Провадження № 1-кп/643/1118/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2025 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова кримінальне провадження за № 0002673 від 17.09.2025 за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський, Харківської області, громадянина України, не одруженого, який має середню-спеціальну освіту, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення судового розгляду.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до висновку щодо наявності підстав для призначення судового розгляду, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження підсудне Салтівському районному суду міста Харкова, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

У підготовчому судовому засіданні по справі 11.11.2025 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора стосовно продовження строку запобіжного заходу щодо нього у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечувала.

Щодо клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне, зазначити наступне.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. (ч. 1ст. 331 КПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 2 місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.3, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

На теперішній час є ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 у разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому, слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, обґрунтування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні, що в свою чергу спростовує доводи обвинуваченого та захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 на строк до 24:00 годин 09 січня 2026 року включно.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у суді.

Керуючись ст.ст.177,183,331, 314-316, 371,372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на строк до 24:00 годин 09 січня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілим, та надіслати до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для організації її виконання.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова на 20.11.2025 на 11 год. 00 хв.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та потерпілого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1