ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

Справа № 337/3172/25

Номер провадження 1-кп/337/431/2025

Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Дніпровська установа відбуття покарань (№4)»),

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000510 від 03.06.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, неодружений, має на утриманні малолітнього сина, працює вантажником ТОВ «ФН ПЕРСОНАЛ», зреєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Інженерне, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, військовослужбовець, який перебуває на посаді курсанта 3 навчальної роти 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий: АДРЕСА_4 , раніше судимий:

-22.06.2023 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України, до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-08.02.2024 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

-09.09.2025 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.4 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу начальника військової частини НОМЕР_1 від 14 червня 2024 року ОСОБА_6 включено до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду курсанта 3 навчальної роти 2 навчального батальйону військової частини та присвоєно військове звання «солдат», отже, на момент вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 проходив військову службу, та був особою, стосовно якого 31.10.2024 року Запорізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони в рамках кримінального провадження № 0000589 від 01.10.2024 направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України до суду.

Натомість ОСОБА_6 , який раніше був засуджений до позбавлення волі, вирок відносно якого набрав законної сили, але не був звернутий до виконання, на шлях виправлення не став та 03 червня 2025 року ОСОБА_6 вступив із ОСОБА_5 в злочину змову, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, яким мали намір в подальшому розпорядитися на свій розсуд.

03 червня 2025 року о 01 годині, маючи бажання та рішучість вчинити злочин, діючи на виконання свого єдиного спільного злочинного плану, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи повторно, разом із ОСОБА_5 прийшли до паркувального майданчику на прилеглій території магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке Шосе, буд. 42А та почали обирати автомобіль для угону серед розташованих на майданчику транспортних засобів.

Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_6 , діючи повторно та спільно з ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, визначили предметом свого злочинного посягання транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі «1102» в кузові сірого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_2 , який був припаркований напроти будинку АДРЕСА_5 з зачиненими дверима та поблизу якого не було інших осіб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, а ОСОБА_7 ще й повторно, за попередньою змовою групою осіб, 03 червня 2025 року приблизно о 01 годині, шляхом віджиму скла передньої правої двері рукою та подальшого натискання на кнопку замка двері відчинив передні праві двері транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі «1102», в кузові сірого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та який знаходився у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тим часом, ОСОБА_5 знаходячись на безпечній відстані, спостерігав за обстановкою та був готовий попередити ОСОБА_6 у разі небезпеки, якщо їх дії будуть виявлені сторонніми особами. Після цього, ОСОБА_6 , сів за водійське місце транспортного засобу марки «ЗАЗ» моделі «1102» д.н.з. НОМЕР_3 та шляхом замикання дротів на замку запалення, запустив двигун, після чого, поруч з ним на пасажирське сидіння сів ОСОБА_5 та приблизно у вказаний час останні незаконно заволодівши транспортним засобом, почали рух на вказаному транспортному засобі, покинувши місце вчинення злочину.

В подальшому деякий час рухаючись по Хортицькому району в м. Запоріжжі на вказаному викраденому автомобілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зупинились біля будинку № 15 по вулиці Курузова в місті Запоріжжі та помітивши працівників поліції зникли з місця події.

В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом марки «ЗАЗ», моделі «1102», в кузові сірого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_2 , потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода, на загальну суму 12 901 (дванадцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 70 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 3 червня 2025 року вони з ОСОБА_10 вживали алкогольні напої, вже вночі вони вийшли до магазину, щоб придбати алкоголь ще. Біля магазину АТБ вони побачили автомобіль ЗАЗ, вирішили залізти в салон погрітися, потім вирішили покататися, по черзі намагалися завести автомобіль, він постійно глохнув, потім проїхали певну відстань, побачили поліцейський патруль, побігли в балку залишивши автівку. У скоєному кається, просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою просину визнав повністю, надав покази, ідентичні за змістом показам ОСОБА_6 , однак уточнивши, що ОСОБА_11 першим знайшов автівку, навіть хотів забрати автомагнітолу, потім передумав. Просить суворо не карати, призначити покарання з іспитовим строком.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву щодо розгляду справи у його відсутність, просить призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 фактично визнали свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю та не оспорювали фактичних обставин провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності їх позиції відсутні, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежився допитом обвинувачених та дослідженням наданих матеріалів, які характеризують особи обвинувачених.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні вищезазначеного кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання їх винуватими.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинувачених.

При призначені покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

ОСОБА_5 є осудним, раніше не судимим, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, свою провину у якому визнав повністю, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно з ст. 67 КК України, відповідно до обвинувального акту відсутні та судом не встановлені.

ОСОБА_6 є осудним, раніше судимими до покарання у вигляді позбавлення волі, до виконання якого на момент вчинення злочину не приступив, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, свою провину у якому визнав у повному обсязі, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується опосередковано, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, відповідно до обвинувального акту відсутні та судом не встановлені.

Майно потерпілому було повернуто на досудовому слідстві завдяки діям поліції.

З урахуванням викладеного, та думки прокурора, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням іспитового строку до ОСОБА_5 та вимог ч. 4 ст. 70 КК України до ОСОБА_6 .

При цьому наразі суд позбавлений можливості в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч. 4 ст.70 КК України, зараховувати ОСОБА_6 покарання, відбуте повністю за вироком Запорізького районного суду Запорізької області, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо звернення вироку суду від 9 вересня 2025 року, однак таке зарахування можливе під час виконання вироків суду, а тому жодним чином не погіршить права обвинуваченого ОСОБА_6 .

Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого сплинув, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає, строк запобіжного заходу ОСОБА_6 в межах кримінального провадження підлягає продовження до набрання вироком законної сили та зарахуванню в призначене покарання.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз на досудовому слідстві становлять 8022,60 грн, що підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частках.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1,4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, що призначене за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 9 вересня 2025 року у вигляді шести місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк покарання відраховувати з часу фактичного затримання ОСОБА_6 за зазначеним кримінальним провадженням, а саме: з 3 червня 2025 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном три роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 8022 (вісім тисяч двадцять дві) грн. 60 коп., тобто по 4011 (чотири тисячі одинадцять) грн. 30 коп. з кожного.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 5 червня 2025 року з майна, яке виявлене та вилучене під час затримання в ході особистого обшуку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Речові докази:

-автомобільні чохли, що зберігаються у спецпакетах №№ 6277432, 6277433, 7571751, що зберігаються в камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 3646 від 17.06.2025 року - повернути власнику;

-полімерну пляшку, упаковану до паперового конверту, що зберігаються в камері схову ВП№5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 3643 від 17.06.2025 року - знищити,

-мобільний телефон марки «Айфон 12», чоловічу шведку сірого кольору, чоловічі капці марки «Staff», чоловічі джинсові шорти темного кольору, упаковані до паперового конверту, що зберігаються в камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 3639 від 11.06.2025 року - повернути ОСОБА_5

-кросівки чорного кольору, спортивні штани чорного кольору, кофту чорного кольору, панаму темно-зеленого кольору, футболку чорного кольору з зображенням собаки на грудній частині, упаковані до паперового конверту, що зберігаються в камері схову ВП№5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 3640 від 12.06.2025 року - повернути ОСОБА_6

-папілярні узори, дактилоскопічні картки, упаковані до спецпакетів № 758288, 4190528, що зберігаються в камері схову ВП№5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 3636 від 12.06.2025 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1