Справа № 939/323/26
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2026 рокуселище Бородянка

Слідчий суддя Бородянського районного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконферензв`язку, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянці клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пісківки Бородянського району Київської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 26 квітня 1988 року за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 2296, ст. 2292 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 травня 1992 року за ч. 3 ст. 141 КК України (1960 року) до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 жовтня 1992 року за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року), із застосуванням ч. 3 ст. 42 КК України (1960 року), до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) за вироком Київського міжобласного суду від 07 червня 1996 року за ст. 17 і ч. 3 ст. 140, ст. 861 КК України (1960 року), із застосуванням ст. 43 КК України (1960 року), до десяти років двох місяців шістнадцяти днів позбавлення волі з конфіскацією майна, який змінено за постановою Хмельницького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2002 року та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк шість років два місяці шістнадцять днів; 5) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 07 листопада 2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі; 6) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 04 серпня 2009 року за ст. 395 КК України до п`яти місяців арешту; 7) за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 квітня 2011 року за ч. 1 ст. 309 КК України до п`яти місяців арешту; 8) за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; 9) за вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 31 січня 2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі; 10) за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі; 11) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 29 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений 19 серпня 2019 року по відбуттю строку покарання; 12) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 02 вересня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі, строк покарання обчислюється з 02 вересня 2020 року в кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 185 КК України; 13) за вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до п`яти років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника відділення поліції начальник СВ відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, мотивуючи його тим, що СВ відділення поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 від 30 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим за вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на шлях виправлення не став і, маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину проти власності за наступних обставин.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений.

Встановлено, що 30 січня 2026 року, приблизно о 12-й годині, в селищі Пісківці Бучанського району Київської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу станції «Тетерів» по вул. Привокзальній, 8, познайомився із ОСОБА_7 .

У подальшому, в ОСОБА_4 , який під час розпивання спиртних напоїв побачив, що в кишені потерпілого є грошові кошти, виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок інших осіб, шляхом вчинення корисливого злочину, а саме повторного, відкритого викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 прослідкував за потерпілим, який вийшов із приміщення залізничного вокзалу до туалету.

30 січня 2026 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, продовжуючи знаходитися за вищевказаною адресою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незважаючи на воєнний стан, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння , передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зі спини наблизився до потерпілого ОСОБА_7 , розуміючи, що він є особою похилого віку, наніс удар кулаком в область потилиці, чим спричинив останньому фізичну біль і завдав тілесних ушкоджень у вигляді підшкірної гематоми в ділянці потилиці, в результаті чого потерпілий упав на землю.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, не реагуючи на прохання потерпілого не вчиняти протиправних дій щодо нього, дістав із правої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 2 600 грн і зник з місця вчинення злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2 600 гривень.

31 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження: - протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; - протоколом огляду місця події від 30 січня 2026 року за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Пісківка, в приміщенні залізничної станції «Тетерів»; - протоколом затримання ОСОБА_4 від 31 січня 2026 року; - протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_7 від 31 січня 2026 року; - протоколами огляду відео від 31 січня 2026 року; - протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від 31 січня 2026 року; - протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 31 січня 2026 року; - протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 31 січня 2026 року; - постановою про визнання речових доказів від 31 січня 2026 року; - іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий і не має тісних соціальних зв`язків, може переховуватися від органу досудового розслідування та у подальшому від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі їх анкетні дані, місце проживання і роботи, які можуть піддатися незаконному впливу з боку підозрюваного, що в подальшому призведе до спотворення їх показів, які вони даватимуть під час досудового розслідування і судового розгляду даного кримінального провадження. Також, ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи раніше засудженим за вироком Бородянського районного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільненим у 2025 році по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став і, маючи непогашену в установленому законом порядку судимість, знову повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, що вказує на стійкий кримінальний характер його поведінки та корисливий мотив. Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в ході досудового розслідування можуть виникнути нові обставини та здобуті інші відомості, які свідчать про винуватість підозрюваного.

Тому, враховуючи вказані обставини, на думку начальника СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , застосування менш суворого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам і забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував і просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому діянні не визнав, проти задоволення клопотання заперечував.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини одним із критеріїв для визначення наявності обґрунтованої підозри вважає наявність фактів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого її (особу) підозрюють (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»). Доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має відповідати стандарту «розумна підозра» (див. Рішення у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства»), тобто наявності фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме ця особа могла вчинити кримінальне правопорушення (див. Рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Сполученого Королівства»). КПК України також зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Хоча наявні на момент вирішення питання про утримання під вартою докази і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було встановити винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, з точки зору належності, допустимості та достовірності, і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям.

Прокурором надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами: - протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 січня 2026 року; - протоколом огляду місця події від 30 січня 2026 року та ілюстративною таблицею до нього; - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31 січня 2026 року; - протоколами огляду від 31 січня 2026 року; - протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31 січня 2026 року за участі ОСОБА_7 ; - протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2026 року за участі ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ; - протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 від 31 січня 2026 року; - протоколом затримання ОСОБА_4 від 31 січня 2026 року; - протоколом проведення слідчого експерименту від 31 січня 2026 року за участі ОСОБА_7 ; - постановою про визнання і приєднання до справи речових доказів; - іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що є достатні підстави на даному етапі вважати висунуту ОСОБА_4 підозру обґрунтованою, а надані на підтвердження цього докази вагомими.

Слідчий суддя погоджується із наявністю ризику переховування від органів досудового розслідування і в подальшому від суду, оскільки тяжкість очікуваного покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацевлаштований, тобто не має тісних соціальних зв`язків за місцем проживання, може спонукати його до ухилення від слідства та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором доведений ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки в ході досудового розслідування можуть виникнути нові обставини та здобуті інші відомості, які свідчать про винуватість підозрюваного, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що в подальшому може призвести до спотворення їх показів, які вони даватимуть під час досудового розслідування і судового розгляду даного кримінального провадження.

Також, слідчий суддя вважає, що прокурором доведений ризик того, що ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, у тому числі й за кримінальні правопорушення проти власності, може продовжити свою злочинну діяльність і вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він ніде не працює і не має постійного джерела доходу.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини його вчинення та існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і в подальшому від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому, враховуючи положення п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України та недоцільність застосування більш м`яких запобіжних заходів, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнавати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Задовольняючи клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, ч. 5 ст. 182, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 310 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (в Державній установі «Київський слідчий ізолятор»).

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 з 23 години 56 хвилин 30 січня 2026 року.

Ухвала про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 31 березня 2026 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (в Державній установі «Київський слідчий ізолятор»).

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 з 23 години 56 хвилин 30 січня 2026 року.

Ухвала про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 31 березня 2026 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_12