Справа № 344/2393/26
Провадження № 1-кс/344/1286/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000113 від 03.02.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255-3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення шляхом учинення вимагань у підприємців та інших платоспроможних громадян по всій території України у невстановлений період часу, але не пізніше серпня 2025 року, у невстановленому місці, при невстановлених слідством обставинах створив та очолив стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, до якої залучив ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також як організатора та членів організованої групи, яка діяла з тією ж метою на території Івано-Франківської та Львівської областей ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 , який в подальшому ввійшов до складу злочинної організації та взяв участь в її діяльності.

Створена ОСОБА_7 злочинна організація в складі якої перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 діяла на території Івано-Франківської області з серпня 2025 року по вересень 2025 року та припинила своє функціонування у зв`язку із її викриттям правоохоронними органами.

На початку серпня 2025 року ОСОБА_7 , будучи керівником та лідером злочинної організації, в умовах воєнного стану, спільно з учасниками злочинної організації ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 спланували учинення вимагання від потерпілих з м. Яремча Надвірнянського району ОСОБА_15 та ОСОБА_16 грошових коштів в сумі 800 000 доларів США під виглядом повернення неіснуючого боргу перед ОСОБА_14 та розподілили ролі кожного учасника у вчиненні цього злочину.

Так, 20.08.2025 близько 13 год. 44 хв. члени злочинної організації ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , відповідно до відведеної їм ролі, діючи згідно раніше розробленого плану по заволодінню грошовими коштами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 шляхом вимагання, на виконання вказівки ОСОБА_17 , з відома та згоди інших членів злочинної організації, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , прибули до будинку проживання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_1 та в період часу з 13.44 год. по 14.05 год., погрожуючи застосуванням насильства, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та знищенням майна шляхом підпалу, вимагали від ОСОБА_15 передати їм грошові кошти у сумі 800 000 (вісімсот тисяч) доларів США неіснуючого боргу перед ОСОБА_14 та визначили дату 25.08.2025, як кінцевий термін передачі грошових коштів.

Продовжуючи реалізацію попередньо розробленого та узгодженого членами злочинної організації злочинного плану та відведених ролей кожного з них, на виконання вказівки ОСОБА_7 , з відома та згоди ОСОБА_8 , члени злочинної організації ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , 25.08.2025 близько 08 год 30 хв прибули до місця проживання ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_1 , де маючи необхідну фізичну силу та чисельну перевагу над ОСОБА_15 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, примусово вивели останнього з будинку на подвір`я, де цілеспрямовано, фізично оточили останнього та, застосовуючи до ОСОБА_15 фізичну силу, яка виразилась у нанесенні потерпілому ОСОБА_10 удару кулаком правої руки в обличчя та ОСОБА_9 не менше двох ударів по ногах в районі колін сокирою вимагали 800 000 доларів США неіснуючого боргу та примусили ОСОБА_15 під дією психологічного тиску, погроз та застосування фізичного насильства по відношенню до її чоловіка, написати розписку на ім`я ОСОБА_14 про отримання нею в борг від останнього грошових коштів в сумі 300 000 (триста тисяч) доларів США (що згідно курсу валют НБУ становить 12 406 710 гривень та є особливо великим розміром) та зобов`язали знайти вказану суму коштів та передати їм.

В подальшому учасники злочинної організації 03.09.2025 обговорили між собою подальший план отримання 04.09.2025 від потерпілих ОСОБА_18 грошових коштів, на виконання якого залучили в ролі кур`єра ОСОБА_19 , який отримав від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 301 300 (триста одну тисячу триста) доларів США (що згідно курсу валют НБУ становить 12 464 781 грн), після чого учасники злочинної організації були затримані працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05.09.2025 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.11.2025.

29 жовтня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування до 6 місяців, тобто до 04 березня 2026 року.

22.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.

18 грудня 2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_6 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 14 лютого 2026 року включно.

Обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, заявами та допитами потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та свідків, протоколами впізнання свідків та потерпілих, висновком лінгвістично (семантико-текстуальної) експертизи, висновком судово-медичної експертизи, протоколами огляду інформації отриманої з банківських установ, протоколами обшуків, протоколами оглядів, іншими матеріалами кримінального провадження.

