Провадження № 1-кс/161/6153/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 16 жовтня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чесний Хрест Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, особи з інвалідністю другої групи, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

В клопотанні слідчий зазначає, що згідно з наказом Міністра оборони України № 98 від 24.01.2024, капітана ОСОБА_6 призначено на посаду помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення - начальника відділення матеріально-технічного забезпечення НОМЕР_1 військового госпіталя військово-медичного клінічного центру Західного регіону Медичних сил Збройних сил України (в/ч НОМЕР_2 ).

Так, ОСОБА_6 , незважаючи на свою обізнаність з вимогами вищевказаних нормативно-правових актів, перебуваючи на посаді заступника начальника Луцького військового гарнізонного госпіталю з матеріально-технічного забезпечення, користуючись набутими соціальними та професійними зв`язками за час роботи у Луцькому військовому гарнізонному госпіталі, з метою особистого протиправного збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за їх вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме: на посадових осіб госпітальної військово-лікарської комісії «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА А4554» Луцького військового гарнізонного госпіталю, - задля вирішення питання щодо визнання ОСОБА_7 придатними до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, з метою проходження останнім у подальшому військової служби у військових частинах, які безпосередньо не приймають участь у бойових діях, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, 11.08.2025, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем здійснення своєї діяльності, а саме у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , під час спілкування із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_7 , повідомив, що за характером займаної посади та пов?язаної з нею можливостей останній знайомий з уповноваженими особами, які входять до складу Госпітальної ВЛК «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА А4554» Луцького військового гарнізонного госпіталя та має можливість вплинути на них для прийняття необхідного рішення про визнання придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. При цьому, ОСОБА_6 поставив останньому вимогу щодо необхідності передачі йому неправомірної вигоди, конкретний розмір якої буде зазначено додатково, за сприяння у вирішенні питання щодо визнання придатним до служби у військових частинах забезпечення за станом здоров`я та надав ОСОБА_7 відповідні роз`яснення щодо правил поведінки у спілкуванні з медичними працівниками Луцького військового гарнізонного госпіталя.

ОСОБА_7 , будучи поставленим у такі умови, усвідомлюючи, що у разі непогодження на висунуті ОСОБА_6 протиправні вимоги щодо необхідності передачі неправомірної вигоди, він не зможе повною мірою реалізувати свої законні права та інтереси щодо отримання висновку військово-лікарської комісії про визнання його придатним за станом здоров`я до служби у військових частинах забезпечення, та не бажаючи у зв`язку з цим настання для себе негативних наслідків, був змушений погодитися на такі умови. Однак, розуміючи незаконність зазначених вимог та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним діянням, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_7 12.08.2025 звернувся із заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 та можливих його спільників.

Продовжуючи свої дії, направленні на вимагання та одержання неправомірної вигоди за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, ОСОБА_6 забезпечив документальне оформлення виписок зі медичної карти стаціонарного хворого за №№ 2023, 2135, 2264 із завідомо неправдивими відомостями про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 у неврологічному, терапевтичному та травматологічному відділеннях Луцького військового гарнізонного госпіталя, що дало можливість ОСОБА_7 відтермінувати прибуття до своєї військової частини в район виконання бойових завдань.

Разом з цим, фактично ОСОБА_7 не перебував у вказаному медичному закладі, про що ОСОБА_6 та іншим невстановленим на даний час особам з числа медичних працівників Луцького військового гарнізонного госпіталя достовірно було відомо.

За результатами проходження стаціонарного лікування в ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 отримав довідку військово-лікарської комісії №2025-0825-1116-1265-3 від 25.08.2025, згідно якої захворювання ОСОБА_7 пов`язане з проходженням військової служби та останній потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів. А також, отримав направлення на проходження ВЛК - задля вирішення питання про визнання ОСОБА_7 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, з метою переведення останнього у подальшому з бойового підрозділу до військової частини забезпечення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення відповідними посадовими особами уповноваженими на виконання функцій держави, ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, надав ОСОБА_7 вказівки та інструкції щодо правил поведінки під час проходження останнім ВЛК та подальшого оформлення необхідних документів. При цьому, ОСОБА_6 заздалегідь домовився із медичними працівниками про прибуття ОСОБА_7 на медичний огляд та забезпечив прийняття останніми відповідного заключення у медичній карті стаціонарного хворого.

