МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/5593/24

Провадження № 1-кп/210/290/25

26 листопада 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

представників потерпілого: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0001019 від 13 вересня 2023 року, за обвинуваченням, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого ФОП « ОСОБА_8 » на посаді директора, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2023 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебував біля буд.№1 по пл. Молодіжній в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де помітив потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час, ОСОБА_5 стояв на алеї біля пам`ятника «Козака Рога». Внаслідок раптово виниклої гострої неприязні до ОСОБА_5 у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння ОСОБА_5 фізичного болю та тілесних ушкоджень.

ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння фізичного болю та тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотивів гострої раптової неприязні до нього, підійшов до ОСОБА_5 та стоячи навпроти нього кулаком правої руки наніс один удар в живіт, від чого ОСОБА_5 відчув гострий біль. Після чого ОСОБА_8 відбіг на відстань приблизно 50м, ОСОБА_5 підбіг до нього. Після чого ОСОБА_8 схопив ОСОБА_5 передпліччям правої руки за шию та повалив його на землю, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на коліна та руки, обличчям униз. Далі ОСОБА_8 наніс біля 4-6 ударів по спині в ліву частину, після чого наніс біля 3-5 ударів ногою в область грудної клітини ліворуч.

У результаті протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження згідно з висновком судово-медичної експертизи №1487 від 18 вересня 2023 року, за своїм характером синець по середньо-паховій лінії на рівні 7 ребра, перелом 7-8 ребер ліворуч, травматичний пневмоторакс ліворуч відносить до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби. П.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до вимог статті 349 КПК України судом було з`ясовано думки учасники судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, стороні захисту, у тому числі обвинувачений не звертались до суд з клопотанням про допит свідків сторони захисту.

Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експерті.

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Допитаний у судовому засіданні 02 грудня 2024 року потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він був знайомий з обвинуваченим до подій які трапились 03 вересня 2023 року. Приблизно за днів 20 до вказаних подій, він розмовляв з ОСОБА_10 по телефону, під час вказаної розмови він погрожував йому та його матері. Причиною їх конфлікту на передодні подій вересня 2023 року було спілкування ОСОБА_11 з його тодішньою дівчиною ОСОБА_12 . Відносини з ОСОБА_12 вони припинили, зв`язок з нею він не підтримує. 03 вересня 2023 року, прогулюючись зі своїм другом ОСОБА_13 поблизу пам`ятника «Козаку Рогу» він зустрів свою знайому ОСОБА_14 та її подругу ОСОБА_15 , які сиділи на лавці на лавці у сквері біля станції швидкісного трамваю та спілкувались між собою. З ОСОБА_16 він перебував тривалий час у відносинах, з ОСОБА_15 вони спілкувались по телефону. В ході розмови з дівчатами, у нього виник конфлікт з ОСОБА_15 . Після чого, ОСОБА_17 відійшла від них та зателефонували ОСОБА_18 . Через деякий час до вказаного парку приїхав ОСОБА_19 , він одразу розпочав бійку з ним, спочатку ОСОБА_19 наніс йому удар рукою в живіт. На початку конфлікту, після того як ОСОБА_19 наніс йому удар в живіт та відійшов від нього, у відповідь, намагаючись захиститись він зняв рюкзак та почав махати перед ОСОБА_10 , ОСОБА_19 відступав назад, а він махаючи рюкзаком наздоганяв його. Під час бійки вони впали, ОСОБА_19 наносив йому удари в хаотичному порядку по спині, голові, кінцівках, приблизно він наніс 5-7 ударів, у відповідь він вхопив ОСОБА_20 за статевий орган. Більше він не наносив йому удари, ОСОБА_19 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_17 пішли. Після цього він викликав швидку допомогу. Покарання обвинуваченому просив призначити, пов`язане з позбавленням волі.

Також ОСОБА_5 звернувся до суду в рамках вказаного кримінального провадження з цивільним позовом до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням та просив суд, стягнути з ОСОБА_8 на його користь моральну шкоду в розмірі 200 000,00грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на вимоги ст.ст.23, 1168 ЦК України зазначив, що кримінальне правопорушення мало на нього негативний вплив як на його психологічне так і фізичне здоров`я, змінилось його нормальне життя, порушився сон, вказані події завдали йому глибоких душевних страждань.