Строк дії ухвали про тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 15.02.2026, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, оскільки необхідно провести наступні слідчі, процесуальні дії: отримати з першоджерела документи про розсекречення матеріалів проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових)дій; отримати висновки 13 фоноскопічних експертиз, проведення яких було призначено по завершенню попередніх експертиз, оскільки використовуються одні і ті ж об`єкти дослідження та виконання яких у зв`язку із складністю їх проведення та завантаженням експертів складає відповідно до листа експертної установи не менше 90 днів; почеркознавчих експертиз та судової експертизи спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, дослідити епізод вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за фактом вимагання грошових коштів у ОСОБА_20 , в якому необхідно провести допити свідків, отримати та проаналізувати інформацію операторів мобільного зв`язку та з банківських установ, що стосується вказаного епізоду злочину, провести інші слідчі та процесуальні дії направлені на здобуття доказів стосовно фактичних обставин, встановлення та притягнення до кримінальної відповідальності всіх осіб, причетних до скоєння вказаного злочину та з урахуванням зібраних доказів визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та інших осіб та із врахуванням здобутих доказів оголосити остаточні підозри, відкрити матеріали кримінального провадження та надати до них доступ підозрюваним та захисникам, закінчити досудове розслідування шляхом звернення до суду з обвинувальним актом.

Обставини, що перешкоджали здійсненню вищезазначених процесуальних дій раніше, це значна кількість попередньо проведених першочергових невідкладних слідчих та процесуальних дій, заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності, їх аналізі та оцінці.

Зокрема, упродовж 30.10.2025-05.02.2026 проведено ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема 05.12.2025 та 21.12.2025 отримано висновок судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи, яка виконувалася КНІСЕ, після повернення з якої об`єктів дослідження призначено 13 фоноскопічних експертиз протоколів НСРД щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Крім того з метою отримання зразків для порівняння по даних експертизах отримано ухвали на тимчасовий доступ до речей та документів, на підставі яких отримано копії аудіо записів до протоколів судових засідань за участю усіх підозрюваних; також виконано 9 ухвал про тимчасовий доступ до інформації, яка містить у операторів мобільного зв`язку, отриману інформацію проаналізована згідно протоколу огляду; отримано інформацію по 10 ухвалах про тимчасовий доступ до інформації, яка міститься у банках « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 » про грошові перекази між підозрюваними та потерпілими, яка оглянута та проаналізована згідно протоколу огляду; додатково допитано потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також допитано потерпілого ОСОБА_20 , допитано понад 20 свідків, з окремими з них проведено також впізнання по фотографіях в ході чого вони упізнали 4 осіб, які можуть бути причетні до скоєння злочину; проведено по квартирний обхід та допитано осіб, які проживають за адресою АДРЕСА_2 ; отримано ухвалу суду та проведено 2 тимчасові доступи до нотаріальної справи у нотаріуса та у реєстраційній службі ІНФОРМАЦІЯ_10 , в ході чого отримано документи про встановлення права власності та продажу квартири за адресою АДРЕСА_2 ; проведено на підставі ухвали слідчих суддів 17 обшуків, в ході яких вилучено документи про реєстрацію та продаж квартири за адресою АДРЕСА_2 , мобільні телефони осіб, які спілкувалися з підозрюваними в ході вчинення останніми злочинів та предмети схожі на вогнепальну зброю та боєприпаси; проведено огляди вилучених під час проведених обшуків речей, зокрема мобільних телефонів, банківських карт та рукописних записів; проведено судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_15 ; проведено балістичні експертизи вилучених зброї та боєприпасів; допитано підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та з метою перевірки їх показів скеровано доручення оперативному підрозділу для встановлення вказаних в допитах осіб та отримання відповідних документів; проведено почеркознавчі експертизи по розписках написаних від імені ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які 04.09.2025 вилучені в ході проведення огляду в АДРЕСА_3 , 22.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких він підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальним,оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним множинності злочинів, усвідомлюючи невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, може змінити місце проживання без повідомлення слідчого чи прокурора та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Тяжкість інкримінованих злочинів та перспектива тривалого позбавлення волі є самостійною підставою вважати, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_6 , маючи тісні зв`язки в кримінальному середовищі та з суб`єктами підвищеного злочинного впливу, може за їх покровительства тривалий час переховуватися від органів досудового розслідування. Також, маючи діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, може знайти шляхи для виїзду за кордон в умовах воєнного стану та покинути територію України.

- незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки специфіка злочину, передбаченого ст. 189 КК України, полягає у залякуванні жертви. Перебуваючи на волі, підозрюваний будучи безпосередньо знайомий із потерпілими, вчинив злочини за місцем проживання потерпілого, може реалізувати свої погрози з метою змусити потерпілого змінити показання або забрати заяву, що унеможливить встановлення істини. На даний час досудовим розслідування не встановлено усіх осіб причетних до вчинення у групі з ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, пов`язаних з вимаганням майна, які відомі підозрюваному та на яких він може здійснювати вплив з метою спотворення доказів його вини.

