Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4434/24

Номер провадження: 1-кп/511/139/25

07 листопада 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження № 0000628, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна, Роздільнянського району, Одеської області, з вищою освітою, обіймаючого посаду начальника району електропостачання АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачення визнане судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 06.09.2024 року близько 17:00 години, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своїм сином ОСОБА_7 разом вживали алкогольні напої у приміщенні кухні.

Під час вживання алкогольних напоїв між обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті не вирішених соціально-побутових взаємовідносин.

В ході цього конфлікту ОСОБА_7 почав себе вести агресивно та погрожуючи обвинуваченому ОСОБА_4 вбивством, скориставшись фізичною перевагою і тим, що ОСОБА_4 пересувався на милицях (костилях) і на момент вчинення ним посягання, не міг чинити опір і встати із за столу, взяв до рук дерев`яну табуретку та з розмаху вдарив нею ОСОБА_4 по голові, чим спричинив йому в області голови легкі тілесні ушкодження та розбив йому окуляри. На момент конфлікту на столі лежало кухонне приладдя, серед якого був ніж .

Скориставшись тим, що ОСОБА_4 не може припинити його протиправні дії, не може себе захистити і перейти в інше безпечне місце, продовжив реалізувати свої погрози вбивством, тримаючи табуретку в руках. Тоді обвинувачений ОСОБА_4 взяв в руки ніж та, сидячи за столом протягнув руку з ножем вперед і попросив ОСОБА_7 до нього не підходити.

Між тим ОСОБА_4 , тримаючи табурет двома руками знову наніс йому удар в область голови і обвинувачений ОСОБА_4 , маючи достатні підстави вважати, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, з метою припинення протиправних дій, діючи з раптовим умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його дії явно не відповідають небезпечності посягання та обстановці захисту, тримаючи у правій руці ніж наніс один удар ножом в область черевної порожнини ОСОБА_7 , спричинивши останньому проникаюче колото - різане поранення живота (лівої підребрової ділянки) з ушкодженням передньої і задньої стінок тіла шлунку, крайовим ушкодженням лівої частки печінки, поранень стінок правого півкола черевної аорти, а також селезінки (з боку її внутрішньої поверхні поблизу воріт селезінки).

Розуміючи наслідки вчиненого ОСОБА_4 , зателефонував до швидкої допомоги та повідомив про те, що його сину ОСОБА_7 спричинене ножове порання у живіт, після чого останній був госпіталізований. Після госпіталізації ОСОБА_7 , незважаючи на оперативне втручання лікарів та ампутацію селезінки, останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в наслідок спричинених ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Зміст пред"явленого обвинувачення.

Між тим органом досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 , 06.09.2024 близько 17:00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своїм рідним сином ОСОБА_7 разом вживали алкогольні напої у приміщенні кухні. Під час вживання алкогольних напоїв між ними виник конфлікт на ґрунті не вирішених соціально-побутових взаємовідносин. В цей час у ОСОБА_4 виник раптовий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел 06 вересня 2024 приблизно 17 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні кухні, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс один удар ножом в область черевної порожнини ОСОБА_7 , спричинивши останньому проникаюче колото - різане поранення живота (лівої підребрової ділянки) з ушкодженням передньої і задньої стінок тіла шлунку, крайовим ушкодженням лівої частки печінки, поранень стінок правого півкола черевної аорти, а також селезінки (з боку її внутрішньої поверхні поблизу воріт селезінки). Розуміючи наслідки вчиненого ОСОБА_4 зателефонував до швидкої допомоги та повідомив про те, що його сину ОСОБА_7 спричинене ножове порання у живіт, після чого останній був госпіталізований. Після госпіталізації ОСОБА_7 , незважаючи на оперативне втручання лікарів та ампутацію селезінки, останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в наслідок спричинених ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 121 ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Позиція обвинуваченого у судовому засіданні .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні у вчинення злочину за ч.2 ст.121 КК України визнав частково, і про обставини справи повідомив наступне. Він в вересні 2024 року проживав разом з сином ОСОБА_8 в належній йому квартирі по АДРЕСА_1 . З дружиною він розлучився та деякий час проживав з іншою жінкою, після чого повернувся до власної квартири, де вже проживав син. 06.09.2024 року біля 17.00 год. приїхав з роботи додому, син вже був вдома , при цьому був випивший, на столі в кухні була недопита пляшка горілки.

