Провадження № 1-кп/686/1509/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника - адвоката: ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засадні в залі суду у м. Хмельницький кримінальне провадженні внесене до ЄРДР за № 0002459 від 05 серпня 2025 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, громадянина України, українця, із середньою освітою, розлучений, безробітній, інвалід 3- групи довічно, призваний по мобілізації до лав ЗСУ і проходив військову службу з 27.04.2022 року по 16.08.2024р. та звільнений із військової служби в запас за станом здоров`я - за наявності інвалідності, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187, частиною 1 статі 358 КК України

встановив:

ОСОБА_6 05.08.2025 близько 21 год. 40 хв., перебуваючи на тротуарі, поряд із міським пляжем, що по вул. С. Бандери, 8 у м. Хмельницькому, знаючи і розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та в подальшому продовжений іншими Указами Президента України, помітив ОСОБА_4 , який знаходився за кермом автомобіля «Ford Focus», сірого кольору, 2007 випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та виїхав на тротуар і зупинився перед ОСОБА_6 , який в цей час проходив поруч. В подальшому ОСОБА_6 під малозначним приводом, підійшов до автомобіля марки «Ford Focus», став перед капотом автомобіля та дістав із наплічної сумки сигнальний (стартовий) пістолет «BLOW P29», калібру 9 mm P.A.K. (далі пістолет), який спрямував в сторону ОСОБА_4 і тримаючи в руках вищевказаний пістолет, підійшов до водійських дверей автомобіля та лівою рукою відчинив їх, а правою рукою приставив пістолет до голови потерпілого ОСОБА_4 після чого висловив вимогу останньому щодо негайної передачі коштів, отримавши негативну відповідь висунув вимогу в передачі мобільного телефону марки iPhone 12 pro, вартістю 11209 год. 68 кв, який знаходився на панелі, поєднану із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, на що потерпілий ОСОБА_4 , який сприйняв погрозу як реальну, погодився та передав ОСОБА_6 вищевказаний мобільний телефон. Надалі ОСОБА_6 , покинув місце події і своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 11209 грн. 68 коп.

За напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він вину у пред`явленому обвинувачені за ч. 4 ст. 187 КК України визнав, показав що дійсно 05.08.2025 близько 21 год. йдучи по тротуарі, поряд із міським пляжем, що по вул. С. Бандери, у м. Хмельницькому, йому на зустріч виїхав автомобіля «Ford Focus» який зупинився біля нього, це його обурило, тоді він з метою провчити водія дістав із наплічної сумки стартовий пістолет який спрямував в сторону водія, яким виявився ОСОБА_4 . Після цього тримаючи в руках пістолет, підійшов до водійських дверей відчинив їх, направив в голову потерпілого пістолет і висловив вимогу останньому дати йому документи там ключ від машини, отримавши негативну відповідь вказав передати мобільний телефон. Водій передав йому телефон після чого він покинув місце пригоди. Зрозумівши що він зробив протиправні дії, намагався повернути телефон, але його затримала поліція і він добровільно видав все що було при ньому. Про скоєне жалкує, щиро розкаюється, зрозумів, що вчинив не правильно, просив суворо не карти.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , яки показав, що він перебуваючи за кермом автомобіля «Ford Focus», 2007 випуску, д.н.з. НОМЕР_1 виїжджаючи із міського пляжем, що по вул. С. Бандери, 8 у м. Хмельницькому виїхав на тротуар і зупинився оскільки перед ним йшов чоловік із жінкою. В цей час відчув удар по капоту, через лобове скло побачив чоловіка, який кричав куди їдеш та дістав пістолет та направив на нього, потім останній підійшов до його водійських дверей, відчинив їх, приставив дуло пістолета до голови та вимагав документи та ключі від машини та гроші, він відмовив. В машині було двоє пасажирів, які сиділи на задньому сидінні, то він сказав дівчатам виходити з машини, вони вийшли, а обвинувачений побачивши телефон висунув вимогу передати телефон, оскільки вважав що погроза його життю є реальною і думав що це є вогнепальна бойова зброя то передав телефон обвинуваченому, після цього останній взяв телефон та пішов. Поліцію викликав вже з телефону знайомих, на сьогодні будь-яких претензій до обвинуваченого не має, не наполягає на суворій мірі покарання.

Покази потерпілого також підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.08.2025р. від ОСОБА_4 , а також протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2025 року в якому ОСОБА_4 повідомив про обставин вчинення відносно нього злочину. Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.082025 року ОСОБА_4 впізнав особу, яка здійснила на нього напад із застосування пістолета та заволоділа його майном і яким виявився ОСОБА_6 .