Окрім того, враховуючи, що існує взаємообумовленість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_6 діянь із діями інших підозрюваних, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може прямо чи опосередковано впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показів, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності.

Також, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, сам факт допиту потерпілих та свідків слідчим під час досудового розслідування, не зменшує ризик протиправного впливу на них принаймні до їх допиту на стадії судового розгляду.

Оскільки допит потерпілих та свідків на стадії судового розгляду ще не здійснено, вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу підозрюваного на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 знає про наявність аудіо- та відеоматеріалів фіксації злочину, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо видалення електронних доказів або знищення засобів зв`язку, які мають значення для справи. Також існує ризик штучного затягування строків досудового розслідування шляхом ухилення від явки до слідчого під надуманими приводами а також вдатися до умисного вчинення самокалічення або симулювати хворобу.

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та вчиняв нові умисні злочини, офіційно не працює, джерело його існування не відоме. Відсутність постійного джерела доходу та соціальних обов`язків свідчить про те, що злочинна діяльність є основним засобом існування підозрюваного у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати, що останній продовжить вчиняти корисливі злочини для отримання грошових коштів. Крім того, перебуваючи на волі, може вчиняти злочини проти життя та здоров`я потерпілих з метою схилення останніх до зміни раніше наданих свідчень.

Зазначені вище обставини та, враховуючи специфіку вчинених підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, зокрема вимагання, які полягали у тривалому психологічному тиску та погрозах застосування фізичного насильства щодо потерпілого, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Будь-який захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, надасть підозрюваному можливість довести свій злочинний умисел до кінця або помститися потерпілому за звернення до правоохоронних органів.

Враховуючи вищенаведене, репутацію підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки є недостатнім, для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що злочин, передбачений ст. 189 КК України, спрямований не лише проти власності, а й проти волі, здоров`я та недоторканності особи. Застава є запобіжним заходом майнового характеру, який може гарантувати лише процесуальну поведінку (явку до слідчого), але в жодному разі не здатний фізично обмежити підозрюваного від контактів із потерпілим та реалізації висловлених погроз.

Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, за які передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі максимальним строком до дванадцяти років, матиме змогу змінити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 буде недостатнім, а тому необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у межах продовженого строку досудового розслідування до 04.03.2026.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на обставини, зазначені в поданих письмових запереченнях. Крім того зазначив, що має місце штучне створення доказів вчинення особливо тяжкого злочину. Наведені ризики є формальними, та недоведеними. Просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід у вигляді цілодобового або нічного домашнього арешту, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав думку захисників.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч.2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

04.09.2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05.09.2025 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.11.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29.10.2025 продовжено строк досудового розслідування до 6-ти місяців, тобто до 04 березня 2026 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29.10.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 26 грудня 2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 18.12.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 15 лютого 2026 року включно.

22.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч 2 ст. 255 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 146 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії проступків, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 182 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії проступків, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , належить до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити дані, що характеризують особи обвинуваченого та визначені у п. 1- п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, заявами та допитами потерпілого ОСОБА_15 , та іншими матеріалами кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначених в підозрі, на даний час, у своїй сукупності є вагомими та здатні переконати неупередженого спостерігача у тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 189 КК України.

При цьому, слідчий суддя не надає оцінку кримінально-правової кваліфікації дій підозрюваного та вирішення питання доведеності вини, оскільки дослідження зібраних доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті.

В той же час, 15 лютого 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим 29 жовтня 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 03.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, до 6-ти місяців, тобто до 04 березня 2026 року.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно обґрунтованості ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слід зазначити, що такі, які встановлені ухвалою слідчого судді від 05.09.2025 у справі №344/15734/25, ухвалою слідчого судді від 29.10.2025 у справі №344/19264/25 та ухвалою слідчого судді від 18.12.2025 у справі №344/22786/25 не зменшились.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначені доводи сторони захисту не дають достатніх підстав слідчому судді вважати доведеним відсутність встановлених ризиків, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного з огляду на конкретні обставини справи.

При цьому, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює в приватному порядку, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується характеризуючи дані підозрюваного, тяжкість кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

В той же час інші доводи сторони захисту не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків. Міцність соціальних зв"язків підозрюваного не є безумовною підставою для відмови в задоволенні поданого клопотання та застосування більш мякого запобіжного заходу.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

Крім того, вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування а також щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; і приходить до висновку, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 15 лютого 2026 року, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування до 03.03.2026 року, включно без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 березня 2026 року, включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_11 ».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 11 лютого 2026 року