Справа № 461/2501/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/773/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 , -

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

встановила:

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2025 року задоволено клопотання захисника. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 27.06.2024 року, стосовно ОСОБА_7 у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності закрито в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України.

На цю ухвалу прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням

закону України про кримінальну відповідальність та скерувати справу на новий

судовий розгляд в Галицький районний суд м. Львова.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанціїне дослідив обставини, які впливають на перебіг строків давності, а саме вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, який інкримінується ОСОБА_7 одночасно зі злочинами, передбаченими ч. 1 ст. 366 КК України в межах одного кримінального провадження. Водночас, без вирішення питання про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ст. 49 КК України, оскільки не встановлено з якого часу обчислюється давність за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. З ст. 369-2 КК України, з огляду на те, що до закінчення строків давності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України КК України особа вчинила інші злочини і судом одночасно вирішується питання про їх вчинення у межах одного провадження.

Зазначає, що вироком Галицького районного суду від 16 вересня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, та вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, перебіг давності за останнє вчинене 07.03.2022 (закінчується 07.03.2032) ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України не закінчився.

У зв`язку з наведеним, для застосування положень ст.49 КК України у суду першої інстанції не було законних підстав.

Зазначене вище неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягало у звільненні ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за відсутності для цього підстав, передбачених ст.49 КК України, є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу, думку захисника та обвинуваченої, які заперечили апеляційну скаргу, просили ухвалу залишити без змін, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В силу ч.3 ст.49 КК України, Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Умовою переривання строків давності законодавцем встановлено вчинення особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості. При цьому час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. При перериванні перебігу давності обчислення строків як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, причому окремо за кожний злочин. Для констатації переривання перебігу давності матеріалами кримінального провадження повинно бути доведено, що до закінчення строку давності за раніше вчинений злочин дана особа - суб`єкт цього злочину знову вчинила новий злочин, який кваліфіковано за певною статтею (частиною статті КК).

Встановлено, що в провадженні Галицького районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні десяти нетяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Як убачається з обвинувального акта:

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 08.11.2021, обчислення давності у даному випадку починається з 08.11.2021.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 22.11.2021, обчислення давності у даному випадку починається з 22.11.2021, та перериває перебіг давності за попередній злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 28.12.2021 обчислення давності у даному випадку починається з 28.12.2021, та перериває перебіг давності за попередні злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 07.02.2022 обчислення давності у даному випадку починається з 07.02.2021, та перериває перебіг давності за попередні злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 23.03.2022 обчислення давності у даному випадку починається з 23.03.2022, та перериває перебіг давності за попередні злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 06.04.2022 обчислення давності у даному випадку починається з 06.04.2022, та перериває перебіг давності за попередні злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 09.05.2022 обчислення давності у даному випадку починається з 09.05.2022, та перериває перебіг давності за попередні злочин.

злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 17.05.2022 обчислення давності у даному випадку починається з 17.05.2022, та перериває перебіг давності за попередні злочини.

злочин, передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, ОСОБА_7 вчинила 08.11.2024, обчислення давності у даному випадку починається з 08.11.2024 та перериває перебіг давності за попередні злочини.

Таким чином, беручи до ст.49 КК України, обчислення давності у даному випадку починається з 08.11.2024, тобто з дня вчинення нового злочину.

На переконання колегії суддів, підставними є доводи прокурора про те, що суд першої інстанції не дослідив обставини, які впливають на перебіг строків давності, а саме вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, який інкримінується ОСОБА_7 одночасно зі злочинами, передбаченими ч. 1 ст. 366 КК України в межах одного кримінального провадження. Водночас, без вирішення питання про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ст. 49 КК України, оскільки не встановлено з якого часу обчислюється давність за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 369-2 КК України, з огляду на те, що до закінчення строків давності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України особа вчинила інші злочини і судом одночасно вирішується питання про їх вчинення у межах одного провадження.

Окрім цього, вироком Галицького районного суду від 16 вересня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, які мали місце 09.08.2019, 23.10.2019, 05.07.2020, 14.08.2020, 06.09.2020, 07.10.2020, 14.04.2021, 06.08.2021, 06.12.2021, що відповідно до ст. 12 КК України відносять до нетяжких кримінальних правопорушень та вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відносять до тяжких кримінальних правопорушень, які мали місце з 07.12.2019 по 07.03.202. Тобто перебіг давності за останнє вчинене 07.03.2022 (закінчується 07.03.2032) ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України не закінчився.

Таким чином, з огляду на наведене, суд першої інстанції не мав законних підстав застосовувати положення ст.49 КК України.

Оскільки суд безпідставно застосував положення ст.49 КК України та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності без наявності для цього законних підстав, таке неправильне застосування закону є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407, п.п. 3, 4 ч.1 ст.409 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ураховуючи, що суд першої інстанції не досліджував докази у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , а клопотань про їх дослідження не надходило, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений можливості досліджувати докази під час апеляційного розгляду та ухвалити рішення по суті. За таких обставин ухвала Галицького районного суду м. Львова від 05.08.2025 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 366 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4