Згідно до частини четвертою статті 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 23 КПК України стороною обвинувачення забезпечено присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Допитана у судовому засіданні 12 лютого 2025 року свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що з потерпілим вони з 2018 року зустрічались, на час події вони вже не були разом, з обвинуваченим її познайомив ОСОБА_22 , йому була потрібна допомогу з питань бухгалтерського обліку. 03 чи 04 вересні 2023 року, точної дати вона вже не пам`ятає, вона разом зі своєю подругою ОСОБА_23 перебували у сквері поблизу Виконкому, напроти них по скверу проходили ОСОБА_22 зі своїм другом ОСОБА_24 . Проходячи повз них ОСОБА_22 намагався зав`язати з ними розмову, однак вони одразу повідомили його, що не бажають з ним спілкуватись, дістала свій телефон та почали дивитися знімками, проте ОСОБА_22 не звертав уваги на їх прохання. Після чого, вона здійснила дзвінок своєму знайомому ОСОБА_25 та розповіла про події які відбуваються, про що одразу повідомила ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , внаслідок чого вони відійшли від них. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_22 та ОСОБА_26 повернулись до них, почали їм погрожувати, ОСОБА_22 махав ногою перед обличчям її подруги ОСОБА_27 цей час ОСОБА_28 дістала свій мобільний телефон та почала записувати розмову, після чого, через деякий час ОСОБА_22 та ОСОБА_26 відійшли від них. Через деякий час до них на лавку підійшов ОСОБА_19 якому вони розповіли про те що трапилось та як з ними спілкувався ОСОБА_22 , потім вони втрьох пішли по скверу в напрямку пам`ятнику «Козаку Рогу». В цей час, зі сторони ОСОБА_29 вийшов ОСОБА_22 з ОСОБА_13 , ОСОБА_22 зняв свій рюкзак і почав махати перед ОСОБА_10 , у відповідь ОСОБА_19 відступав. Оскільки в цей час освітлення на вулиці не було ввімкнено, а ОСОБА_19 з ОСОБА_22 віддалились від них на значну відстань, вона не бачила, що відбувалось між ними. Приблизно через 5 хвилин вони побачили ОСОБА_22 , який біг в напрямку магазину «Сільпо». До них з ОСОБА_15 підійшов ОСОБА_19 , він скаржився на сильній біль у зоні геніталій та розповів, що ОСОБА_22 схопив його за статеві органи та сильно стискав, він попросив купити йому води та вони разом пішли до магазину «Варус», після чого провели ОСОБА_15 додому. З ОСОБА_10 пройшлись до 97 кварталу, де ОСОБА_19 викликав їй таксі та вона поїхала додому. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_22 який знявши рюкзак, в якому були книжки, почав розмахувати ним перед ОСОБА_30 , в свою чергу ОСОБА_19 намагався уникнути конфлікту так як відступав від нього. На питання учасників по справі свідко пояснила, що вона побоювалась ОСОБА_22 , оскільки давно його знала, одного разу він облив кислотою свого вітчима, тому вона не знала, що можна від нього очікувати. ОСОБА_19 вона зателефонувала та поскаржилась на ОСОБА_22 який поводив себе зухвала, просила щоб він приїхав. Де під час конфлікту перебував ОСОБА_26 вона не пам`ятає, бачила його як він забирав речі ОСОБА_22 які лежали на землі.