Показання потерпілого підтверджуються показами обвинуваченого, обставинами справи та іншими доказами, суд дані показання потерпілого сприймає, як доказ, відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КПК України, оскільки дані покази потерпілого були дані безпосередньо в судовому засіданні, його показання узгоджуються із фактичними обставинами обвинувачення та іншими доказами, в ході судового розгляду суду не надані докази та доводи, що потерпілим дані завідомо неправдиві показання.

Вчинення кримінального правопорушень та вина обвинуваченого також підтверджується і письмовими доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05.08.2025 із фото таблицями зафіксовано місце де відбулись події, яким виявилось тротуар поряд із міським пляжем, що по вул. С. Бандери, 8 у м. Хмельницькому,

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.08.2025р. пасажири автомобіля потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнали особу, яка здійснила напад на потерпілого коли вони були в машині, яким виявився ОСОБА_6 .

За протоколом затримання від 05.08.2025 року в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України затриманий ОСОБА_6 , який показав, що дійсно він заволодів мобільним телефоном потерпілого і за яких обставин, в ході особистого огляду видав мобільний телефон марки iPhone 12 pro, темно-синього кольору, предмет ззовні схожий на пістолет, посвідчення УБД та інші речі. Постановою слідчого від 06.08.2025 року вилучені при затримані ОСОБА_6 предмети визнані речовими доказами.

Згідно висновку експерта № 549 від 06.08.2025 у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не виявлено.

Відповідно протоколу огляду предмету від 06.08.2025 року слідчим проведено огляд оптичний диск із відео файлами, на яких міститися інформації від 05.08.2025р. із нагрудних камер працівників поліції які спілкуються із ОСОБА_6 і в ході розмови останній розповідає, що дійсно при виїзді із пляжу його збив автомобіль у відповідь він дістав пістолет пригрозив, щоб відав документи, ключі від автомобіля, але водій не дав і він забрав телефон, після цього він пішов із дівчиною в магазин, потім хотів відати телефон, повернувся проте хлопця вже не було і він готовий відати телефон. ОСОБА_6 повідомляє, що не викликав поліцію, бо був в шоковому стані, його трусило, приїхав з війни, 2.5 роки воював, не зміг зреагувати привільно і так вийшло.

Протоколом огляду від 08.08.2025 року проведено огляді вилучено при затриманні ОСОБА_6 мобільний телефон iPhone 12 pro, темно-синього кольору, об`ємом пам`яті на 128 GB, IMEI: НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 та брилок у вигляд слона. Згідно висновку експерта від 14.08.2025р. ринкова вартість вживаного мобільного телефону марки «Apple», моделі А2407 (iPhone 12 pro) блакитного кольору із об`ємом пам`яті на 128 GB, IMEI: НОМЕР_2 станом на 05.08.2025 становить 11209 грн. 68 коп.

Відповідно висновку експерта від 18.08.2025 наданий на експертизу предмет зовні схожий на пістолет - до категорії вогнепальної зброї не належить, є сигнальним (стартовий) пістолет «BLOW P29», калібру 9 mm P.A.K., виробництва фірми «Zira Silah Sanayi», Туреччина.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 592 від 13.08.2025р. ОСОБА_6 на період інкримінового йому кримінального правопорушення виявляв розлад адаптації. змішану тривожно-деприсивну реакцію, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними на період інкримінованого діяння, усвідомлює свої дії та може ними керувати й на теперішній час. ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує

Досліджений судом висновок судово-психіатричної експертизи відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, є обґрунтованими та аргументованими, тому суд із ним погоджується та визнає ОСОБА_6 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

Суд визнає висновки експертів, які досліджені судом допустимими доказами, оскільки висновки експертиз отримані відповідно до вимог статей 101-102 КПК України, а зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерти безпосередньо сприймали або стали їм відомі під час дослідження і проведення експертизи.

Визначаючи кваліфікацію дій обвинуваченого суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за № 10 «Про судову практику у справах про злочин проти власності» згідно яких визначено, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, ) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема насильство, напад із застосування зброї, спеціальних знарядь тощо.

Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засідання, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні доведена відповідними доказами в сукупності, і його слід визнати винним у вченні злочину, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України та кваліфікувати, як умисні дії, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, шо він у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, не маючи отриманого у встановленому порядку посвідчення учасника бойових дій, достовірно знаючи, що посвідчення учасника бойових дій є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, з метою створення видимості статусу учасника бойових дій, прийняв рішення підробити посвідчення учасника бойових дій, діючи умисно, з метою незаконного набуття соціальних гарантій, пільг та переваг, передбачених законодавством України для осіб, яким надано статус учасника бойових дій за наступних обставин.

