Справа № 308/763/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/354/26

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання слідчої СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР від 17.01.2026 за №0000064 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, яка зареєстрована (як ВПО) за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжньої, раніше не судимої

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчої СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ввідносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2026 року, близько 15 години, у місті Ужгород, по вулиці Баб`яка, біля будинку 48, під час зупинки поліцейськими у складі автомобільного екіпажу «Олімп 0101» а саме інспектора взводу №1 роти №2 батальону УПП в Закарпатській області ДПП капітана поліції ОСОБА_7 та інспектора взводу №1 роти №2 УПП в Закарпатській області ДПП капітана поліції ОСОБА_8 , на службовому автомобілі «Toyota» Corolla з номерними знаками « НОМЕР_1 » на синьому фоні, за фактом порушення ПДР України, транспортного засобу марки «Scion ТС» з д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пасажиркою якого була ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, капітани поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконували свої службові обов`язки, перебували у форменому одязі, пересувалися на службовому автомобілі, мали усі атрибути Національної поліції, в силу ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» здійснювали правозастосовні і правоохоронні функції, тобто являлися працівниками правоохоронного органу.

Надалі, при спілкуванні ОСОБА_9 , з вище вказаними працівниками поліції, останні виявили ознаки стану наркотичного сп`яніння (неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та у ході здійснення перевірки документів співробітниками поліції було встановлено, що у діях ОСОБА_9 , наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП України, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_9 не виконуючи законні вказівки працівників поліції та поводивши неадекватно, пересів на задній ряд сидінь вище вказаного автомобіля та ОСОБА_4 пересіла на сидіння водія і вчиняла дії, що перешкоджають виконанню працівниками поліції свої обов`язків, та в цей момент транспортний засіб марки «Scion ТС» з д.н.з. « НОМЕР_2 » здійснив зіткнення з вищевказаним службовим автомобілем працівників поліції.

У свою чергу ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що капітани поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу, оскільки останні представилися, на них перебував однострій зі знаками розрізнення Національної поліції України (поліцейський жетон із індивідуальним номером, погони з індивідуальними номерами, шеврони «Національна поліція України» та «Головне управління у Закарпатській області»), маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень та мотив явної неповаги до працівників поліції у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також маючи на меті завадити складання адміністративного протоколу, умисно, утримуючи в руці балончик із невідомим вмістом, розпилила його вміст в обличчя інспектору взводу №1 роти №2 батальону УПП в Закарпатській області ДПП капітану поліції ОСОБА_7 та інспектору взводу №1 роти №2 УПП в Закарпатській області ДПП капітану поліції ОСОБА_8 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до консультаційного висновку спеціаліста, капітану поліції ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обох очей, а капітану поліції ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку обличчя та лівого ока.

За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підозрюваною є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, зареєстрований (як ВПО) за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , незаміжня, раніше не судима.

17.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 18.01.2026 останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК Уекраїни.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 17.01.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_8 від 17.01.2026; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 17.01.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 17.01.2026; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_7 від 17.01.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.01.2026; протоколом огляду місця події від 17.01.2026; протоколом огляду відеозапису від 19.01.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і за який їй може бути призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта у кримінальному проваженні.

У зв`язку з вищевикладеним, орган досудового розслідування вважає , що у даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою. Також зазначив, що його підзахисна має постійне місце поживання, зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа в м.Берегові, офіційно працевлаштована, має вищу освіту, раніше не судима. Крім того зазначив, що працівники поліції застосували фізичну силу, в побоюваннях за своє життя та здоров`я, його підзахисна скористалась перцевим балончиком, після чого працівники поліції схопили ОСОБА_4 за волосся та витягли з транспортного засобу.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію захисника та просила суд у задоволенні клопотання відмовити. Детльно пояснила розвиток подій того дня, зазначила, що на даний час вона розуміє, що вчинила не правильно, однак в той момент дуже перелялкалась і переживала за своє життя та життя свого цивільного чоловіка, оскільки не ирозуміла, що від неї хочуть працівники поліції, вони надали всі документи, погоджувались пройти огляд на стан сп"яніння і їй було не зрозуміло чому поліццейські так себе поводили.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні та з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

-ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення та суворість покарання, передбаченого за його вчинення, можуть свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з правовими позиціями, викладеними у рішеннях у справах «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 (§ 76, заява № 31315/96), а також «Бессієв проти Молдови», відповідно до яких серйозність можливого покарання є релевантною обставиною для оцінки ризику ухилення від правосуддя поряд з іншими особистими чинниками.

Разом з тим слідчий суддя враховує, що зазначений ризик хоча і є формально наявним, однак не має надмірно інтенсивного характеру. Так, підозрювана має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та роботи, раніше не судима, що у своїй сукупності істотно знижує ймовірність реалізації відповідного ризику.

За таких обставин, враховуючи обґрунтованість підозри та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, слідчий суддя доходить висновку про наявність у даному кримінальному провадженні ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, водночас визнає його незначним та таким, що не має істотної інтенсивності.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, свідків, у кримінальному проваженні.

При встановленні наявності даного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України;

- пред`явлення їй підозри у вчиненні нетяжкого злочину, у разі визнання винуватою у вчиненні якого, їй може загрожувати покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років;

- на день розгляду клопотання підозрюваній ОСОБА_4 виповнилось 31 рік;

- доказів на підтвердження наявності у підозрюваної хронічних захворювань такого характеру чи ступеня тяжкості, які б перешкоджали застосуванню до неї відповідного запобіжного заходу, слідчому судді не надано;

- підозрювана має постійне місце проживання та роботи;

- підозрювана раніше не судима.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року, не арештований, а сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вже було встановлено слідчим суддею, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, остання є раніше не судимою.

Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою за підозрою у вчиненні особою нетяжкого злочину. Не надано таке обґрунтування і в судовому засіданні прокурором при розгляді клопотання.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

Оцінка доводів клопотання та доводів учасників судового провадження свідчать про те, що підозрюваній можливо обрати запобіжний захід у вигляді застави, яка має бути достатнім стимулюючим фактором, який би підозрювана або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. (ч. 1 ст. 182 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з обставин, наведених слідчим суддею в розділі «Щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України», враховуючи встановлені в ході судового розгляду ризики, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави в максимальному розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваної під загрозою звернення застави в дохід держави та забезпечити виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків, у випадку її внесення.

З вище викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідає встановленим ризикам, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, не є завідомо непомірною для підозрюваної.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп..(3328*20)

Застава повинна бути внесена підозрюваною, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави на відповідний рахунок, з наданням документи, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді або суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування ііз потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрювану обов`язків визначити до 18.03.2026 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали було оголошено 22 січня 2026 року о 15 год. 50 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1