Допитаний у судовому засідання 12 лютого 2025 року ОСОБА_31 суду пояснив, що 03 вересня 2023 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_22 перебуваючи на алеї вздовж швидкісного трамваю станції «Будинок рад» зустріли раніше їм знайому ОСОБА_17 з якою ОСОБА_22 раніше зустрічався. ОСОБА_17 була на лавці разом зі своєю подругою ОСОБА_15 , підійшовши до них ОСОБА_22 хотів поговорити з дівчатами, проте, ОСОБА_17 в категоричній формі повідомила, що не бажає з ним розмовляти. Однак ОСОБА_22 не звертав уваги на прохання ОСОБА_17 , тоді вона пригрозила, що зателефонує їх спільному знайомому ОСОБА_11 , і той прийде розмовляти з ним. Тоді вони з ОСОБА_22 відійшли від лавки та пішли далі гуляти, проте, через деякий час проходячи повз алею вони побачили, що ОСОБА_17 та ОСОБА_15 продовжують сидіти на тій самій лавці та вони підійшли до них. Після чого ОСОБА_17 відійшла зробити дзвінок, вони з ОСОБА_22 пішли далі гуляти. Проходячи поблизу пам`ятнику «Козаку Рогу» на ОСОБА_22 почав бігти ОСОБА_19 , підбігши до ОСОБА_32 . ОСОБА_19 запитав чи той його шукав, у відповідь ОСОБА_22 зняв свій портфель та почав відмахуватись, ОСОБА_19 почав відходити назад, а ОСОБА_22 продовжував іти за ним та махати портфелем, так вони віддалились на відстань приблизно 70м, вказана ділянка не була освітлена. В якийсь момент він відвернувся та коли почав знову дивитись на ОСОБА_22 побачив, що той вже лежить на землі, а ОСОБА_19 стоїть зверху над ним, підійшовши до них він побачив, що ОСОБА_22 лежить на землі рукою він тримає ОСОБА_20 за статеві органи, ОСОБА_19 голосно кричав та просив, щоб він сказав ОСОБА_22 , щоб той відпустив. ОСОБА_19 тримав ОСОБА_22 за руку якою він стискав його статеві органи. ОСОБА_22 відпустив ОСОБА_20 , у відповідь ОСОБА_19 наніс удари ОСОБА_33 тривала не довго, він був свідком бійки тривалістю в 30 сек. Він бачив як ОСОБА_19 наніс ОСОБА_22 приблизно 1-2 удари ногою в область тулубу, в район грудної клітини. ОСОБА_22 підвівся та побіг в напрямку магазину «Сільпо». Підійшовши до ОСОБА_34 він попросив викликати йому швидку допомогу оскільки йому було важко дихати. ОСОБА_11 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 пішли по своїм справам.

Допитана у судовому засіданні 07 травня 2025 року свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що у вересні 2023 року вона разом зі своєю знайомою ОСОБА_16 відпочивали на лавці у сквері біля Виконкому. У вказаному сквері вони зустріли ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , який підійшли до їх лавки та намагались зав`язати з ними розмову. Вона з ОСОБА_17 одразу сказали чоловікам, що не бажають спілкуватись з ними, проте на їх зауваження вони не реагували. Толі вона дістала мобільний телефон та почала показувати ОСОБА_17 відео, після чого ОСОБА_22 зі своїм другом відійшли від них. Проте, через деякий час ОСОБА_22 та його друг знову підійшли до лавки на якій вони сиділи з подругою, вона з ОСОБА_17 почали говорити їм, що не бажають з ним спілкуватись. ОСОБА_22 не реагував на їх зауваження, почав махати ногою перед її обличчям, вона злякалась. Потім ОСОБА_22 продовжив ображати ОСОБА_17 , ОСОБА_17 встала з лавки, відійшла та як потім виявилось зателефонувала ОСОБА_11 . Після телефонної розмови ОСОБА_17 підійшла та повідомила, що вона зателефонувала ОСОБА_11 , ОСОБА_22 та його друг відійшли від них. Однак, приблизно через 30 хвилин ОСОБА_22 повернувся зі своїм другом до них та продовжив грубу з ними розмовляти. Під час їх розмови вона дістала свій мобільний телефон та здійснила запис його розмови на диктофон, про що попередила ОСОБА_32 . Після чого ОСОБА_22 та ОСОБА_26 пішли від них. Приблизно через 30 хвилин до них на лавку підсів ОСОБА_36 якому вони розповіли про події які відбувались. Після чого вони втрьох, вона, ОСОБА_17 та ОСОБА_11 пішли по скверу в напрямку пам`ятника «Козаку Рогу». Зі сторони входи до Виконкому в напрямку їх руху до пам`ятника вийшли ОСОБА_32 з ОСОБА_37 . Підійшовши до них, ОСОБА_11 щось сказав ОСОБА_22 , у відповідь ОСОБА_22 зняв з себе рюкзак та почав розмахувати ним перед ОСОБА_11 , у відповідь ОСОБА_11 відступав. ОСОБА_22 та ОСОБА_11 відійшли від них, вона з ОСОБА_17 залишились стояти на місці, оскільки освітлення на вулиці не було ввімкнено, вона не бачила, що відбувалось між ОСОБА_11 та ОСОБА_22 , чула як ОСОБА_11 голосно кричав «Відпусти». Приблизно через декілька хвилин вона побачила як ОСОБА_22 побіг в напрямку магазину «Сільпо». Вона з ОСОБА_17 та ОСОБА_11 пішли разом до магазину «Варус» купити ОСОБА_11 води. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_17 провели її додому.

