Справа № 442/9274/25
Провадження № 1-кс/442/1621/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності Дрогобицької окружної прокуратури та зобов`язання внесення відомостей згідно заяви від 03.12.2025 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, зобов`язання розпочати розслідування та повідомлення про початок кримінального провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищезгаданою скаргою, в обгрунтування якої зазначає, що зверталася до Дрогобицької окружної прокуратури із заявою про вчинення суддею Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ст. 375, 364, 366, 190, 28 КК України при ухваленні судового рішення від 26.12.2019 щодо визнання права власності на 5 нежитлових приміщень. Вказану заяву отримано Дрогобицькою окружною прокуратурою 03.12.2025, і всупереч вимогам ст. 214 КПК України цим органом допущено бездіяльність.

В судове засідання, представник прокуратури не з`явився. Зважаючи на визначені строки розгляду, передбачені ст.306 КПК України, слідчий суддя ухвалив продовжити розгляд скарги за відсутності представника місцевої прокуратури.

В усних поясненнях суду, ОСОБА_3 підтримала свою скаргу, додала, що прокуратура протягом 24 годин згідно ст.214 КПК повинна була внести її 474 заяву до Реєстру, а не переправляти в ДБР. Спочатку сама прокуратура мала дослідити цей факт і прийняти по ньому рішення. А в даному випадку цим органом допущена бездіяльність, тому просила задоволити її скаргу в повному обсязі.

Заслухавши думку скаржниці, оглянувши матеріали судового провадження, слідчий суддя встановив, що предметом оскарження, на думку скаржника, є бездіяльність Дрогобицької окружної прокуратури щодо вирішення питань, порушених у скарзі.

Аналіз ст.ст.214, 303 КПК України та п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

Крім цього, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України „Про статус суддів (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01.12.2004 № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що недоторканність суддів один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про незалежність судової влади від 13.06.2007 № 8 судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний вищий суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись поза межами передбаченого законом процесуального порядку.

З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, необхідно також враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, який пов`язаний зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки такої заяви або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-якої іншої. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 48 Закону України „Про судоустрій і статус суддів суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Слідчим суддею встановлено, що на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Дрогобицької окружної прокуратури, така була незадоволена процесуальним рішенням судді про визнання права власності, на підтвердження чого навела підстави його необгунтованості та незаконності. Вказувала, що таким чином суддя зловживала службовим становищем, постановила завідомо неправосудне рішення, вчинила службове підроблення у співучасті, тощо. Разом із тим, зосереджувала увагу на причинах незаконності рішення, його необґрунтованості та невідповідності вимогам Закону.

Крім того, заявниця повинна бути усвідомлена про те, що її заява до прокуратури від 03.12.2025 була перенаправлена для прийняття рішення по ній за підслідністю до Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові із вказівкою внести відомості в ЄРДР та розпочати розслідування, про що повідомити автора звернення. Таке слідує із листа Дрогобицької окружної прокуратури №14.52/04-27-6548ВИХ-25 від 04.12.2025 року, з надісланням копії на адресу скаржниці. А такий факт в принципі виключає предмет розгляду даної скарги, та можливість її задоволення з огляду на неможливість виконання ухвали слідчого судді в майбутньому(ТУ ДБР у м.Львові заяву Надкерничної уже не поверне до прокуратури, а та в свою чергу не внесе дані по ній до ЄРДР і не надасть із нього витяг; крім того ТУ ДБР у м.Львові на даний час також повинно було прийняти за цією заявою якесь рішення, що можливо уже й відбулося.

Крім того, вирішення слідчим суддею питань порушених у скарзі щодо визнання протиправною бездіяльності Дрогобицької окружної прокуратури та повідомлення про початок кримінального провадження не віднесені до його компетенції згідно положень ст. 307 КПК України.

А відтак, усе наведене вказує на необхідність відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

У задоволенні скарги №484 ОСОБА_3 від 05.12.2025 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1