Справа № 601/157/26
Провадження № 1-кс/601/64/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільської області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту по досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 12.01.2026, у відношенні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресом АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 298 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6

встановив:

Слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільської області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 січня 2026 року, близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , які знайомі між собою, перебували в місті Кременець Тернопільської області по вулиці Шевченка, поблизу Торгового центру «DIAMONDPLAZA». Перебуваючи у вказаному місці та в зазначений час у

ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, направлений на вчинення хуліганства.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме на проїзній частині дороги, що по вулиці Шевченка, міста Кременець Кременецького району Тернопільської області, поблизу Торгового центру «DIAMONDPLAZA» підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , військовослужбовця Збройних Сил України, заступника начальника бази головного інженера БР та ЗЗЗ військової частини НОМЕР_1 , із яким розпочав конфлікт.

ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, поводячи себе нахабно, зокрема, нехтуючи нормами моралі та загальноприйнятними правилами поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно розпочавши конфлікт із раніше незнайомим ОСОБА_8 , який перебував на проїжджій частині дороги після дорожньо-транспортної пригоди, підійшов до ОСОБА_8 та умисно наніс один удар кулаком руки в область лівого ока. ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_4 від себе та повалив його на землю. В подальшому, ОСОБА_4 підвівся з землі та почав хаотично завдавати удари кулаками обох рук в різні частини голови ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілий впав на коліна, та закрив голову та обличчя руками. В цей час ОСОБА_4 продовжував завдавати удари кулаком руки в потилицю.

ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців лобової ділянки волосяної частини голови зліва, правої надбрівної ділянки, синець повік правого ока, що поширюється на виличну ділянку, синець нижньої повіки лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, крововилив слизової оболонки верхньої губи із садном на його тлі, крововилив слизової оболонки правої щоки, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В результаті протиправної діяльності ОСОБА_4 було грубо порушено громадський порядок, зокрема - суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності, створено перешкоди руху транспорту по вул. Шевченка, м. Кременець Тернопільської області, а також заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілого ОСОБА_8 , наданим йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що вчинене групою осіб.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що вчинене групою осіб. За вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до ч.3 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296 КК України, за які передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, а також тим, що на даний час ОСОБА_4 , згідно даних від ІНФОРМАЦІЯ_3 , користується правом на відстрочку, та може вільно перетнути державний кордон України.

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також необхідно врахувати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, усвідомлюючи суворість зазначеного кримінального правопорушення та покарання, передбаченого за його вчинення, підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав дане клопотання та просить застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечують щодо задоволення вказаного клопотання та просять обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників, прийшов до наступного.

Встановлено, що досудове розслідування розпочате на підставі зареєстрованого повідомлення, відповідно до статті 214 КПК України та слідчим внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 12.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Органами досудового розслідування виконані у повному обсязі вимоги ст. 42 КПК України, тобто 21 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 298 КК України.

Як вбачається з вимог пункту 4 частини 1 статті 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів повинно містити посилання на один або кілька ризиків, передбачених ст.ст. 177, 194 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче слідчий у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення;

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Санкція ч.2 ст.296 КК України відносить інкримінований злочин до нетяжкого і передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до 4 років.

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

ОСОБА_4 , згідно даних від ІНФОРМАЦІЯ_3 , користується правом на відстрочку, та може вільно перетнути державний кордон України.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілого, свідків, експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків, експертів та дослідження їх судом.

При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у підозрюваного активні дії щодо впливу на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, яке також заявлене слідчим у клопотанні, не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду цього клопотання слідчим суддею.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання про наявність двох ризиків кримінального провадження, передбаченого статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період доби та він може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника вважає, що слідчим достатньо надано переконливих доказів які підтверджують, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Вказаний запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеному ризику.

Керуючись статтями 181, 193, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресом АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном до 19 березня 2026 року, шляхом заборони останньому залишати своє житло.

У відповідності до частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Кременецького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурорів Кременецької окружної прокуратури та Кременецького районного суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурорів Кременецької окружної прокуратури та суду.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 19 березня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення Кременецьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2026 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1