Він мав намір на кухні повечеряти, а тому приготував їжу та присів за стіл. Так як має хронічне захворювання у виді арторозу суставів та некрозу м`яких тканин, пересувається за допомогою милиць, він присів на м`яких кухонний куток біля вікна за столом, а милиці поклав біля себе. На столі перед ним були столові приладдя, в тому числі ножі. Син запропонував і йому випити, на що він погодився. Під час застілля ОСОБА_7 повідомив, що йому потрібні гроші , щоб купити своєму сину планшет. Він йому сказав, що добре мати такого дід як він та в цей же час перерахував 2000 грн на картку його дружини гроші на планшет онуці. Після цього ОСОБА_8 почав докоряти йому, що він його утримує, купує йому продукти, висловлювати невдоволення тим, що батько повернувся до квартири та плеснув йому в обличчя стакан з напоєм, після чого вибіг з кухні. В нього була мокра футболка і він переодягнувся на кухні, а син через деякий час повернувся, він почав його заспокоювати, між тим той був агресивний, виганяв його з квартири, на що він йому відповів, що це його квартира, і тоді син сказав, що він його зараз вб`є.

Реалізуючи свої погрози, взяв дубову табуретку двома руками та з розмаху вдарив табуреткою його по голові, спричинивши йому тілесні ушкодження, запаморочення голови і розбивши йому окуляри на обличчі. Він в свою чергу не міг підвестися з дивану, так як втратив окуляри, не міг стати на милиці і не міг зрушитись з місця, в тому числі перейти в інше місце на кухні або в іншу кімнату квартири з метою уникнення продовження конфлікту та припинення протиправних дій та продовжував сидіти за столом.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не бажав припиняти протиправні дії, держав руками табуретку погрожував фізичною розправою і бажав в подальшому нанести йому ще удари, підозрюваний ОСОБА_4 , сидячи на диванчику взяв зі стола кухонний ніж правою рукою та протягнув руку над кухонним столом в бік ОСОБА_7 та сказав, щоб той до нього не підходив. В цей час ОСОБА_7 , тримаючи табуретку двома руками наніс другий удар табуреткою по голові йому, однак він встигнув лівою рукою прикрити голову. Після чого син через якийсь час сказав, що він його порізав і показав кров. ОСОБА_4 , побачивши, що ОСОБА_7 дійсно отримав ножове поранення, телефоном викликав швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_7 .

На додаткові запитання також пояснив, що ОСОБА_8 і до цього дня неодноразово піднімав на нього руку, однак до правоохоронних органів він не звертався. Син вживав алкоголь , а потім і наркотичні засоби. В той день він перелякався, що син дійсно його вб`є, так як важким табуретом намагався йому нанести удари по голові, а він в силу свого фізичного стану не міг йому чинити супротив.

Докази винуватості.

Суд, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за встановлених судом обставин, підтверджена дослідженими судом доказами, наданими прокурором в судовому засіданні в підтвердження винуватості ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України.

Так допитана в суді потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що обвинувачений її колишній чоловік, а ОСОБА_8 їх син. Вона розлучилася з ОСОБА_4 і проживає окремо. В квартирі, де сталася дана подія, спочатку проживав син, а обвинувачений після розлучення пішов проживати до іншої жінки. Однак через деякий час ОСОБА_4 також повернувся до квартири і між сином та чоловіком почалися конфлікти, так як син не хотів жити з батьком в одній квартирі.

Їх з обвинуваченим сімейне життя не склалося в тому числі із за поведінки ОСОБА_8 , який вживав алкоголь та наркотики, вів себе неконтрольовано. Між тим чоловік його завжди захищав, мав гарні стосунки з сином, вони з ним їздили на рибалку, випивали разом. Костянтин коли випивав був дуже агресивний, вчиняв сварки і бійки, перед цим її знайомій заподіяв тілесні ушкодження, Його поведінка його з часом стала все більш неконтрольованою. Вона боялася за своє життя, в квартирі стало проживати небезпечно, між тим чоловік завжди підтримував сина, мав гарні стосунки з сином, вони з ним їздили на рибалку, випивали разом.

Син продовжував випивати та вживав наркотики, вона попереджала чоловіка, щоб він пильнувався, так як син може заподіяти йому шкоду. Її чоловік взагалі спокійна людина, не агресивний, не конфліктний. Він ніколи не застосовував до сина насилля, а навпаки захищав його. ОСОБА_4 їй розповів про обставини того дня, він дійсно захищався від нападу сина, який міг позбавити його життя. Чоловік має хронічні захворювання, групу інвалідності, а син фізично розвинутий, сильний, а тому ОСОБА_4 не міг йому чинити фізичний опір.

Таким чином потерпіла підтверджувала ОСОБА_4 правдивість показів обвинуваченого в суді та зайняла сприятливу позицію щодо нього.

Також суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин встановлених судом , також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-витягом з ЄРДР від 07.09.2024 року, яким підтверджено, що дане кримінальне провадження було порушено саме за повідомленням обвинуваченого ОСОБА_4 безпосередньо в день вчинення злочину до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області про те, що 06.09.2024 року приблизно о 17:50 годині за місцем мешкання АДРЕСА_1 при спільному вживанні алкогольних напоїв він наніс сину удар ножем ОСОБА_7 в область черевної порожнини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження . (а.с.64-65);

- протоколом огляду місця події від 06.07.2024 року з фототаблицею, відповідно до якого під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_3 в кухні квартири, яка є місцем злочину виявлено обстановку, яка відповідала показам обвинуваченого щодо перебігу подій того дня, зокрема на кухні наявні сліди застілля та вживання алкогольних напоїв, кухонні ножі на столі, битий посуд , перевернутий дерев`яний стілець на дивані, розбиті окуляри обвинуваченого на полу. Також під час огляду вилучено предмети, які свідчать про обставини вчинення злочину - кухонні ножі, а також дерев`яний стілець світло-коричневого кольору, 2 футболки зі слідами схожими на кров, (а.с.67-84 );

- постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 07.09.2024 року, відповідно до якої визнано у справі речовими доказами, предмети, вилучені під час огляду місця події по АДРЕСА_1 - ніж кухонний з рукояткою світло-коричневий загальною довжиною 23 см, ніж кухонний з рукояткою коричневий загальною довжиною 23 см, 3 (три) кухонних ножі з рукоятками чорного кольору, дерев`яний стілець світло-коричневого кольору, футболка білого кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожими на кров, футболка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожими на кров, які було вилучено та поміщено до паперових коробок ( а.с.85-87);

- лікарською довідкою №21 від 07.09.2024 року про фіксацію тілесних ушкоджень ,-консультативним висновком спеціаліста від 06.09.2025 року, відповідно до якого під час огляду пацієнта ОСОБА_7 при його госпіталізації, так як ОСОБА_7 було доставлено до Роздільнянської ЦРБ зразу ж після нанесення йому тілесних ушкоджень та оглянуто при житті, у останнього було виявлено проникаюче поранення передньої черевної стінки з проникаючим пораненням учередньої стінки шлунку, крайове поранення печінки та селезінки. Виконано видалення селезінки(спленектомія ) та ушивання поранення передньої стінки шлунку.(а.с.92-94);

-протоколом огляду від 07.09.2025 року з фототаблицею, яким підтверджено, що у ОСОБА_7 було оглянуто та вилучено носильні речі, в яких його доставили до лікарні - шорти джинсові синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі труси чорного кольору , футболку сірого кольору, сандалі коричневого кольору, гаманець чорного кольору, в якому перебували посвідчення водія, паспорт, посвідчення машиніста видані на ім`я ОСОБА_7 , які в подальшому визнані у справі речовими доказами, .(а.с.96-102)

- постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 07.09.2024 року, відповідно до якої визнано у справі речовими доказами речі, вилучені при огляді особистих речей ОСОБА_7 , а саме: шорти джинсові синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, чоловічі труси чорного кольору , футболку сірого кольору, сандалі коричневого кольору , гаманець чорного кольору, в якому перебували посвідчення водія, паспорт, посвідчення машиніста видані на ім`я ОСОБА_7 . (а.с.103-104);

