Дата документу 04.09.2025 Справа № 334/1011/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/805/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/1011/25Суддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (з доповненням) захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 03 червня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 ),

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він, маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення і зберігання з метою подальшого збуту наркотичного засобу - канабісу у особливо великих розмірах, діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених судом обставинах, незаконно придбав рослини роду коноплі, які переніс до будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , після чого їх висушив, частково подрібнив, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб - канабіс у особливо великих розмірах, який почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання в приміщенні та на горищі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 17.12.2024 в період часу з 07:43 години по 11:42 годину в ході проведення обшуку будинку за місцем мешкання ОСОБА_8 виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, загальною вагою 14 463,318 г, в перерахунку на висушену речовину, що є особливо великим розміром.

Таким чином в ході обшуку виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс у особливо великих розмірах, який ОСОБА_8 незаконно придбав, виготовив та зберігав за вказаною адресою з метою подальшого збуту, до моменту вилучення співробітниками поліції.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.307 КК, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів у особливо великих розмірах, з метою збуту. Йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник просив дослідити мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 10 Pro», вилучений у обвинуваченого; визнати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2024 про надання дозволу на обшук такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону; вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, скасувавши застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги захисник мотивував тим, що дії обвинуваченого були помилково кваліфіковані за ч.3 ст.307 КК, адже суд не взяв до уваги покази обвинуваченого про те, що він сам виростив кущі коноплі без мети їх збуту. В ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження подія кримінального правопорушення, а саме незаконне придбання обвинуваченим наркотичних засобів та незаконне зберігання ним наркотичного засобу з метою збуту.

В обґрунтування висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд послався на протокол огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro». При цьому приватне листування обвинуваченого з іншими особами суд розцінив як протиправні дії. Однак судом не встановлено період створення листів, а також авторів, які їх написали. Сам мобільний телефон стороною обвинувачення суду не надавався та в судовому засіданні не досліджувався. Сторона захисту має сумнів щодо наявності інформації в зазначеному мобільному телефоні, яка зазначена у протоколі огляду від 17.12.2024. При цьому суд послався на дослідження речового доказу стороною обвинувачення поза межами судового розгляду. Крім того, при дослідженні мобільного телефону стороною обвинувачення було перевищено повноваження, а саме знято інформацію в Телеграм з електронних комунікаційних систем в акаунті обвинуваченого без дозволу на те суду або володільця. Відтак здійснений доступ до Телеграм та зняття інформації з електронних комунікаційних систем та копіювання приватної переписки обвинуваченого з іншими особами не може бути розцінено як огляд мобільного телефону. Виготовлений у такий спосіб доказ не може бути визнаний належним та допустимим, оскільки сторона обвинувачення не отримувала дозвіл суду на зняття інформації з електронних комунікаційних систем, а діяла у протиправний спосіб без залучення обвинуваченого та спеціалістів.

Допитані оперативним працівником в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали пояснення про те, що ОСОБА_11 наркотичні речовини придбавав у ОСОБА_12 . Проте ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідчення безпосередньо слідчому не надавалися, такі свідчення є недостовірними та сумнівними. Вказані особи під час судового розгляду в якості свідків не допитувалися та їх особа не встановлена.

Станом на грудень 2024 року фактичних підстав для проведення обшуку за місцем мешкання обвинуваченого не було, оскільки не була встановлена причетність ОСОБА_8 до кримінального провадження №0001531, а тому, виходячи з ч.5 ст.234 КПК, слідчий суддя мав відмовити в задоволенні клопотання про обшук. Стороною обвинувачення при розгляді клопотання про надання дозволу на проведення обшуку було надано сумнівну інформацію, а саме свідчення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вчинення правопорушення (відомості про яке не були внесені до ЄРДР), чим було введено слідчого суддю в оману. Відтак отриманий у неналежний спосіб дозвіл на проведення обшуку має бути визнаний протиправним.

