Справа № 753/1751/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3627/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ( у режимі відео конференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Яготинського району Київської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 30.03.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень (штраф не сплачено),

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 років пробаційного нагляду та штрафу у розмірі 17 000 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 30.03.2021, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень - виконувати самостійно. Строк покарання у виді пробаційного нагляду відрахувати з дня постановки ОСОБА_8 на облік уповноваженим органом з питань пробації. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 14 січня 2025 року приблизно о 13-й годині 04 хвилини, ОСОБА_8 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою власного мобільного телефону, через мессенджер «Телеграм» у каналі із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», із невстановленою досудовим розслідуванням особою, за грошові кошти у сумі 574 гривні 00 копійок, домовився щодо умисного, незаконного придбання психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP для власного вживання без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_8 , за допомогою терміналу самообслуговування перерахував вищезазначену грошову суму на отримані реквізити рахунку, вказані у месенджері «Телеграм», у каналі із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Надіславши грошові кошти, ОСОБА_8 отримав на власний мобільний телефон повідомлення, в якому містилась інформація про адресу та місце розташування психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

В подальшому 14.01.2025 року приблизно о 15-й годині - хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи в лісосмузі поблизу станції Київського метрополітену «Червоний Хутір» по вул. Старобориспільська, в м. Києві, де шляхом підбору, умисно, незаконно, для власного вживання, без мети збуту, незаконно придбав раніше замовлену, психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0, 694 г, що знаходилась в пластиковій колбі, поклав до правої кишені штанів, в які був одягнутий, тим самим почав умисно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, приблизно о 15-й годині 02 хвилини за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, поблизу станції Київського метрополітену «Червоний Хутір» працівниками поліції затримано ОСОБА_8 , у якого під час особистого обшуку, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено пластикову колбу, всередині якої знаходилась кристалічна речовина білого кольору, що в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої заборонено масою 0, 694 г, яку ОСОБА_8 , умисно. Незаконно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_8 визнаний винуватим у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначеного покарання, виключивши призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст.71, 72 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. ст. 71, 72 КК України, які не підлягали застосуванню.

Зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був засуджений 30.03.2021 вироком Яготинського районного суду Київської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вирок набрав чинності 03.05.2021, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 14.01.2025, тобто, більше ніж через 3 роки після набрання попереднім вироком законної сили, даних про зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вирокуу матеріалах справи немає, тому суд не врахував вимоги ст.80 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, захисника, що не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України та призначення покарання за кримінальне правопорушення, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справив суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальний проступок, за який ОСОБА_8 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року вчинено 14 січня 2025 року, після постановлення вироку Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2021 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Призначення покарання за сукупністю вироків у такому разі можливо лише, якщо воно здійснюється до закінчення строків давності виконання попереднього обвинувального вироку.

Приписами ч. 1 ст. 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

За своїм характером даний вид звільнення від відбування призначеного покарання, за загальним правилом є обов`язковим.

У зв`язку з цим суд мав би звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку від 30.03.2021 року.

Отже, місцевий суд застосував закон, який не підлягає застосуванню (ч. 1 ст. 71 КК України) та не застосував закон, який підлягає застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України).

Оскільки суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України та, відповідно, невірно застосував положення ч.3 ст.72 КК України, то посилання на зазначені правові норми підлягають виключенню з вироку.

За таких обставин вирок у частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2021 року у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Виключити з вироку посилання на застосування вимог ч. 1 ст. 71 КК України, ч. 3 ст. 72 КК України.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: