Справа № 449/1712/25
Перемишлянський районний суд Львівської області
У Х В А Л А

про призначення до судового розгляду

10.12.2025 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Перемишляни кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000488 від 14.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перегноїв Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2023 року, за ч. 5 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленим іспитовим строк 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В ході підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Клопотання прокурор аргументував, тим що ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командування, 30.05.2024 року до 06.00 год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами її розташування до 16.10.2025 року, знаходячись безпідставно, тривалістю понад три доби, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до моменту виявлення працівниками поліції під час проведення обшуку за його місцем проживання та затримання останнього в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, чим припинено вчинення ним триваючого злочину, чим вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.10.2025 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.30 год. 14.12.2025 без визначення розміру застави, з утриманням в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Водночас, строк дії ухвали слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.10.2025 закінчуються 14.12.2025, а кримінальне провадження по суті не розглянуто та перебуває на стадії підготовчого судового засідання, через що виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 на строк 60 днів.

Так, необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного судом щодо ОСОБА_4 , пов`язана з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений та захисник заперечили проти заявленого клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Встановлено, що в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінальнихо правопорушень за №0000488 від 14.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Згідно з вимогами ч. 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ухвали слідчого судді Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.10.2025 року, застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів: до 9 год. 30 хв. 14 грудня 2025 року, без можливості внесення застави з утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

На думку суду, обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, домашнього арешту), не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на вищевикладене є тим більше не доцільним.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1, ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, так, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

З огляду на вищевикладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкість інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, - суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 314-316, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задоволити.

Продовжити обвинуваченому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів: до 07 лютого 2026 року, без можливості внесення застави з утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19 .

Ухвалу для виконання скерувати в відділення поліції №2 Львівського РУП №2 та Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України на 19 грудня 2025 року о 11.30 год. в приміщенні Перемишлянського районного суду Львівської області за адресою: м.Перемишляни, вул.Галицька,67-А.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати осіб згідно обвинувального акта.

Ухвала, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала про призначення справи до судового розгляду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1