Висновки судової хімічної експертизи є неповними, оскільки при її проведенні не встановлювалось, яка маса коноплі має властивості «п`яніння», а яка маса коноплі є «технічною», що має значення для кваліфікації злочину.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти скарги та просила залишити вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органом досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку.

Зокрема суд першої інстанції на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу в особливо великому розмірі обґрунтовано послався на

-покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були залучені в якості понятих під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , та підтвердили обставини, зазначені у протоколі обшуку;

-протокол обшуку від 17.12.2024, відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 було проведено обшук, під час якого було вилучено мобільний телефон, грошові кошти у розмірі 600 доларів США та грошові кошти у розмірі 164500 грн, два предмети ззовні схожі на гріндери (подрібнювачі), речовину сіро-зеленого кольору рослинного походження, два верхніх фрагмента з ПЕТ-пляшок, пластиковий прозорий бокс, всередині якого знаходиться речовина сіро-зеленого кольору рослинного походження, електронні ваги; протокол огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro» від 17.12.2024, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон ОСОБА_8 та зафіксоване листування з акаунту « ОСОБА_15 » із іншими контактами;

-висновок експерта №СЕ-19/108-24/24491-НЗПРАП, відповідно до якого вилучений за місцем проживання ОСОБА_8 рослинний матеріал сіро-зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 14462,391 г.;

-висновок експерта №СЕ-19/108-24/24493-НЗПРАП, відповідно до якого на двох електронних вагах виявлений наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс. На внутрішніх поверхнях двох фрагментів верхніх частин полімерних пляшок виявлений наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу. Речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору в середині двох металевих подрібнювачів «гріндерів», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, загальна маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 0,927 г.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.307 КК.

Щодо доводів захисника про відсутність в діянні обвинуваченого мети збуту наркотичного засобу та неправильну кваліфікацію його дій.

У поданій апеляційній скарзі захисник стверджував про недоведеність наявності в діянні обвинуваченого мети збуту наркотичного засобу, оскільки обвинувачений зберігав наркотичний засіб для власного вживання.

Колегія суддів не може погодитися із цими твердженнями захисника.

Так, згідно з системним аналізом норм права та за визначенням сталої судової практики, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, а також інші обставини, зокрема: відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини; поведінка суб`єкта злочину; те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

За фактичними обставинами даного кримінального провадження встановлено, що під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого, окрім самого наркотичного засобу, було виявлено прозорі зіп-пакети, а також електронні ваги та предмети, ззовні схожі на подрібнювачі, на яких, відповідно до висновків судових експертиз, виявлено наркотичний засіб, що свідчить про використання цих предметів для подрібнення та зважування наркотичного засобу. Загальна маса вилученого у ОСОБА_8 наркотичного засобу, обіг якого обмежено, склала 14462,391 г (в перерахунку на висушену речовину). Така кількість вилученого наркотичного засобу, що в 5,8 рази перевищує визначальну вагу особливо великого розміру, свідчить про те, що вона очевидно перевищує розумну кількість вказаного наркотичного засобу і є надмірним розміром для використання однією особою.

Крім того, сам по собі факт вживання особою наркотичних засобів не виключає вчинення цією ж особою незаконного придбання, виготовлення й зберігання цих речовин з метою збуту.

Також суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо наявності у обвинуваченого мети збуту наркотичного засобу, слушно зважив і на ту обставину, що під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого було вилучено значну суму грошових коштів, розумного пояснення походження яких обвинувачений, за відсутності офіційного працевлаштування, надати не зміг, а зміст зафіксованого у мобільному телефоні обвинуваченого листування з іншими особами містить численні скріншоти здійснення грошових переказів, а також повідомлень, які можуть бути розцінені як замовлення у обвинуваченого наркотичного засобу.

