У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

10 грудня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2025 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000261,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000261.

09.12.2025 р. на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 на зазначену ухвалу слідчого судді.

Вивчивши апеляційну скаргу вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена норма Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення яких дозволено за змістом щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, які мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06. 2012 р. № 13-рп/2012 зазначив, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права як пропорційність. Обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Положення ч. 1 ст. 24 КПК України гарантують кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені окремо в апеляційному порядку під час досудового розслідування, зокрема щодо застосованих запобіжних заходів, які передбачені в даній статті частини першої пунктами:

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу.

За змістом ч. 3 ст. 392 та ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Разом з тим, згідно правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 335/9520/19, сторони кримінального провадження мають право оскаржувати в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про зміну підозрюваному обраного запобіжного заходу, у випадку, якщо застосування такого запобіжного заходу або відмова в його застосуванні підлягають апеляційному оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України. Однак відмова у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Аналізуючи зміст поданої апеляційної скарги, зокрема підстави та предмет оскарження, в контексті наведених положень кримінального процесуального законодавства, приходжу до висновку, що оскаржуване рішення слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000261, не є таким, що передбачене нормою ст. 309 КПК України, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України слід відмовити захиснику у відкритті провадження за апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 грудня 2025 року, про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000261.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_4