-висновком судово-медичної експертизи №72/74 від 18.11.2024 року, відповідно до якої підтверджено наявність тілесних ушкоджень і причину смерті ОСОБА_7 , зокрема у нього були виявлено: проникаюче колото-різане поранення живота ( лівої підребрової ділянки) з ушкодженнями передньої і задньої стінок тіла шлунка, крайовим ушкодженням лівої частки печінки, поранень стінок правого півкола черевної аорти, а також селезінки (з боку її внутрішньої поверхні поблизу воріт селезінки). Вказане поранення живота ускладнилось розвитком геморагічного шоку, обумовленого значною внутрішньою крововтратою, з настанням смерті. 2.(1, 3) Зазначене ушкодження живота спричинене дією колючо-ріжучого предмету, можливо, ножем.

Наявне проникаюче поранення верхньої половини живота могло утворитися в результаті дії клинка плоского колюче-ріжучого предмету, що має обушок і лезо, при максимальній ширині зануреної частини не більше 2,7см. Виявлені на трупі загиблого ушкодження живота мають ознаки при життєвості. Смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням верхньої половини живота з ушкодженнями внутрішніх органів і черевної аорти. Безпосередньою причиною смерті явилась гостра масивна внутрішня крововтрата. Враховуючи відому слідчим шляхом інформацію щодо часу спричинення поранення період між його заподіянням і настанням смерті складає орієнтовно 10 годин.

Виявлене у ОСОБА_7 проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженнями внутрішніх органів і черевного відділу аорти, що спричинило розвиток гострої масивної крововтрати і настання смерті,- містить ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, відповідно до «Правил судово-медичного зазначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р. (п.2.1.1., п.2.1.2., п.2.1.3. «к», «п». «о») (а.с.125-128);

- висновком експертного судово-токсилогічного дослідження (обстеження) №3133 від 21.10.2024 року, яким підтверджено, що на час розглядуваних подій потерпілий ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп"яніння, так як при судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_7 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 0,9%о. (а.с.129) ;

- лікарською довідкою №20 про фіксацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 від 07.09.2024 року, якою підтверджено і наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого після конфлікту з сином, зокрема у нього було виявлено забій м`яких тканин обличчя, в області лівої щоки набряк. Зі слів ОСОБА_4 отримав під час сварки з сином, який вдарив його стільцем по голові .(а.с.118);

- висновком судово-медичної експертизи №82 від 25.11.2024 року , яким підтверджено також дані попередньої медичної довідки, відповідно до якої уОСОБА_4 були виявлені наступні ушкодження: синець лівої щоки. Дане тілесне ушкодження могло бути спричинено дією тупого предмета, в тому числі не виключається утворення наявного синця від удару стільцем. Експертом виключено можливість отримання тілесних ушкоджень від падіння ОСОБА_4 з висоти власного росту Дані тілесні ушкодження містить ознаки легких, не відноситься до небезпечних для життя , мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів відповідно до «Правил судово-медичного зазначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р. (п.2.3.1., п.2.3.5)(а.с.156)

- протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом на флешносії від 16.10.2024 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , який у присутності захисника та понятих ,перебуваючи на місці злочину в приміщенні кухні за адресою АДРЕСА_1 , де відтворив події 06.09.2024 року і показав , як вони з сином сиділи на кухні та випивали. Також розповів і показав, як син дерев`яним табуретом погрожував йому вбивством, а потім наніс удар по голові. Показав де він взяв ніж і яким чином цим ножем заподіяв сину тілесні ушкодження. Однак під час проведення слідчого експерту пояснював, що удар в живіт ножем він сину не наносив, а син сам на нього наткнувся, наносячи йому повторно удар табуретом в область голови.(а.с.131-136);

- висновком судово- медичної експертизи №72-Д від 25.09.2024 року щодо достовірності показів обвинуваченого ОСОБА_4 під час слідчого експерименту від 16.10.2024 року за його участю, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами справи експерт підтвердив тяжкість заподіяного тілесного ушкодження ОСОБА_7 однак спростував покази обвинуваченого про випадковість спричинення тілесних ушкоджень потерпілому у виді проникаючого колото-різаного поранення живота (лівої підребрової ділянки) з ушкодженнями передньої і задньої стінок тіла шлунка, крайовим ушкодженням лівої частки печінки, поранень стінок правого півкола черевної аорти, а також селезінки(з боку ії внутрішньої поверхні поблизу воріт селезінки).

