Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/4663/25
Провадження № 1-кп/650/841/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17 грудня 2025 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка клопотання заступника начальника відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001078 від 12.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001078 від 12.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

В ході судового засідання даного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час обрання (застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

18 листопада 2025 року ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області відносно ОСОБА_5 обрано строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 16 січня 2026 року.

У зв`язку із викладеним, на даний час виникла необхідність у продовженні застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як на даний час наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не зменшились, якщо обвинувачений буде залишатись на волі, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, обвинувачений має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи повторно вчинити правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено законом покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, фактично може ухилятися від явки до суду на судовий розгляд. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. За злочин, у скоєнні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 кримінальним законом передбачено покарання від 5 до 12 років позбавлення волі.

Так, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_5 переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинення іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу обвинуваченого та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

За викладених обставин у сукупності, прокурор вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є недостатніми.

Захисник у судовому засіданні вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишив на розсуд суду.

Обвинувачений у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши прокурора, думку обвинуваченого, захисника, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для продовження запобіжного заходу в силу вимог ст. 199 КПК України, є обставини, які свідчать про те, що ризики які виправдовують тримання особи під вартою не зменшились.

Вирішуючи питання про розмір застави суд дійшов таких висновків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти заставодавця у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Суд враховує всі підстави та обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме відомості про особу та наявні докази, про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачених статтею 177, 178 КПК України, згідно з якими суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та визначає достатній розмір застави щодо обвинуваченого у розмірі 20 прожиткових мінімумів працездатних осіб. Ця сума, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною та цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого.

Згідно ч. 5 п. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що строк дії ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2025 року закінчується 16 січня 2026 року, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу та продовження його строку, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшились. Суд дійшов висновку, що вищеперераховані обставини, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 199, 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001078 від 12.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2026 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на обвинуваченого покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак, може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, відповідно до пункту 1-1 частини другої статті 395 КПК України, в частині обраного запобіжного заходу.

Суддя __________________ ОСОБА_6