Допит свідків проведений в порядку встановленому в статті 352 КПК України, під час допиту свідки були повідомленні про кримінальну відповідальність за відмову за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання та були приведені до присяги.

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту шість статті 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторона захисту, у тому числі обвинувачений, з клопотанням про допит свідків не заявляли.

Допитаний у судовому засіданні 14 липня 2025 року обвинувачений ОСОБА_8 першочергово провину у пред`явленному звинуваченні визнав частково, та суду пояснив, що у вересні 2023 року йому зателефонувала його знайома ОСОБА_17 та розповіла, що вона разом зі своєю подругою відпочивають у сквері біль Виконкому і до них підійшов раніше знайомий йому ОСОБА_38 який поводив себе зухвало на їх зауваження не реагував. В момент коли ОСОБА_17 зателефонувала він був зайнятий, так як робив ремонт в квартирі. Через якийсь час він прийшов до парку де ще сиділи ОСОБА_17 зі своєю подругою та почали йому розповідати, що трапилося, так як себе поводив ОСОБА_32 . Посидівши трохи з дівчатами на лавці, вони вирішили прогулятись по скверу та пішли в трьох в напрямку пам`ятника «Козаку Рогу», з ліва йшов ОСОБА_39 зі своїм товаришем. Він щось крикнув йому, на цей момент ОСОБА_39 був на відстані 5 метрів від нього, у відповідь ОСОБА_39 підбіг до нього, зняв рюкзак та почав махати ним намагаючись нанести ним йому удар. У відповідь він відступав, ОСОБА_39 наступав, не зупинився та продовжував махати рюкзаком. Так вони відійшли певну відстань, коли він зупинився, ОСОБА_39 схопив його за статеві органи та почав сильно стискати. Від вказаних дій він відчув сильний біль, почав голосно кричати «Відпусти». ОСОБА_39 на його крики не звертав уваги, єдине про що він думав у той момент, як змусити ОСОБА_34 припинити стикати йому статеві органи. Він разом з ОСОБА_40 упав на землю, після чого він розжав свою руку та відпустив його. Він підійшов до дівчат, розповів що йому дуже боляче та попросив щоб вони купили йому води. ОСОБА_41 він знав, що ОСОБА_39 звернеться з заявою до правоохоронних органів, він би обов`язкового звернувся за медичної допомогою та зафіксував отримані травми, оскільки дискомфорт він відчував декілька днів. Коли йому телефонувала ОСОБА_17 то вона просила підійти та допомогти. До цього відносини у нього з ОСОБА_40 були гарні, він його часто пригощав за свій рахунок, потім спілкування з ОСОБА_40 приносила йому дискомфорт та він почав ігнорувати його дзвінки. Удари він ОСОБА_42 наносив лише з метою щоб той припинив стикати йому статеві органи, він не міг терпіти такий біль. Точну кількість та локалізацію ударів він не пам`ятає, однак, погоджується з механізмом зазначеним в обвинувальному акті. В подальшому провину визнав повністю, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого першочергово не визнав повністю, у зв`язку із чим подав відповідний відзив, в подальшому визнав його частково.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а обов`язок доказування вини покладено на прокурора (ст.91 ч.2 КПК України, ст.92 ч.1 КПК України).