Напрямок(відносно умовно вертикального положення тіла постраждалого) ранового каналу рани живота - спереду назад, зліва направо і декілька знизу вверх. Враховуючи надану експертові інформацію з Протоколу проведення слідчого експерименту, а також доволі значну глибину поранення живота (зокрема, з ушкодженням стінок черевної аорти, що прилягає до задньої стінки живота), вважають за неможливе утворення колото-різаного поранення у ОСОБА_7 при тому ситуаційному механізмі на який вказує підозрюваний (а.с.188-190).

-висновком судово-імунологічної експертизи №1959 від 25.09.2024 року відповідно до якого при неодноразовому встановленні групової належності крові потерпілого ОСОБА_7 виявлений тільки ізогемаглютиніном анти-В, властивій групі А із ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО. (а.с.162-164);

-висновком судово-імунологічної експертизи №1960 від 16.09.2024 року відповідно до кров підозрюваного ОСОБА_4 відноситься до групи АВ за підсистемою АВО (а.с.167-168);

-висновком судово-імунологічної експертизи №2090 від 16.10.2024 року, відповідно до якого на футболці , вилученій 07.09.2024 року при огляді місця події за адресою АДРЕСА_2 , а виявлена кров. За поясненнями обвинуваченого це кров його сина, так як той після отримано поранення намагався зупинити кровотечу (а.с.170-171);

-висновком судово-імунологічної експертизи №2138 від 24.10.2024 року, висновком судово-імунологічної експертизи №2027 від 25.09.2024 року відповідно до яких на шортах синього кольору ,на футболці - поло потерпілого ОСОБА_7 в об`єктах №1,2 (маркування відділення) які належать потерпілому ОСОБА_7 знайдена кров. (а.с.173-174, 181-184);

-висновком судово-імунологічної експертизи №567 від 27.09.2024 року із зразками нігтів правої та лівої рук ОСОБА_7 згідно до якого в піднігтівому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук потерпілого ОСОБА_7 знайдена кров(а.с.181-184)

Наведені судом докази винуватості ОСОБА_4 є належними та допустимим, зібрані відповідно до норм КПК, а встановлені на підставі них обставини справи свідчать, що ОСОБА_4 заподіяв їх в стані необхідної оборони, захищаючись від протиправних дій потерпілого ОСОБА_7 .

Обвинувачення визнане судом недоведеним.

В свою чергу органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ст. 121 ч.2 КК України як заподіяння обвинуваченим умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому , яке спричинило його смерть за обставин, які наведено в обвинувальному акті, тоді як судом встановлені обставини заподіяння обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження потерпілому в стані необхідної оборони.

До висновків щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, за встановлених судом обставин та недоведеності обвинувачення за ч. 2 ст.121 КК України суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Суд приходить до висновку, що вказана пред"явленому прокурором обвинувачення правова кваліфікація не знайшла свого підтвердження, а обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно вимог ч.3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Згідно постанови Пленуму ВСУ №1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність чи відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність його відбиття, кількість нападників і тих хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Отже для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового розгляду, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підстав об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

При цьому, згідно ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Так за матеріалами справи дане кримінальне правопорушення було вчинено в квартирі обвинуваченого, де були присутні лише він та потерпілий, інших очевидців даної події не має.

Так обвинувачений ОСОБА_4 з самого початку досудового слідства давав послідовні покази, які підтвердив і в ході судового розгляду справи , що він перебував в стані необхідної оборони, оскільки під час конфлікту з сином останній став погрожувати йому вбивством та двічі ударив важким дубовим табуретом по голові, відчував загрозу своєму життю і, тому враховуючи вік сина, його фізичні дані , а також свою неспроможність захисти себе через інвалідність син міг реалізувати свої погрози і позбавити його життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з сином нетривалий час проживали в квартирі вдвох, тоді як син не хотів в квартирі проживати з батьком, хотів там жити один, виганяв батька з квартири, а у обвинуваченого не було іншого житла, а тому між ним почалися суперечки.

