Рівненський апеляційний суд
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 570/2248/18

Провадження № 11-кп/4815/282/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року у справі за поданням захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2024 року за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком на один рік,

про звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року звільнено засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2024 року за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В поданій апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду від 30 жовтня 2025 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Вказує, що засуджений під час іспитового строку на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив нові умисні корисливі кримінальні правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, відомості про яке внесено 09.04.2024 року за №0000312, за результатами розслідування якого 19.06.2024 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 направлено до Рівненського районного суду для розгляду. Вважає, що суд першої інстанції, звільнивши засудженого від призначеного за вироком суду від 18.03.2024 року покарання з випробуванням по закінченню іспитового строку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки таке звільнення нівелює механізм ч.3 ст.78 КК України, яка є імперативною, та її подальше застосування судом на підставі ст.71 КК України при постановленні вироку за нове кримінальне правопорушення, вчинене під час іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку захисника, яка просила залишити рішення місцевого суду без зміни, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 цього Кодексу.

З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч.1 ст.78 цього Кодексу. Такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених цією статтею, а також обов`язку не вчиняти протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 цього Кодексу, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення подання захисника в інтересах засудженого про звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_9 засуджений вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 18 березня 2024 року за ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання його звільнено з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що 09.04.2024 року відносно ОСОБА_9 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000312 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, виявленого 08.04.2024 року, тобто вчиненого ним в період іспитового строку. Вказані обставини підтвердила прокурор в судовому засіданні та зазначила, що це кримінальне провадження на даний час знаходиться на розгляді у Рівненському районному суді Рівненської області.

Таким чином, у разі доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, остаточне покарання повинно бути призначене за правилами ч.3 ст.78 КК України, яка передбачає, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

При цьому закон, зокрема ч.3 ст.78 КК України, не містить посилання на те, що факт вчинення нового злочину повинен бути встановлений обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, оскільки самим законом передбачено, що в цьому випадку суд не направляє засудженого для відбування призначеного покарання, а лише у разі доведеності його вини у вчиненні нового злочину, призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71, 72 КК України.

Сплив іспитового строку є лише підставою для розгляду питання про звільнення засудженого від призначеного покарання, а не підставою для задоволення відповідного клопотання. Прийняття такого рішення є правом, а не обов`язком суду.

Апеляційний суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування. Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому відсутні порушення такої засади, як презумпція невинуватості.

Такі положення законодавства не суперечать вимогам ст.62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за нове кримінальне правопорушення, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч.3 ст.78 КК України.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» свідчить про те, що вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди повинні розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України при звільненні від відбування покарання.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання після закінчення іспитового строку, а подання захисника вважає передчасним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, виходячи з вимог статті 78 КК України, прийняв законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, тому, з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підлягає безумовному скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2025 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3