Відповідно до пунктів один-три частини першої статті 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК України).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення окрім його показів, та показів свідків, потерпілого, також повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження №0001019 від 13 вересня 2023 року, а саме:

- висновком спеціаліста судово-медичної експертизи №1459 від 12 вересня 2023 року, проведеного на підстави заяви потерпілого від 04 вересня 2023 року, відповідно до якого, на основі судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи, судовий експерт прийшов до висновку. У нього виявлені ушкодження у вигляді: саден обличчя, правої верхньої та правої нижньої кінцівок; синців грудної клітини, перелому 7-8 ребер ліворуч, травматичного пневмоторакса ліворуч - які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий предмет. Характер виявлених ушкоджень при первинному обстеженні, а саме ступінь їх загоєння (синці з нечіткими контурами, скоринки саден на рівні шкіри, дані медичних документів), свідчить, що давність їх виникнення може відповідати строку вказаному обстежуваним. За своїм характером виявлені садна обличчя, правої верхньої та правої нижньої кінцівок, синець надлопаточної області ліворуч та лівого плечового суглоба відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. За своїм характером виявлені синець по середньо-пахвовій лінії на рівні 7 ребра, перелом 7-8 ребер ліворуч відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров?я, більше 21 доби. П.2.2.2.«Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 (арк.крим.пров.№19-20);

- довідкою №390 про надання медичної допомоги КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» від 03 вересня 2023 року, відповідно до якої, в 20год. 41хв. 03 вересня 2023 року, за адресою вул. Героїв АТО, 30А було надано медичну допомогу ОСОБА_5 , діагноз садно лоба, садно обох колінних суглобів (арк.крим.пров.№27);

- довідкою №391 про надання медичної допомоги КП «ОЦЕМД та МК» ДОР» від 03 вересня 2023 року, відповідно до якої, в 23год. 45хв. 03 вересня 2023 рік, за адресою вул. Криворіжсталі, 17/52, було надано медичну допомогу ОСОБА_5 , діагноз забіг м`яких тканин обличчя та колінних суглобів, забій грудної клітини зліва (арк.крим.пров.№27);

- довідкою №б/н від 04 вересня 2023 року, виданої лікарем КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР ОСОБА_5 , відповідно до якої, діагноз: ЗТГ, забій грудної клітини ліворуч (арк.крим.пров.№28);

- довідкою №23П22183 від 05 вересня 2023 року, виданої за підписом лікаря КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР ОСОБА_5 відповідно до якої, 05 вересня 2023 року, був оглянутий у кабінеті невідкладної допомоги. Зі слів травма хуліганська, побитий начальником. 01 вересня 2023 року ДЗ: ЗТГК. З/перелом 7, 8 ребер ліворуч, травматичний пневмоторакс ліворуч. Надані рекомендації. Від запропонованої госпіталізації відмовився. На р-мі ОГКв прямій проекції№510 від 04 вересня 23р. - ліва легеня колабована на 1/3. Корені легень структурні. Серце б/о. Синуси вільні. Переломи 7-8 ребер зліва по середній пахові лінії. Закл.: лівобічний пневмоторакс, перелом 7-8 ребер зліва (арк.крим.пров.№29);