В свою чергу, обоє батьків, в тому числі у потерпіла ОСОБА_6 , характеризуючи сина ОСОБА_8 , зазначили, що останній був біля 1,84 м зросту, фізично розвинутий, а також свідчили в суді про те, що син зловживав алкоголем та вживав наркотичні засоби, а після цього був взагалі неконтрольований та агресивний.

В свою чергу допитана у справі потерпіла ОСОБА_6 також підтвердила, що син після вживання алкоголю вже раніше заподіював тілесні ушкодження іншим людям, по цій причині від нього пішла жінка, так як він застосував домашнє насильство , і вона боялася сина, а тому пішла з дому, таким чином доповнила покази обвинуваченого в частині того, що син міг батькові погрожувати вбивством і спричинити тілесні ушкодження, а то і позбавити життя. Вона попереджала про це свого чоловіка, однак той висновків для себе не робив.

В свою чергу судом встановлено, що на момент вчинення злочину обвинувачений вже був особою з інвалідністю 2-ї групи. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №65/5 від 26.03.2024 року у ОСОБА_4 встановлено діагнози:-двобічний коксартроз IV ступеню, у виді руйнування та зношування хрящової тканини, що знаходиться у складі кульшового суглоба;- аваскулярний некроз гомілок обох стегнових кісток зі значним порушенням функціі (відмирання кісткової тканини ); - складний міопічний астигматизм. Ускладнена катаракта. Деструкція скловижного тіла. Міопічна хореоретинопатія, ПДС, стан після ППЛК. Зазначені діагнози підтверджені Випискою із медичної карти амбулаторного хворого.

В силу наявних у нього хвороб він має фізичні обмеження, пересувається лише за допомогою милиць, також має проблеми з зором.

Так ОСОБА_4 зазначив, що в той день він не починав з сином конфлікт, коли він прийшов додому, то син вже був випивший. Після погроз сина вбивством, підкріплених активними діями, нанесенням ударів по голові табуретом, в нього запаморочилося в голові, він був дезорієнтований, так як син розбив йому окуляри, а він без окуляр майже повністю не бачить. Однак ОСОБА_8 не мав наміру зупинятися , погрожував вбивством і тоді він зі стола взяв ніж, щоб зупинити сина.

На користь обвинуваченого та правдивості його показів щодо перебігу подій того дня свідчать і досліджені судом процесуальні докази у провадженні, і впершу чергу протокол огляду місця події від 06.07.2024 року(а.с.67) з відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до даних якого, оглядаючи квартиру АДРЕСА_1 працівниками поліції було зафіксовано, на кухні квартири сліди бійки, безлад, побитий посуд, а на дивані, на якому сидів обвинувачений під час конфлікту лежав перевернути дерев`яний табурет, під столом розбиті окуляри обвинуваченого .

Підтверджують правдивість показів обвинуваченого дані щодо його огляду під час затримання , які зокрема відображені в медичній довідці (а.с.147) , а потім і у висновку судово-медичної експертизи №82 від 25.11.2024 року (а.с.156), відповідно до яких у обвинуваченого після конфлікту з сином наявні легкі тілесні ушкодження в області обличчя у виді забоїв м`яких тканин обличчя, що також свідчить на користь його версії про наявне протиправне посягання з боку потерпілого на його життя.

Відтак з урахуванням поведінки потерпілого, який під час конфлікту погрожував вбивством та почав бити обвинуваченого дерев`яний табуретом в область голови, мав місце акт суспільно небезпечного посягання на життя ОСОБА_4 і обвинувачений сприймав загрозу нападу як реальну.

Аналіз доказів, зібраних у кримінальному провадженні, свідчить, що обвинувачений не мав змоги в інший спосіб уникнути насильства з боку сина, а також він не міг його зупинити в силу свого фізичного стану.

В свою чергу характер дій потерпілого ОСОБА_4 був таким, що засуджений усвідомлював реальну загрозу для свого життя та здоров`я в результаті погроз та дій його сина ОСОБА_7 , тому ОСОБА_4 діяв з метою захисту від його протиправних дій.