При цьому твердження обвинуваченого про те, що зіп-пакети використовувались ним та його матір`ю для зберігання різних дрібних предметів, колегія суддів вважає неспроможними. Адже кількість вилученого у обвинуваченого наркотичного засобу, а також виявлення електронних ваг, з великою вірогідністю свідчить про використання цих зіп-пакетів обвинуваченим саме для зручності фасування та пакування наркотичного засобу з метою подальшого збуту.

Отже врахувавши наведені обставини у їх сукупності суд першої інстанції дійшов до цілком обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений придбав, виготовляв та зберігав наркотичний засіб саме з метою збуту. А доводи обвинуваченого, наведені ним на свій захист, є непереконливими і такими, що суперечать встановленим фактичним обставинам та наявним у справі доказам.

На цих підставах колегія суддів відхиляє наведені доводи захисника.

Не вбачаються обґрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт придбання обвинуваченим наркотичного засобу. Адже зберігання ОСОБА_8 та вилучення у нього за місцем проживання речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору у непереробленому «не подрібненому» виді, яка є наркотичним засобом, свідчить про те, що ОСОБА_8 саме придбав наркотичний засіб. При цьому з огляду на те, що дослідженням доказів, зібраних під час досудового розслідування, не було встановлено за яких конкретних обставин вилучений у ОСОБА_8 наркотичний засіб опинився у його володінні, суд обґрунтовано зазначив у вироку про те, що ОСОБА_8 придбав наркотичний засіб при невстановлених обставинах. Жодних об`єктивних даних про те, що ОСОБА_8 самостійно виростив рослини роду коноплі, у даній справі встановлено не було і стороною захисту не надано.

Щодо доводів про недопустимість як доказу протоколу огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro» від 17.12.2024.

Ці твердження захисника, на переконання судової колегії, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.223 КПК слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення 17.12.2024 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , з-поміж іншого, було вилучено належний останньому мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 10 Pro», який було упаковано до паперового конверту.

В цей же день старший слідчий провів огляд зазначеного мобільного телефону. При цьому встановлено, що вказаний огляд було проведено із дотриманням вимог ст.237 КПК, зафіксовано зміст листування з акаунту « ОСОБА_15 » з іншими контактами, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вважав, що фактично слідчим було здійснено не огляд мобільного телефону, а зняття інформації з електронних інформаційних систем, що потребувало попереднього дозволу слідчого судді або володільця.

Проте колегія суддів відхиляє ці твердження захисту з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що мобільний телефон, який був предметом огляду, сторона обвинувачення отримала у своє володіння в результаті законно проведеного обшуку. Під час обшуку ОСОБА_8 жодних заперечень з приводу вилучення у нього мобільного телефону не висловлював і підписав протокол без будь-яких заперечень.

Крім того, із протоколу огляду мобільного телефону від 17.12.2024 установлено, що зазначений мобільний телефон був розблокований слідчим без подолання будь-якого пароля, системи логічного захисту тощо. Розблокування телефону відбулось шляхом натискання на кнопку «розблокування» та подальшим проведенням по сенсору пальцем «з низу до гори», після чого було оглянуто текстові повідомлення, які містилися у застосунку «Telegram».

Відтак, огляд цієї інформації очевидно не становить негласного втручання у приватне спілкування, передбачене § 2 гл. 21 КПК. Жодні слідчі дії, які би відповідали критеріям, визначеним у главі 21 КПК і потребували б відповідного дозволу, в цьому кримінальному провадженні не проводились.

З приводу твердження захисника про те, що суд усупереч вимозі безпосередності дослідження доказів не дослідив речовий доказ мобільний телефон, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 22 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, сторона кримінального провадження, яка зацікавлена в дослідженні певних доказів, має заявити клопотання про їх дослідження. Проте, як свідчать матеріали кримінального провадження, цим правом сторона захисту не скористалася, клопотань про необхідність дослідження в судовому засіданні речового доказу мобільного телефону не заявляла.

За таких умов дослідження доказів у справі було проведено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.349 КПК та принципів диспозитивності й змагальності. При цьому сторона захисту не була обмежена у своїх правах щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів у справі. Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону в цій частині не встановлено.

За встановлених обставин колегія суддів не знайшла достатніх підстав для дослідження під час апеляційного розгляду речового доказу - мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro», як того вимагав захисник у скарзі.

Що стосується посилань захисника на наявність у сторони захисту сумнівів щодо наявності інформації в мобільному телефоні, яка відображена у протоколі огляду від 17.12.2024, то колегія суддів зазначає, що сторона захисту під час судового розгляду з цього приводу жодних клопотань також не заявляла. При цьому сторона захисту не надала жодних відомостей щодо спростування цієї інформації і не аргументувала, що інформація, зазначена у протоколі огляду телефону, не відповідає дійсності, зокрема, містить ознаки фальсифікації.

Мобільний телефон, який був предметом огляду, було вилучено 17.12.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , та одразу поміщено до паперового конверту. Огляд мобільного телефону було проведено слідчим у цей же день. На момент початку огляду мобільний телефон знаходився у паперовому конверті з пояснювальною запискою. Будь-яких ґрунтовних даних, які би могли свідчити про можливу маніпуляцію правоохоронних органів із речовим доказом мобільним телефоном, колегією суддів не встановлено, і стороною захисту не надано.

Проведення огляду мобільного телефону за відсутності понятих не є підставою для визнання протоколу від 17.12.2024 недопустимим доказом, оскільки згідно ч.7 ст.223 КПК участь понятих під час проведення вказаної слідчої дії не передбачена як обов`язкова. А тому колегія суддів відхиляє висловлені захисником під час апеляційного розгляду аргументи в цій частині. Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції сторона захисту не ставила питання про визнання протоколу огляду недопустимим доказом через відсутність понятих під час проведення зазначеної слідчої дії.

Так само не є обов`язковою під час огляду предмету і участь підозрюваного та спеціаліста. При цьому, відповідно до ст.237 КПК спеціаліст може бути запрошений слідчим з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань. Втім огляд мобільного телефону ОСОБА_8 був здійснений слідчим самостійно, оскільки отримання необхідної інформації було можливе без застосування спеціальних знань, а відтак і не потребувало залучення спеціаліста. А тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині також не зумовлюють недопустимості як доказу протоколу огляду від 17.12.2024.

Невстановлення судом періоду створення листів, наявних в мобільному телефоні ОСОБА_8 , а так само авторів цих листів, на що йде посилання в апеляційній скарзі захисника, з огляду на зміст пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, істотного значення не має і на правильність висновків суду не впливає. Зміст листування, зафіксованого у протоколі огляду від 17.12.2024, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами безумовно доводить наявність в діянні обвинуваченого мети збуту наркотичного засобу.

До заперечень захисника про те, що суд, в порушення приписів ст.23 КПК, послався на дослідження речового доказу стороною обвинувачення поза межами судового розгляду, колегія суддів ставиться критично. Адже огляд слідчим, прокурором речі є окремою самостійною слідчою дією, за наслідками якої складається відповідний протокол, який у відповідності до ст.84 КПК є процесуальним джерелом доказів. Відтак суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши в судовому засіданні протокол огляду мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 10 Pro», цілком обґрунтовано послався на нього у вироку як на доказ винуватості ОСОБА_8 .

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів, попри твердження сторони захисту, не вбачає підстав для визнання вказаного вище протоколу огляду недопустимим доказом, оскільки його отримано в порядку, передбаченому КПК. Не вбачає колегія суддів і недотримання судом першої інстанції вимог КПК щодо оцінки цього доказу.

Щодо доводів захисника про відсутність законних підстав для проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник зазначав про те, що станом на грудень 2024 року у органу досудового розслідування були відсутні підстави для проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , оскільки причетність ОСОБА_8 до кримінального провадження №0001531, в рамках якого було проведено обшук, не була встановлена.