- висновком експерта №1487 від 14 вересня 2023 року, відповідно до якого, на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, приходжу до висновку. 1 Питання: Які тілесні ушкодження були виявлені у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .? Відповідь: У нього малися садна обличчя, правої верхньої та правої нижньої кінцівок, синці грудної клітини, перелом 7-8 ребер ліворуч, травматичний пневмоторакс ліворуч. 2. Питання: Яка тяжкість тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_5 ,їх давність, локалізація і механізм утворення? Відповідь: За своїм характером виявлені садна на лобі праворуч, по задній поверхні правого ліктьового суглоба та верхньої третини правого передпліччя, по передній поверхні обох колінних суглобів та верхньої третини правої гомілки, по зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглоба, по передній поверхні правої стопи в області 3, 4 плесневих кісток, синці в надлопаточній області ліворуч, по передній поверхні лівого плечового суглоба відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995p. №6. За своїм характером виявлені синець по середньо-пахвовій лінії на рівні 7 ребра, перелом 7-8 ребер ліворуч, травматичний пневмоторакс ліворуч відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров?я, більше 21 доби. П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. №6. Давність виявлених ушкоджень (синці з нечіткими контурами, скоринки саден на рівні шкіри, дані медичних документів) 03 вересня 2023 року. 3. Питання: Чим були нанесені вказані тілесні ушкодження, скільки ударів було нанесено і куди саме? Відповідь: Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета ( предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, за механізмом садна- тертя-ковзання, синці та переломи ребер- удар (удар-стиснення). У потерпілого малося 24 ділянки прикладання фізичної сили в обличчя, праву верхню та праву нижню кінцівки, грудну клітину. 4. Питання: Чи могли виявлені тілесні ушкодження (частина їх) утворитися від падіння (однократного або багаторазового) з висоти власного зросту та ударі об асфальтну поверхню. Відповідь: Виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається (арк.крим.пров.№32-34);

- протоколом слідчого експерименту від 14 червеня 2023 року, відповідно до якого, слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_43 за участю потерпілого ОСОБА_5 , статиста, у присутності понятих ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення показань, отриманих про допиті потерпілого ОСОБА_5 . Місцем проведення слідчого експерименту є м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, біля будинку №1, під час якого потерпілий розповів про механізм та локалізацію нанесених йому ударів обвинуваченим ОСОБА_8 (арк.крим.пров.№94);

- висновком експерта №1065 від 17 червня 2024 року, відповідно до якого, на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, експерт прийшов до висновку: 1. Питання: Чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворитися при обставинах та механізмі заподіяння, які були вказані потерпілим ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту від 14 червня 2024 року? Відповідь: Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 могли виникнути при механізмі, на який вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту (арк.крим.пров.№98-99);

- картою виїзду швидкої допомоги №329 від 03 вересня 2023 року, за адресою АДРЕСА_2 , магазин «Сільпо», було оглянуто ОСОБА_5 в якого виявлено садна лоба та колін (арк.крим.пров.№123);

- картою виїзду швидкої медичної допомоги №391 від 03 вересня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_3 , було оглянуто ОСОБА_5 в якого виявлено в лобній ділянці колінних суглобів грудної клітини зліва на спині множинні гематоми (арк.крим.пров.№124);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21 серпня 2024 року, відповідно до якого, слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_43 за участю свідка ОСОБА_46 , статиста, у присутності понятих ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення показань, отриманих про допиті свідка ОСОБА_49 . Місцем проведення слідчого експерименту є м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, біля будинку №1, під час якого свідок розповів про механізм та локалізацію нанесених обвинуваченим ОСОБА_8 ударів ОСОБА_5 (арк.крим.пров.№125);

- висновком експерта №1590 від 22 серпня 2024 року, відповідно до якого, на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, експерт прийшов до висновку: 1. Питання: Чи могли виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворитися при обставинах та механізмі заподіяння, які були вказані свідком ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході слідчого експерименту від 21 серпня 2024 року? Відповідь: Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 могли виникнути при механізмі, на який вказав свідок ОСОБА_31 під час проведення слідчого експерименту, але не в повному обсязі. Оцінка умов та обставин спричинення тілесних ушкоджень не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів (арк.крим.пров.№129-130);

- висновком експерта №1777 від 18 вересня 2024 року, відповідно до якої, на основі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи відомі обставини справи та у відповідності з поставленими перед експертизою питаннями, експерт прийшов до висновку: 1. Питання: Які саме виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утворитися при обставинах та механізмі заподіяння, які були вказані потерпілим ОСОБА_5 в ході слідчого експерименту від 14 червня 2024 року? Відповідь: Виявлені на тілі ОСОБА_5 , переломи ребер могли утворитися при механізмі на який вказує свідок ОСОБА_31 , про що свідчить локалізація та характер виявлених у нього ушкоджень (арк.крим.пров.№133-134);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 вересня 2024 року, відповідно до якого, слідчим СВ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_43 за участю ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_51 , у присутності понятих ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення показань, отриманих про допиті підозрюваного ОСОБА_8 проведення слідчого експерименту є каб.№303 ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дениса Комара, 1, під час якого ОСОБА_8 розповів про механізм та локалізацію нанесених ударів ОСОБА_5 (арк.крим.пров.№150).

