Номер провадження: 11-кп/813/2374/25
Справа № 509/7564/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружноїпрокуратури ОСОБА_7 на вирок Овідіопольськогорайонного суду Одеської області від 23 липня 2025 року, в рамках кримінального провадження №0000617, внесеного до ЄРДР 13 листопада 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком також вирішено питання щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та речових доказів у справі.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 , будучи головним сержантом-командиром відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 127- 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, у листопаді 2024 року більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановлений у ході досудового розслідування спосіб, незаконно придбав ручну осколкову гранату М 67 з маркуванням на корпусі «GRENADE, HAND FRAG, DELAY, М67 СОМР DAZ 2IJ022-017» та два патрони калібру 12,7 мм, які переніс до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , та почав зберігати, без передбаченого законом дозволу.

27.11.2024 року в період часу з 8 годині 29 хвилин по 10 годин 22 хвилин, в ході санкціонованого обшуку, за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції було виявлено та вилучено два патрони калібру 12,7 мм промислового виробництва до нарізної вогнепальної зброї до ктупнокаліберних кулеметів НСВ, НСВТ, ДК, ДШК, ДШКМ, протитанкових рушниць Шолохова та ручну осколкову гранату М67 промислового виготовлення, які є боєприпасами.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції всупереч приписами ч.4 ст.76 КК України не поклав нагляд за обвинуваченим ОСОБА_8 , який звільнений від відбування покарання з випробуванням,на командира військової частини, з огляду на те, що обвинувачений є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 .

На підставі наведеного прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Нагляд за виконанням обов`язків під час іспитового строку покласти на командира військової частини, в якій проходить службу військовослужбовець ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_8 , належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався.

Вислухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав за можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності обвинуваченого, оскільки вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 липня 2025 року підлягає змінні в частині органу, який здійснює нагляд за засудженим, згідно з ч. 4 ст. 76 КК України, тобто не ставиться питання про погіршення правового становища обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, оскільки участь останнього у даному випадку є необов`язкова.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримав апеляційну скаргу та просиввирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 липня 2025 року змінити. Вважати, що згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за обвинуваченим ОСОБА_8 , на час проходження ним військової служби покладено на командира відповідної військової частини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Розмірковуючи над доводами прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів зробила такий висновок.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положеннями ст. 75 КК України передбачено, що у разі, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, у разі звільнення засудженої особи від покарання на підставі ст. 75 КК України суд покладає на особу певні обов`язки, визначені ст. 76 цього КК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців командирами військових частин.

Повертаючись до обставин справи, суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 є військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . Отже, керуючись приписами ч. 4 ст. 76 КК України, які мають імперативний характер, суд першої інстанції був зобов`язаний покласти нагляд за засудженим на час проходження ним військової служби на командира відповідної військової частини. Проте це залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з позицією ВС викладеною у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 (справа №126/1813/23).

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами прокурора та констатує, що судом першої інстанції було допущене неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

У даному випадку становище обвинуваченого не погіршується, оскільки в апеляційній скарзі ставиться питання лише про зміну органу, який здійснює нагляд за засудженим.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги прокурора про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки оскарженим вироком останній вже визнаний винним, що прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу прокурора частково обґрунтованою та вважає, що вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружноїпрокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Овідіопольськогорайонного суду Одеської області від 23 липня 2025 року, в рамках кримінального провадження №0000617, внесеного до ЄРДР 13 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - змінити в частині покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Нагляд за виконанням обов`язків під час іспитового строку покласти на командира військової частини, в якій проходить службу військовослужбовець ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4