КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/9291/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0003861 від 18.11.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Просила застосувати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначила, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 038 61 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий вказувала, що ОСОБА_8 незаконно придбала з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою не менше 19,539 г та почала її незаконно зберігати при собі, з метою збуту, маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, посягаючи на суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України.

ОСОБА_8 з метою конспірації своїх протиправних дій сховала у згорток тканини світлого забарвлення у безбарвний пакет з полімерного матеріалу на пазовому замку з раніше придбаною особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,607 г. Після чого, згорток тканини всередині якої знаходилася прихована психотропна речовина, помістила до полімерного пакету білого кольору, обмотала липкою стрічкою прозорого кольору та помістила до полімерного пакету світлого кольору.

При цьому ОСОБА_8 умисно залучила до вчинення протиправних дій свого малолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використавши його залежний від неї стан та авторитет матері.

ОСОБА_8 , сформувавши вказану посилку з психотропною речовиною, 18.11.2025 близько 16 год. 15 хв., надала малолітньому синові ОСОБА_10 вказівку передати її водію таксі, який мав прибути за адресою - м. Київ, просп. Леся Курбаса, 9Б. Після прибуття автомобіля таксі, малолітній, виконуючи наказ матері та не усвідомлюючи характеру своїх дій, передав її ОСОБА_11 , який знаходився в автомобілі «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_8 , для безпосередньої передачі невстановленій особі вищевказаної посилки, у якій знаходилася психотропна речовина.

Так, 18.11.2025 в автомобілі «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведено огляд, під час якого виявлено та вилучено: один безбарвний пакет з полімерного матеріалу на пазовому замку, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору, а саме особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,607 г.

Крім того, 19.11.2025 з метою відшукання та унеможливлення знищення речових доказів за адресою - АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено сім безбарвних пакетів з полімерного матеріалу на пазових замках з кристалічною речовиною, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, масою 18,932 г.

Відповідно до таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», вилучені у ОСОБА_8 психотропні речовини відносяться до особливо великих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин у особливо великому розмірі, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування свого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою визначено по 17 січня 2026 року включно.

Визначено ОСОБА_8 заставу у сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 грн.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , 26.11.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила прийняти до розгляду апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 хапобіжний захід у виді домашьного арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, клопотання не містить посилання на матеріали, які обгрунтовують наявність ризиків.

В судовому засіданні, докази щодо наявності ризиків до клопотання не додавались та судом не досліджувались.

Суд не врахував що підозрювана має місце проживання та має на утриманні малолітню диьтину, раніше не судима.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 038 61 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий вказував, що 20.11.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, всупереч твердженням апелянта, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому було вислухано підозрювану, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, а також дані про особу ОСОБА_8 , в їх сукупності.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, що як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, що підтверджується долученими доказами, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеності її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_8 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено наявність обґрунтованої підозри, що підтверджується матеріалами справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваної ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, існує. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує підозрюваній у випадку доведеності її вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що слідчий суддя зобов`язаний враховувати відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 178 КПК України. При оцінці даного ризику враховуються дані про особу підозрюваної, особу підозрюваної, конкретні обставини вчинення злочину, у якому вона підозрюється, міцних соціальних зв`язків та той факт що на її утриманні перебувають діти.

При оцінці даного ризику враховано існування реальної можливості переховування від органів досудового розслідування та суду з урахуванням суспільно-політичної обстановки в державі, введенням воєнного стану та існуванням непідконтрольних державі територій, тому ступінь вказаного ризику є надзвичайно високим.

Також слідчим суддею встановлено, що прокурором в судовому засіданні також доведено, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вказаний злочин було вчинено серед іншого з метою отримання доходів. Вказані обставини свідчать про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_8 .

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням наведеного, оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, стійких соціальних зв`язків, факт перебування на утриманні у підозрюваної малолітньої дитини, наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, вірно встановив, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений статтею 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, на застосуванні якого наполягали підозрюваний та його захисник, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому дане клопотання підлягало задоволенню і до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать як запобігання встановленим ризикам, так і виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, та можуть негативно вплинути на перебіг досудового розслідування і судового розгляду даного кримінального провадження.

Також слідчим суддею враховано, що відомостей, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано. Вік та стан здоров`я, підозрюваної, про що зазначено підозрюваною та її захисником в судовому засіданні, не виключають можливості тримання його під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив їй заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 605 600 гривень.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: у розмірі 605 600 гривень, оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваною, покладених на неї законом обов`язків, й повинна утримувати підозрювану в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя суду першої інстанції не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваній ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3