Надалі, 25.09.2029, близько 09 год. 25 хв. , згідно попередньої домовленості із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прибув до Луцького військового гарнізонного госпіталя, що по вул. Сенаторки Левчанівської, 4 у м. Луцьк. В ході зустрічі ОСОБА_6 надав останньому медичний документ - «Огляд травматолога», в якому було зазначено, що ОСОБА_7 на підставі статей 661-б, 64-в, графи ІІІ РХ придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах, а також діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, посприяв у направленні ОСОБА_8 на стаціонарне лікування в інфекційному відділенні Луцького військового гарнізонного госпіталя з метою досягнення злочинного умислу та успішного завершення процесу визнання придатним ОСОБА_7 до служби у військових частинах забезпечення.

В свою чергу ОСОБА_6 , 07.10.2025 близько 17 год 20 хв., перебуваючи на території Луцького військового гарнізонного госпіталя, поставив ОСОБА_7 вимогу щодо необхідності передачі раніше обумовленої неправомірної вигоди, назвавши конкретну суму грошових коштів - 1500 доларів США, запевнивши, що така сума необхідна для прийняття позитивного рішення посадовими особами госпітальної військово-лікарської комісії «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА А4554» щодо визнання останнього придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

У подальшому, 14.10.2025, об 15 год. 51 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у власному службовому кабінеті № 110 Луцького військового гарнізонного госпіталя за адресою: м. Луцьк, вул. Сенаторки Левчанівської, 4, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав обумовлену раніше суму грошових коштів в якості неправомірної вигоди, а саме - 1500 (одну тисячу п`ятсот) доларів США, що відповідно до курсу Національного - банку. України станом на - 14.10.2025 становило 62415,30 гривень, з метою подальшого їх розподілу між учасниками вказаного протиправного механізму, за його вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме: на посадових осіб госпітальної військово-лікарської комісії «ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА А4554» Луцького військового гарнізонного госпіталю, за визнання ОСОБА_7 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, тобто з метою проходження останнім у подальшому військової служби у військових частинах, які безпосередньо не приймають участь у бойових діях відповідно до довідки №43-4143-0 від 14.10.2025.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

14.10.2025, об 15 год. 51 хв., ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

15.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Так, ОСОБА_6 , будучи допитаним в якості підозрюваного у даному кримінальному провадженні стосовно відомих йому обставин вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, відмовився давати будь які покази, керуючись положеннями ст. 63 КК України, натомість його причетність повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Однак, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, повністю підтверджується зібраними, у відповідності до кримінального процесуального законодавства України, доказами, а саме: протоколом особистого обшуку підозрюваної особи ОСОБА_6 , проведеного 14.10.2025; протоколом обшуку приміщення Луцького військового гарнізонного госпіталя за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем роботи ОСОБА_6 від 14.10.2025; протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 від 14.10.2025; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 від 14.08.2025, 15.08.2025, 08.10.2025, 14.10.2025; протоколами огляду мобільного телефону від 15.08.2025, 08.10.2025; сукупністю інших зібраних органом досудового розслідування належних та допустимих доказів.

Вищевказані докази в сукупності між собою доводять факт причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, тяжкого злочину, вчиненого умисно, наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, шляхом зміни свого фактичного місця проживання.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Даний ризик підтверджується матеріалами кримінального провадження, оскільки, на даний час не встановлено місце знаходження та не вилучено усі документи, засоби та знаряддя, що використовувалися підозрюваним при підготовці та під час вчинення даного кримінального правопорушення. Разом з цим, наразі не встановлено усіх осіб, які можуть бути причетними до даного кримінального правопорушення, у тому числі, не встановлено усіх військовослужбовців, які за сприяння ОСОБА_6 могли відтермінувати прибуття до своєї військової частини в район виконання бойових завдань та ухилитись від проходження військової служби у бойових підрозділах, шляхом здійснення ним впливу на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме посадовими особами госпітальної ВЛК А4554, а тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , з метою приховання доказів своєї протиправної діяльності та причетності до даного кримінального правопорушення інших осіб, може знищити, спотворити або сховати речові докази, які будуть підтверджувати даний факт, та, перебуваючи на волі координувати дії осіб, з якими може перебувати у злочинній змові на знищення доказів, які на даний час встановлюються та збираються стороною обвинувачення.

3. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також ще на не встановлених на даній стадії досудового розслідування інших свідків.

Разом з цим, ОСОБА_6 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини з свідками з метою побудови лінії їхньої поведінки і позиції під час досудового розслідування на власну користь. Тобто, останній, у разі обрання відносно нього іншого, не пов`язаного з позбавленням волі запобіжного заходу, зможе незаконно впливати на свідків. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Окрім цього, необхідно врахувати положення ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно якої суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Таким чином, є достатні підстави вважати, що ризик незаконного впливу на свідків на теперішньому етапі досудового розслідування є високим.

Вказане свідчить про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірного процесуальної поведінки ОСОБА_6 щодо незаконного впливу з його боку на свідків у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, у кримінальному провадженні не встановлено ще усіх осіб, можливо, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

4.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Також, існує ризик того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може створювати штучні перешкоди для оперативного досудового розслідування, у тому числі, створювати підстави для неявки до слідчого тощо, чим самим затягуватиме досудове розслідування кримінального провадження.

Крім того, запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням права пересування підозрюваного, ізоляцією від суспільства та безперервного безпосереднього з боку службових осіб контролю за його поведінкою, не здатні в повній мірі запобігти настанню вищевказаних ризиків. Зокрема, домашній арешт не дає 100% гарантій запобіганню того, що підозрюваний може покинути приміщення за місцем постійного проживання з метою переховування від органу досудового розслідування або суду, та/або здійснення незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою єдиний, який здатний запобігти спробам підозрюваного ухилятися від участі в слідчих діях, де його участь є обов`язковою. Також, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки, він підозрюється у вчинені злочину, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких умисних злочинів, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру, та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня.

Вищевикладене свідчить про наявність в поведінці підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зважаючи на вказане та обставини, визначені ст. 178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу, відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, лише вказаний запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Вивченням даних про особу підозрюваного, не встановлено будь-яких фактичних даних, які б були достатніми для можливості застосування щодо нього менш суворого запобіжного заходу, та, як наслідок, забезпечили його належну процесуальну поведінку. Також, характеризуючи особу підозрюваного, слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану в Україні, а тому вказані обставини необхідно враховувати при обранні підозрюваному запобіжного заходу. Крім цього, наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків (постійного місця роботи, місця реєстрації та проживання, близьких родичів) не завадило йому бути обґрунтовано підозрюваним у межах даного кримінального провадження.

В той же час, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваною особою обов`язків, передбачених КПК України.

В частині 5 статті 182 КПК України, зазначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі вищенаведеного, просить визначити для підозрюваного розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 гривень.

Також, у випадку внесення підозрюваним застави зобов`язати останнього виконувати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з міста Луцьк Волинської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

На даний час, у кримінальному провадженні існує обґрунтована підозра, що вчинене кримінальне правопорушення відноситься до такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу та законним обмеженням підозрюваного ОСОБА_6 у праві свободи пересування, передбаченого ст. 33 Конституції України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав доводи свого захисника.

Суд, заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000095, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.369-2 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

14.10.2025 року об 15 год. 51 хв., ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

15.10.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою з інвалідністю другої групи, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, відповідно до листа завідувача філії НВІМУ Волинського регіонального музею українського війська та військової техніки - приймав активну участь в організації виставок та наукових конференцій відповідно до службової характеристики командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 в Збройних Силах України з 01.03.2022 року за призовом по мобілізації, за період служби характеризується з позитивної сторони, зарекомендував себе як відповідальний, компетентний та старанний військовослужбовець, приймав участь в антитерористичній операції на сході України у 2014 році, є учасником бойових дій з 2015 року, має нагороди за сумлінну службу. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи докази надані стороною обвинувачення, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час в межах строку досудового розслідування, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 08-00 години за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання у визначений судом період часу без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 08-00 години за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.12.2025 року включно, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання у визначений судом період часу без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить по 15.12.2025 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 17 жовтня 2025 року о 09-20 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1