Проте колегія суддів не може погодитися із цими твердженнями захисника.

Так, в результаті перевірки матеріалів провадження встановлено, що таку слідчу дію як обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , було здійснено на підставі ухвали слідчого судді від 12 грудня 2024 року, яка була постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до змісту зазначеної ухвали старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , оскільки в ході розслідування кримінального провадження №0001531 за ч.2 ст.307 КК було отримано дані про те, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_8 . При цьому за змістом ухвали слідчому судді було надано витяг з ЄРДР, а тому посилання захисника на те, що відомості про кримінальне правопорушення не були внесені до ЄРДР, є безпідставними.

Слідчий суддя, розглянувши зазначене клопотання, установив, що слідчий довів наявність обставин, зазначених у ч.5 ст.234 КПК, а тому задовольнив це клопотання.

Що стосується доводів захисника у скарзі про те, що слідчий під час розгляду клопотання про обшук надав слідчому судді сумнівну інформацію, а саме свідчення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , то колегія суддів зазначає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про надання дозволу на проведення обшуку лише оцінює сукупність наданих йому документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання та вирішує питання про те, чи є достатні підстави для проведення обшуку. На цьому етапі слідчий суддя не вправі перевіряти достовірність чи недостовірність наданих йому прокурором, слідчим документів та матеріалів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.3 ст.309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Проте зі змісту рішення про проведення підготовчого засідання від 19 лютого 2025 року та журналу судового засідання не вбачається, що стороною захисту надавалися такі заперечення проти ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

За наведених обставин підстав сумніватися у законності проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , а також вважати протокол цієї слідчої дії недопустимим доказом, у колегії суддів немає.

Що стосується вимоги захисника у скарзі про визнання апеляційним судом такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ухвали слідчого судді від 12.12.2024 про надання дозволу на проведення обшуку, то колегія суддів, з огляду на положення кримінального процесуального закону, не вправі давати оцінку законності постановлення такої ухвали.

Сама по собі та обставина, що під час судового розгляду не були допитані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на пояснення яких посилалася сторона обвинувачення у клопотанні про надання дозволу на проведення обшуку, не дає підстав ставити під сумнів як законність проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 обшуку, так і висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого. При цьому суд першої інстанції не посилався на пояснення цих осіб як на доказ винуватості обвинуваченого.

Щодо аргументів захисника про неповноту висновків судово-хімічної експертизи.

В апеляційній скарзі захисник стверджував про те, що під час проведення судово-хімічної експертизи експертом не було встановлено, яка маса наданої на дослідження речовини сіро-зеленого кольору має властивості «п`яніння», а яка маса цієї речовини є «технічною», що, на переконання захисника, впливає на кваліфікацію злочину.

Ці твердження, на переконання судової колегії, не є прийнятними.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підставі постанови слідчого від 17.12.2024 було проведено судово-хімічну експертизу, за результатами якої було складено висновок експерта №СЕ-19/108-24/24491-НЗПРАП. Відповідно до висновків зазначеної експертизи наданий на дослідження матеріал сіро-зеленого кольору є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом. При цьому загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 14462,391 г. Тобто експертом визначено масу саме наркотичного засобу і яка становить особливо великий розмір, що повністю узгоджується з диспозицією частини 3 статті 307 КК, за якою ОСОБА_8 визнано винуватим.

Зазначену судово-хімічну експертизу було проведено за встановленою КПК процедурою, зміст висновку відповідає статтям 101, 102 вказаного Кодексу, зокрема у ньому наведено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка. Підстав вважати цей висновок неповним чи необ`єктивним, колегія суддів не встановила.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі захисника не наведено доводів, які спростовували б правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Даних, які б свідчили, що суд допустив такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та були б безумовними підставами для його скасування, або неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не встановлено.

Вирок суду першої інстанції належним чином вмотивований і відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК. Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу (з доповненням) захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4