Провадження № 1-кп/643/1130/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001791 від 14.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України,

встановив

У підготовчому судовому засіданні 04.11.2025 прокурор просила призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачені та їх захисники, кожний окремо, у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувальних актів, приходить до таких висновків.

Кримінальне провадження відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України підсудне Салтівському районному суду міста Харкова.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження немає.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Судом роз`яснено право обвинувачених заявити клопотання про розгляд справи колегіально судом у складі трьох суддів. Обвинувачені виразили позицію, щодо здійснення розгляду справи суддею одноособово.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурором також подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на строк 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки.

Наявні передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, побоюючись покарання, яке йому загрожує. Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Звертає увагу суду нате, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують останнього від спроби втечі.

На цей час вбачаються підстави для продовження строку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування такого запобіжного заходу. Вказані ризики не зменшилися.

За наведених обставин, у разі перебування ОСОБА_4 на волі, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, прокурором подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , на 60 днів без визначення розміру застави

В обґрунтування клопотання зазначено, останній обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки.

Наявні передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, побоюючись покарання, яке йому загрожує. Також обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Звертає увагу на те, що підозрюваний не одружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують останнього від спроби втечі.

На цей час вбачаються підстави для продовження строку застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування такого запобіжного заходу. Вказані ризики не зменшилися.

За наведених обставин, у разі перебування ОСОБА_6 на волі, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні 04.11.2025 прокурор підтримала клопотання та викладені в них доводи. Зазначила, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не сплинули та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування посилались на недоведеність ризиків, зазначених прокурором. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який - цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених суд керується таким.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину та тяжких злочинів проти громадської безпеки.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не одружений, раніше не судимий, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, а також ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, та відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні низки тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, в тому числі кількість епізодів протиправної діяльності, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Відповідно, суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою та необхідності зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення обвинуваченим вищезазначених дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконно впливу на свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 02.01.2026 включно.

Вирішуючи заявлене стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд керується таким.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він не одружений, раніше не судимий, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки.

Враховуючи вказані вище норми законодавства України та практику Європейського суду з прав людини, Верховного суду, а також дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, а також дані про його особу, позицію обвинуваченого та його захисника, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконно впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 02.01.2026 включно.

Згідно з ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим, що вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України

ухвалив:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова 12.11.2025 року на 13-30 год.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювати одноособово.

У судове засіданні викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів - до 2 січня 2026 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на шістдесят днів - до 2 січня 2026 року включно.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Повний текст ухвали проголошено учасникам судового провадження 05.11.2025 року о 15-00 год.

Суддя ОСОБА_1