Провадження №: 1-кп/755/323/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.06.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 27.06.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 заявив клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 18 липня 2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , та в службовому кабінеті ОСОБА_4 , де, зокрема, виявлено та вилучено наступне майно: 40 банкнот, які були заздалегідь ідентифіковані в ході досудового розслідування, 33 380 доларів США, 100 Євро, шкіряний гаманець з грошима в загальній сумі 18561 гривня, документи та мобільний телефон «iPhone 14 Pro Max», з метою збереження речових доказів та з метою конфіскації майна як виду покарання, оскільки 19.07.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.06.2023 року.

Однак, на думку захисника, на даний час минула потреба збереження арешту частини вказаного майна, яке належить ОСОБА_4 , у зв`язку з чим такий арешт підлягає скасуванню.

Так, грошові кошти, що вилучені у службовому кабінеті ОСОБА_4 у сумі 33 380 доларів США, 100 Євро та шкіряний гаманець з грошима в загальній сумі 18561 гривня в ході досудового розслідування не оглядалися, для проведення експертних досліджень не направлялися, а отже для сторони обвинувачення будь-якого доказового значення вони не мають, тому потреба зберігати їх при матеріалах кримінального провадження відсутня.

Разом з тим, зазначені кошти є особистими накопиченнями ОСОБА_4 за життя, жодного відношення до кримінального правопорушення вони не мають та не здобуті кримінально протиправним шляхом.

Натомість розмір цих заощаджень ОСОБА_4 співпадає з його доходами, оскільки, згідно довідок про доходи, тільки за останні півтора роки ОСОБА_4 отримав 1 163 520 грн, а з 2016 по 2022 роки - 1 313 522 грн.

Крім того, постанова слідчого від 18.07.2023 року, якою кошти ОСОБА_4 визнано речовими доказами, винесена формально та не містить мотивів прийняття такого рішення.

Також 09.10.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна як виду покарання.

Таким чином, обставини щодо подальшої конфіскації майна на теперішній час змінились, у зв`язку з чим потреба в подальшому застосуванні такого арешту минула.

Таким чином, згідно клопотання, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених обставин минула потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи викладене, захисник просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, в частині накладення арешту на 333 банкноти номіналом 100 доларів США, 1 банкноту номіналом 50 доларів США, 3 банкноти номіналом 10 доларів США, 1 банкноту номіналом 100 Євро, шкіряний гаманець з грошима в загальній сумі 18561 гривня.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_3 .

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки, на думку прокурора, на даний час не минула необхідність збереження вказаного арешту з метою збереження речового доказу, оскільки вказане майно визнано речовими доказами.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, зокрема 333 банкноти номіналом 100 доларів США, 1 банкноту номіналом 50 доларів США, 3 банкноти номіналом 10 доларів США, 1 банкноту номіналом 100 Євро, шкіряний гаманець з грошима в загальній сумі 18561 гривня, які належать ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів та з метою конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується доводів захисника щодо минування необхідності подальшого збереження арешту вказаного майна з метою конфіскації майна як виду покарання, то суд вважає обґрунтованими такі доводи, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна як виду покарання.

У той же час, як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.08.2023 року, арешт на вказане майно було накладено також з метою збереження речових доказів.

Так, при вирішення даного питання суд враховує те, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, водночас у судовому засіданні не були досліджені докази, на підставі яких проведено обшук та вилучено майно, на яке накладено арешт і порушено питання про його скасування, тому суд, зважаючи на стадію судового розгляду, вважає, що скасування арешту майна є передчасним та не зможе слугувати досягненням мети, для досягнення якої було накладено вказаний арешт.

Разом з тим, будь-яких обставин, які б свідчили про те, що арешт на майно накладено незаконно чи необґрунтовано, а збереження арешту такого майна є свавільним, невиправданим чи надмірно обтяжливим для власників указаного майна, судом не встановлено.

Отже, дослідивши матеріали клопотання, додані до них документи, суд приходить до висновку про те, що заявником не було доведено необхідність скасування, на даній стадії судового розгляду, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, тому клопотання про часткове скасування арешту майна не підлягає задоволенню, враховуючи його передчасність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, у кримінальному провадженні № 0000482 від 27.06.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 368 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя