Справа № 646/1053/26
№ провадження 1-кс/646/227/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000170 від 02.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчим подано до суду відповідне клопотання, в обґрунтування якого зазначено, 02 лютого 2026 року до відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що її співмешканець - ОСОБА_6 , 1976 р.н. (військовослужбовець), незаконно зберігає дві гранати та патрони за адресою: АДРЕСА_1 . (ІТС ІП ППУ 1806). По прибуттю на місце події було виявлено мешканку квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала добровільну згоду на огляд її квартири. В ході проведення огляду було виявлено та вилучено два предмети за зовнішніми ознаками схожі на корпуси гранати Ф-1, 3 (три) запали та патрони в кількості 33 шт. Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 02.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. 02.02.2026 слідчим відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було проведено огляд в порядку т. 237 КПК України,, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі: - 3 (три) підривачі до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, на спускових важелях яких мається маркування. На першому: - «21-02 УЗРГМ2583» на зовнішній стороні; на другому «70-77 УЗРГМ УЗУП, на внутрішній 386-156-77; на третьому: 114-84 УЗРГМ 2 583; - два корпуси ручних осколкових гранат типу «Ф-1», на яких вбачається маркування, на першій «107 137 75 т» на другій «406 3 89 т».; 3 поверхні вищевказаних корпусів гранат було зроблено змиви та вибірково, з одного з УЗРГМ, було також зроблено змив. - набої, зовні схожі на калібр 7,62 у кількості 32 штук ; - 1 набій, зовні схожий на калібр 5,45. Постановою слідчого від 03.02.2026 вилучене в ході проведення огляду місця події майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню. Слідчим зазначено, що оскільки вилучені предмети визначені речовими доказами та стануть об`єктом досліджених судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та у подальшому будуть використані як докази під час судового розгляду, на них необхідно накласти арешт.

Слідчий, прокурор судове засідання не з`явились, прокурор подав заяву, в якій просив розгляд клопотання провести за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0000170 від 02.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з копією витягу з ЄРДР № 0000170 від 02.02.2026 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено за фактом того, що 02 лютого 2026 року до відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що її співмешканець - ОСОБА_6 , 1976 р.н. (військовослужбовець), незаконно зберігає дві гранати та патрони за адресою: АДРЕСА_1 . (ІТС ІП ППУ 1806)

02.02.2026 слідчим відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було проведено огляд в порядку т. 237 КПК України,, в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено наступні речі: - 3 (три) підривачі до ручних осколкових гранат типу УЗРГМ, на спускових важелях яких мається маркування. На першому: - «21-02 УЗРГМ2583» на зовнішній стороні; на другому «70-77 УЗРГМ УЗУП, на внутрішній 386-156-77; на третьому: 114-84 УЗРГМ 2 583; - два корпуси ручних осколкових гранат типу «Ф-1», на яких вбачається маркування, на першій «107 137 75 т» на другій «406 3 89 т». На бічній поверхні вбачається маркування методом тиснення «К» ; 3 поверхні вищевказаних корпусів гранат було зроблено змиви та вибірково, з одного з УЗРГМ, було також зроблено змив. - набої, зовні схожі на калібр 7,62 у кількості 32 штук; - 1 набій, зовні схожий на калібр 5,45 Постановою слідчого від 03.02.2026 вилучене в ході проведення огляду місця події майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.

Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно із частиною 6 статті 132 КПК України , під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Положеннями ч. 1 ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

У частині 2 статті 168 КПК України зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до частини 1,2 статті 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 2 статті 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий за погодженням з прокурором звернулась з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи його тим, що майно, вилучене під час огляду місця події 02.02.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та має значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 05.02.2026 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про надання дозволу на проведення огляду за правилами обшуку у кримінальному провадженні №0000170 від 02.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до частини першої статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно із частиною третьою статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 173 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи те, огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений без відповідного дозволу слідчого судді, ухвалою слідчого судді було відмовлено у подальшій легалізації цього обшуку, що тягне за собою недопустимість отриманих під час такого обшуку доказів, а тому, виключає можливість накладення арешту на вилучене майно.

З огляду на викладені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 167, 168, 170-173, 237 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000170 від 02.02.2026 року, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1