ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-в/753/596/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурор ОСОБА_3 ,

у судовому засіданні розглянувши клопотання заступника начальника управління - начальника слідчого управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальній справі № 1-386/11,

встановив:

До Дарницького районного суду міста Києва 19 вересня 2025 року надійшло зазначене клопотання щодо вирішення питання про долю речових доказів.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року при засудженні ОСОБА_5 не було вирішено питання щодо долі речових доказів, а саме: грошових коштів в розмірі 112 грн. У зв`язку з цим, ініціатор клопотання просить вирішити питання про подальшу долю вказаних грошових коштів, вилучених у межах кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 , які зберігаються у камері схову.

Представник Дарницького УП ГУНП у м. Києві у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду клопотання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення цього клопотання, оскільки до нього не долучено будь-яких додатків, що позбавляє суд можливості вирішити вказане питання.

Суд, перевіривши клопотання, заслухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, дійшов до таких висновків.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, визначено, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України суд, що ухвалив вирок вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною 1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Так, до Дарницького районного суду м. Києва надійшов лист Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві щодо вирішення питання про подальшу долю грошових коштів, вилучених у межах кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 , які, за твердженням поліції, зберігаються у камері схову.

Разом із тим, до листа не долучено жодних документів, які б підтверджували, що вказані грошові кошти визнавалися речовими доказами або що вони перебувають на обліку у відповідному підрозділі поліції як речові докази.

Крім того, ініціатор звернення Дарницьке управління поліції не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні та не надав будь-яких додаткових пояснень або підтверджень обставин, викладених у листі.

За таких умов суд позбавлений можливості вирішити питання про долю зазначених коштів, оскільки надані матеріали не містять доказів того, що ці грошові кошти є речовими доказами.

Суд зазначає, що обов`язок подання таких документів та підтвердження обставин, викладених у зверненні, покладається саме на ініціатора подання.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає у зв`язку із його безпідставністю.

Керуючись ст. 26, 100, 537, 539 КПК України року, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання заступника начальника управління - начальника слідчого управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальній справі № 1-386/11, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1