Тому на думку суду, викладені обставини свідчать, що ОСОБА_4 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_7 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, і не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з боку останнього та спричинення більш тяжкої шкоди нападнику, використав ніж, який тримав у руках.

Отже, такі дії ОСОБА_4 полягали у тому, що у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Водночас застосований спосіб захисту і заподіяння шкоди у вигляді тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть потерпілого за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а отже ОСОБА_4 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Кваліфікація дій.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого , суд враховує, що згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.4 постанови Пленуму ВСУ №1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» коли при перевищенні меж необхідної оборони, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст. 124 КК.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВС від 22.03.2023 року у справі № 276/1922/20.

Оскільки судом під час розгляду справи не встановлено умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого , він також це не підтвердив у суді, а тому підстав для кваліфікації його дій за ст.118 КК України (умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони), як про це зазначив захист, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 зі ст. 121 ч.2 КК України на ст. 124 КК України, які виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 при перевищенні меж необхідної оборони.

Щодо призначення покарання.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття.

Також суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, має позитивну характеристику з місця проживання та з місця роботи , на обліку у лікара- психіатра та нарколога не перебуває (а.с.199-202,)

Також суд враховує, що вчинення обвинуваченим злочину проти життя ОСОБА_7 свідчить про підвищену, надзвичайну небезпечність засудженого для суспільства, обвинувачений виявив явну зневагу до невід`ємного права на життя людини, а тому суд вважає, що досягнути мети його виправлення та попередження нових злочинів можливо лише шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, який належить визначити в межах санкції ст.124 КК України.

При цьому суд враховує висновок щодо стану здоров`я обвинуваченого, наданий Одеською медичною частиною №21, про те що обвинувачений ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2-ї групи, страждає на двобічний коксартроз IV ступеню, аваскулярний некроз гомілок обох стегнових кісток зі значним порушенням функції (відмирання кісткової тканини ) і вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ст.124 КК України.

Призначене в такий спосіб покарання обвинуваченому ґрунтується на положеннях ст.50 та ст. 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Постановами слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 07.09.2024 року визнано у справі речовими доказами: ніж кухонний з рукояткою світло-коричневий, загальною довжиною 23 см, ніж кухонний з рукояткою коричневий, загальною довжиною 23 см, 3 (три) кухонних ножі з рукоятками чорного кольору, дерев`яний стілець світло-коричневого кольору, футболка білого кольору, футболка чорного кольору , джинсові шорти синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; чоловічі труси чорного кольору; футболку сірого кольору; сандалі коричневого кольору; гаманець чорного кольору, в якому перебуває посвідчення водія, паспорт, посвідчення машиніста, видані на ім`я ОСОБА_7 . (а.с.85-87,103-104)

Ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року на них накладено арешт. (а.с.105-108). Дані речові докази знаходяться на зберіганні в Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області.

Суд вважає, що належить зняти арешт, накладений слідчим суддею на вказані речові докази, їх долю вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.Судові витрати відсутні.

Також суд враховує, що по даному кримінальному провадженню обвинувачений був затриманий 07.09.2024 року (а.с.111) та 22.10.2024 року було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт(а.с.137) з того часу перебуває на цілодобовому домашньому арешті, а тому у строк відбування покарання належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення в період часу з 07.09.2024 року по 22.10.2024 року. .

Строк дії запобіжного заходу обвинуваченому у виді домашнього арешту закінчився під час розгляду справи у суді , інший запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 615 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в період часу з 07.09.2024 року та 22.10.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року на речові докази у даному кримінальному провадженні.

Речові докази : а.с.105-108 - ніж кухонний з рукояткою світло-коричневий, загальною довжиною 23 см, ніж кухонний з рукояткою коричневий, загальною довжиною 23 см, 3 (три) кухонних ножі з рукоятками чорного кольору, дерев`яний стілець світло-коричневого кольору, футболка білого кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожими на кров, футболка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору зовні схожими на кров, джинсові шорти синього кольору зі слідами речовини бурого кольору; чоловічі труси чорного кольору; футболку сірого кольору; сандалі коричневого кольору; гаманець чорного кольору, в якому перебуває посвідчення водія, паспорт, посвідчення машиніста, видані на ім`я ОСОБА_7 - знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1