Зазначені вище докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України.

Надаючи правову оцінку показам потерпілого, свідків, обвинуваченого та досліджених матеріалів кримінального провадження, суд виходить із наступного.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому звинуваченні першочергово визнав частково, потім у повній мірі, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, також підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_54 , протоколами проведення слідчих експериментів від 14 червня 2024 року, 21 серпня 2024 року, 24 вересня 2024 року, висновком спеціаліста судово-медичної експертизи №1459 від 12 вересня 2023 року, висновками експертів №1487 від 14 вересня 2023 року, №1065 від 17 червня 2024 року, №1777 від 18 вересня 2024 року.

Зміст досліджених судом фактичних обставин і доказів дав достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин через виниклий конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_21 , ОСОБА_35 , наніс ОСОБА_5 удари, внаслідок яких у останнього виникли середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров?я, більше 21 доби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України, за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, після з`ясування обставин, встановлених під час судового слідства, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та долучені до матеріалів справи докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.122 ч.1 КК України.

Згідно зі статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує, що ним вчинено кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відноситься до нетяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_8 є особою молодого віку, немає міцних соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб не має, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, характеризується позитивно. Провину у вчиненому першочергово визнав частково, в подальшому провину визнав повністю, щиро розкаявся.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно вимог ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При цьому, у суду відсутні підстави для застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, спроби обвинуваченого відшкодувати частково потерпілому ОСОБА_5 моральну шкоду шляхом здійснення переказу через АТ «Укрпошта», від отримання якої ОСОБА_5 відмовився, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ст.122 ч.1 КК України.

Обмежень щодо призначення даного виду покарання судом не встановлено.

За приписами статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_8 іспитовий строк, при цьому покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову суд зазначає.

Вимогами ч.ч.1, 2 ст.127 КПК України унормовано, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з цивільним позовом в рамках вказаного кримінального провадження, потерпілий, просив суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в розміру 200 000,00грн.

Обвинуваченим ОСОБА_8 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що цивільний позивач не надав жодних доказів в обґрунтування спричинення йому моральної шкоди, так і як заявленого розміру, який є явно завищеним, не доведено наявність настання будь-яких негативних змін в його сімейному житті чи звичайному укладі, які б були в причинному зв`язку з наслідками бійки.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 заявлений позов потерпілим визнав частково.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладені доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо заявлених вимог на відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок дій обвинуваченого змінився уклад життя потерпілого, він дійсно зазнав моральних страждань внаслідок вчиненого правопорушення. Зазначені події призвели до моральних страждань потерпілого, фізичних болісних відчуттів та страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, який певний час був вимушений лікуватися та вимагає від потерпілого додаткових зусиль для організації свого життя, однак, враховуючи встановлені обставини справи та зухвалу поведінку ОСОБА_5 яка спровокувала конфлікт між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 , намагання обвинуваченого уникнути конфлікту, поведінку потерпілого безпосереднього під час конфлікту, а саме стискання ОСОБА_5 статевих органів ОСОБА_8 , за таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з урахуванням обставин, викладених у вироку, цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню на суму 15000,00грн.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 01 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст.76 ч.1 п.п.1, 2 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та згідно зі ст.76 ч.3 п.2 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання відповідно до вимог ч.4 ст.36 КВК України рахувати з дати набрання його законної сили або звернення до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - 15000,00 гривень (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирався.

Матеріали кримінального провадження №0001019 від 13 вересня 2023 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі за №210/5593/24, провадження №1-кп/210/290/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому, його захиснику, прокурору, потерпілому та його представникам копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Повний текст вироку складено 26 листопада 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1