноважень.

Іншою підставою відводу є те, що у ОСОБА_3 є сумнів у неупередженості слідчої судді. Також він не згодний із процесуальною поведінкою слідчої судді та з ухваленими нею судовими рішеннями.

Варто зауважити, що відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії», суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Підозрюваний ОСОБА_3 свою вимогу про відвід слідчої судді ОСОБА_5 обґрунтовує виключно з підстав не погодження з рішеннями судді, її діями під час розгляду поданих ним клопотань, тобто незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді, що на його переконання є підставою для відводу з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України.

Надаючи оцінку цим обставинам, суд виходить з того, що незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, не можуть бути підставою для відводу.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 17 липня 2020 року у справі № 826/11409/17, де зазначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді.

Таким чином, наведені ОСОБА_3 аргументи стосовно підстав для відводу слідчої судді ОСОБА_5 свідчать саме про його незгоду з процесуальними діями та рішеннями судді, що у значенні вказаних вище вимог закону та роз`яснень Верховного Суду, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Крім того, у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.

Більш того, ні сам підозрюваний, ні сторона захисту не обмежена в оскарженні процесуальних дій та рішень такого судді, слідчого судді в порядку апеляційного провадження, тобто не позбавляється усіх можливостей захисту своїх законних прав та інтересів.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивного розуміння сумнівається в неупередженості судді, не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.

Щодо звернення ОСОБА_3 до ВРП зі скаргою на дії слідчого судді ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Право будь-якої особи звернутися до ВРП, правоохоронних органів з метою захисту своїх інтересів гарантовано Кримінальним процесуальним кодексом України.

Право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування через своїх керівників або представників (стаття 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Реалізація зазначених прав ОСОБА_3 на звернення до зазначених ним органів, а саме до ВРП, не впливає на стан неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 та можливість здійснення нею розгляду справ за скаргами заявника.

Окрім того, варто зауважити, що при розгляді заяви про відвід слідчого судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених законом, які б свідчили про особисту упередженість судді або її необ`єктивність під час розгляду клопотань слідчого, не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

Також, ОСОБА_3 не доведено обставин, які б свідчити про факт порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України при визначенні слідчого судді та які призвели до порушення права особи на доступ до правосуддя та права на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

Підозрюваним у судовому засіданні було вказано, що ним заявлено недовіру слідчій судді ОСОБА_5 саме у розгляді клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою. При цьому судом було роз`яснено зміст ч. 1 ст. 75 КПК України, однак ОСОБА_3 підтримав свою позицію, вказавши, що відвід не стосується усього кримінального провадження.

Аналізуючи вказану позицію, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст.75 та ч. 4 ст. 81 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Отже, означені норми вказують на можливість висловлення недовіри саме у кримінальному провадженні в цілому, а не під час кожної процесуальної дії чи судового розгляду окремо. Тобто, не можна заявляти відвід слідчому судді від кожного клопотання, оскільки це може розцінюватися як зловживання правом на відвід з метою затягування процесу, що призведе до залишення заяви без розгляду, а нерозглянуті відводи не повинні перешкоджати розгляду справи за сутті. Відвід слідчому судді чи судді має стосуватися всього кримінального провадження, а не окремого клопотання, оскільки підстави відводу (упередженість, зацікавленість) стосуються його об`єктивності та неупередженості в усій справі.

Тому, суд вважає, що доцільним буде вирішення питання про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000156 в цілому, як того вимагає КПК України.

З огляду на викладене, заявлений відвід містить оціночні судження та не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_5 передбачених законом, а тому підстав для задоволення відводу не вбачається.

Керуючись статтями 75, 81, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000156, - відмовити.

Ухвала суду є остаточною, оскарженню не підлягає, набуває чинності після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 20.01.2026 о 10.00 год.

Суддя ОСОБА_6