ОСОБА_6 , проходив військову службу з квітня 2022 року до 16.08.2024 на посаді радіотелеграфіста радіостанції НОМЕР_4 окремого радіолокаційного взводу 766 окремої радіолокаційної роти НОМЕР_5 радіотехнічного батальйону із військовим званням солдат, проте безпосередню участь в бойових діях не приймав та статусу учасника бойових дій не мав. Документи у військовій частині НОМЕР_6 на солдата ОСОБА_6 не опрацьовувалися та до Комісії Повітряних Сил Збройних Сил України для розгляду надання йому статусу учасника бойових дій не направлялися.

Тоді ж, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний намір, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно, не будучи особою, яка брала участь у бойових діях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи неминучість негативних наслідків, без відповідних законних підстав, шляхом повної технічної підробки документу, виготовив бланк офіційного документа посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_7 від 15.02.2024, до якого особисто вніс анкетні дані - ОСОБА_11 , підпис та фотокартку із своїм зображенням. Після цього, ОСОБА_6 почав зберігати при собі вищевказане посвідчення до виявлення працівниками поліції 05.08.2025.

Дані дії ОСОБА_6 кваліфіковані, як підроблення посвідчення (офіційного документа), яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто за ч. 1 ст. 358 КК України.

Допитаний в суді ОСОБА_6 вину у вчинені даного злочину не визнав, суду вказав, що дійсно він мав таке посвідчення, яке йому подарував його знайомий ОСОБА_11 , який приїздив у відпуску, це було його посвідчення, проте на сьогодні він загинув на війні. Дане посвідчення він не підробляв свого фото не надавав, а товариш подарував йому оскільки він таки прослужив в лавах ЗСУ більше двох років.

Органом досудового слідства на підтвердження обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України надано наступні докази.

Відповідно протоколу огляду предмету від 08.08.2025 року із фотозображенням слідчим оглянуто вилучений під час затримання ОСОБА_6 картонна обкладинка бурого кольору при огляді якого на лицевій частині наявний напис «Учнівський квиток», при розгортанні картонної обкладинки із вище зазначеним написом виявлено посвідчення НОМЕР_7 , виданого на ім`я ОСОБА_11 15.02.2024 року із фото на якому зображений ОСОБА_6 , на верхній частині якого наявний штамп Управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_8 та завірене Начальником управління персоналу штабу в/ч НОМЕР_8 та завірене Начальником управління персоналу штабу в/ч НОМЕР_8 , полковником ОСОБА_12 із підписом.

Відповідно повідомлення із В/Ч НОМЕР_6 колишній військовослужбовець в/ч НОМЕР_9 солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_9 ( НОМЕР_6 ) солдат ОСОБА_6 безпосередньої участі в бойових діях не приймав та статусу учасника бойових дій не мав. Документів у військовій частині НОМЕР_6 на солдата ОСОБА_6 не опрацьовувались та до Комісії Повітряних Сил Збройних Сил України для розгляду надання йому статусу учасника бойових дій не направлялось.

Повідомленням із в/ч НОМЕР_8 встановлено, що управлінням персоналу штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 22.02.2024 року представником в/ч НОМЕР_10 було отримано посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_11 серія НОМЕР_7 від 15.02.2023 року, якому засіданням комісії військової частини НОМЕР_8 з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 30.01.2024р. протоколом № 1 було надано статус учасника бойових дій.

Висновком експерта від 21.08.2025р. встановлено, що посвідчення учасника бойових дій України серії НОМЕР_7 виданого на прізвище ОСОБА_11 - містить ознаки повної технічної підробки документу.

Таким чином органом досудового розслідування на підтвердження вини ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 358 КК України надано докази, що останній мав при собі посвідчення УБД, яке містить ознаки повної технічної підробки документу та обставини що ОСОБА_6 не будучи особою, яка брала участь у бойових діях, виготовив бланк офіційного документа - посвідчення учасника бойових дій, до якого особисто вніс анкетні дані - ОСОБА_11 , підпис та фотокартку із своїм зображенням. Проте будь-яких доказів, на підтвердження виготовлення бланку та внесення до нього фотокартки із зображенням ОСОБА_6 не надано. Орган досудового розсування зробив даний висновок та припущення лише на підставі того, що підроблене посвідчення має фотокартку із зображенням ОСОБА_6 та що останній мав його при собі.

