11 листопада 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, освіти вищої, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей та одну дитину з інвалідністю дитинства, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 209 КК України,
10.11.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що Указами Президента України на всій території України з 24.02.2022 введено військовий стан, на період дії якого впроваджено ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
02.09.2025 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, умисно, із корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в одному з районів м. Запоріжжя, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку, емітовану в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав грошові кошти з банківської картки, емітованої в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_9 , шляхом її використання у вигляді оплати товару у торгівельних точках, а також зняття готівки на загальну суму 522 613 гривень 13 копійок, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.
ОСОБА_4 , вчинивши фінансові операції з грошовими коштами у розмірі 522 613 гривень 13 копійок, отриманими ним злочинним шляхом, а саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тим самим легалізував доходи, одержані в наслідок скоєння кримінального правопорушення.
07 листопада 2025, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 і ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 209 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи обґрунтованість підозри і не заперечуючи фактів, покладених в основу підозри, просили відмовити у задоволення клопотання слідчого, посилаючись на відсутність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Зокрема, захисник зауважив, що підозрюваний є батьком двох неповнолітніх дітей та однієї повнолітньої дитини, яка має інвалідність з дитинства, проживає разом з ними і піклується про них. Підозрюваний одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий, що вказує на наявність міцних соціальних зв`язків, які здатні утримати його від протиправної діяльності в подальшому, а також відсутність ризику вчинення нового кримінального правопорушення. Крім того, дізнавшись про своє викриття у зв`язку з проведенням у нього обшуку 29.10.2025, підозрюваний жодних дій, спрямованих на ухилення від досудового розслідування чи перешкоджання йому в інший спосіб не вчиняв, на виклики слідчого з`являвся своєчасно, частково відшкодував завдану потерпілому шкоду і взагалі досяг домовленості з потерпілим та його представником про порядок і розміри повного відшкодування шкоди в подальшому. Наведене, за словами захисника, свідчить про відсутність ризики переховування підозрюваного та протиправного впливу на потерпілого.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, і самим підозрюваним не оспорюється.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Обґрунтованість підозри стороною на захисту не оспорюється і при цьому підтверджується доказами, доданими до клопотання, а саме:
протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_10 ;
протоколом огляду предмета, а саме оптичного диску, отриманого під час проведення тимчасового доступу до речей і документів в АТ КБ «Приватбанк»;
протоколом обшуку від 29.10.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ;
протоколом обшуку від 29.10.2025 автомобіля марки «Nissan Sentra» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 ;
речовими доказами, які було вилучено під час проведення обшуків за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 та автомобіля марки «Nissan Sentra» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме: футболкою чорного кольору з логотипом «Adidas», футболкою сірого кольору з логотипом «Adidas», шортами чорного кольору, шортами сірого кольору з логотипом «Nike», капцями 43 розміру чорного кольору, кавомашиною фірми «Krups EA 898GF0» в картонній коробці з чеком із зазначенням суми 31 443 гривень, трьома упаковками кави під назвою «JOR», мобільним телефоном «Apple IPhone 16», з об`ємом пам`яті 256 Gb, ІМЕІ: НОМЕР_3 з коробкою та чеком від 02.09.2025, грошовими коштами у сумі 42 000 доларів США, 3 500 Євро, електронною мультимедійною системою, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль марки «Nissan Sentra» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , ключем від автомобіля марки «Nissan Sentra» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобілем марки «Nissan Sentra» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлена йому підозра є обґрунтованою (не є явно необґрунтованою) на час розгляду клопотання щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;
- - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що окремі вказані у клопотанні ризики існують, але ступінь їх вірогідності не надає підстав для взяття підозрюваного під варту.
Діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є тяжкими злочинами, що тягне покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
З одного боку, ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
З іншого боку, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, але має стабільний заробіток від надання послуг з перевезення пасажирів на таксі, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки із дружиною та дітьми. Крім того, будучи явно для нього викритим у вчиненні кримінального правопорушення 29.10.2025, і не маючи статусу підозрюваного до 07.11.2025, тобто маючи реальну можливість ухилитись від досудового розслідування, підозрюваний цим не скористався, а навпаки, сприяє досудовому розслідуванню, вжив реальних заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що ризик впливу на свідків та потерпілого, так само як і ризик вчинення нового кримінального правопорушення, взагалі відсутні, а ризики переховування хоча і не можна виключати, - він не має такого ступеня вірогідності, щоб бути самодостатнім для взяття підозрюваного під варту.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На переконання слідчого судді, встановлені під час розгляду клопотання обставини вказують на те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків в межах строку досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-179, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком з 11.11.2025 до 07.01.2026 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали,:
1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
3) не залишати м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзд з України (у разі наявності).
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вказаних у цій ухвалі обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід, і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення,.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 30 хв. 13.11.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1