Органом досудового розслідування не з`ясовувалось чий підпис і кому він належить на підробленому посвідчені, чи відповідає він підпису обвинуваченого чи Ручинському, що говорить про неповноту дослідження і з`ясування обставин передбачених ст. 91 КПК України, а обвинувачення у підроблені зроблено на припущеннях.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладений на прокурора.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст ст. 17 КПК України, розкриваючи поняття принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема визначає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч. 1, ст. 7, ч. 2 ст. 8 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема, верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як суд уже зазначав вище, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мінеллі проти Швейцарії» від 25.03.1983 року № 49, у п. 30 Суд зазначає, що принцип презумпції невинуватості є одним з елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

У справі «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р. (п. 45) вбачається, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, тлумачачи при цьому всі сумніви на користь обвинуваченого, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 358 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення вчинення інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення не надано, в силу чого сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела винуватість ОСОБА_6 поза розумним сумнівом, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 358 КК України має бути виправданим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки недоведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа.

При обранні йому виду та міри покарання судом враховуються положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 є не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у психоневрологічному диспансері та на обліку в наркологічному диспансері не перебуває.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відповідно до вимог ст. 66 КК України визнання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та що останній проходив військову службу по мобілізації у лавах ЗСУ з 27.04.2022 року по 16.08.2024р. під час війни та звільнений із військової служби в запас за станом здоров`я.

При визначені покарання, його виду суд враховує вік ОСОБА_6 , наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин і приходить до висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливо, проте із врахуванням, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин останньому слід призначити реальне покарання у вигляді позбавлення волі.

Визначаючи строк покарання суд враховує, позицію потерпілого, відсутність обставин що обтяжують покарання, наявні обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, проходження військової служби по мобілізації у лавах ЗСУ з 27.04.2022 року по 16.08.2024р. під час війни та звільнений із військової служби в запас за станом здоров`я), дані обставини є реальними, дійсними, а щире каяття є відвертим, та враховуючи особу винного суд вважає, що обвинуваченому за частиною 4 статті 187 КК України доцільно призначити основне покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України - нижче санкції, яка передбачена відповідною частиною даної статті ( 4 роки та 6 місяців) із конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого. Саме таке покарання і його строк буде направлено на досягнення завдань та мети передбаченої ст. 50 КК України та виправлення обвинуваченого, підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Відповідно довідки про звільнення від 08.08.2025р. ОСОБА_6 утримувався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» з 05.08.2025р. по 08.08.2025р. на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2025р. і звільнений на підставі внесення застави в розмірі 60560 гривень. Відповідно протоколу затримання ОСОБА_6 був затриманий 14.08.2025р. на підставі ухвали колегії суддів Хмельницького апеляційного суду від 14.08.2025р.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 : з 05.08.2025р. по 08.08.2025р. та з 14.08.2025 та до набрання вироком законної сили відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахування у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта - кошти в сумі 4457 грн. за проведення експертиз відповідно до участі обвинуваченого у скоєному ним злочині, а витрати в сумі 1782 грн. 80 коп. віднести на рахунок держави.

На досудовому слідств відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому даний запобіжний захід продовжено судом, підстав для зміни, скасування даного запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає, оскільки обвинувачений засуджується до реального позбавлення волі на тривалий термін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Арешт накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України на речові докази та вилучене майно скасувати.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 187 К України і призначити йому основне покарання із застосування ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців із конфіскацією майна.

ОСОБА_6 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинувачені за частиною 1 статтею 358 КК України та виправдати його, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа.

До набрання вироком законної силу запобіжний захід відносно ОСОБА_6 ,залишити попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 05.08.2025р. по 08.08.2025р. та з 14.08.2025р. до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Долю речових доказів по справі вирішити таким чином:

- мобільний телефон моделі «Iphone», моделі «12 Pro», об?ємом пам?яті 128 GB, IMEI1: НОМЕР_11 , IMEI2: НОМЕР_12 , пін НОМЕР_13 , повернути ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон моделі «Iphone», моделі «12 Pro», об?ємом пам?яті 128 GB, IMEII: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_14 із мобільним номером телефону НОМЕР_3 , пін НОМЕР_15 , а також брелок у вигляді слона, повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

- посвідчення УБД N?417362 на ім?я ОСОБА_11 , виданого 15.02.2024 року знищити;

- зв?язка клучів в кількості 5 шт., паспорт громадянина України серія НОМЕР_16 виданого на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( НОМЕР_17 ), предмет ззовні схожий на розкладний ніж та предмет ззовні схожий на пістолет із написом «BLOW P29» із серійним номером НОМЕР_18 та один магазин повернути ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалами слідчих судді Хмельницького міськрайонного суду відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України на речові докази та вилучене майно скасувати.

Стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів із ОСОБА_6 в сумі 4457 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :