ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 361/2840/21

провадження № 51-2453 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

виправданої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

виправданої за пред`явленим їй обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень

1. За вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

2. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

3. Київський апеляційний суд ухвалою від 02 квітня 2025 року вирок місцевого суду залишив без змін.

4. Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася в тому, що вона впродовж червня-серпня 2020 року, більш точного часу не встановлено, з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадон, незаконно придбала у невстановленому місці та у невстановленої особи, матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження, зазначений наркотичний засіб, який зберігаючи при собі, перевезла у приміщення будинку, де вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де надалі зберігала його у особливо великих розмірах з метою збуту.

5. Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будинку за вказаною адресою, в період часу з 17:30 до 17:44 години 12 серпня 2020 року передала громадянці ОСОБА_8 два прозорих зіп-пакети, в яких містилась кристалічна речовина білого кольору, яка згідно з висновком експерта є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 40,2106 г., що є особливо великим розміром, після чого остання передала 30 000 грн. ОСОБА_7 як оплату за цю речовину.

6. Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачувалась у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту наркотичного засобу та збуті наркотичного засобу в особливо великих розмірах.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

7. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

8. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом апеляційної інстанції не додержано вимог статей 404, 405 КПК, а саме не перевірено всіх доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення, зокрема цим судом проігноровано те, що показання свідка зі справжніми анкетними даними ОСОБА_8 не є належними та не підтверджують жодних обставин, які підлягають дослідженню в ході судового розгляду та не можуть бути покладені в основу виправдувального вироку, а висновки суду про те, що допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 та особа зображена на відеозаписах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, це різні особи, не можуть бути покладені в основу виправдання ОСОБА_7 .

9. Також вказує, що апеляційним судом залишено поза увагою та не надано оцінки доводам сторони обвинувачення щодо недопустимості усіх зібраних доказів на підставі того, що вони отримані за допомого провокації злочину, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження.

10. Крім того, прокурор стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на безпідставне виправдання ОСОБА_7 та не застосування до неї покарання.

11. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

12. На адресу Суду від захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення на касаційну скаргу у яких він, наводячи відповідні аргументи просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.

Позиції учасників судового провадження

13. У судовому засіданні прокурор підтримала касаційну скаргу, просила її задовольнити. Захисник та виправдана заперечували щодо задоволення касаційної скарги прокурора.

Мотиви Суду

14. Заслухавши доповідь судді, доводи сторін, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

15. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

16. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

17. Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

18. Відповідно до ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

19. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Також виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК.

20. Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

21. За змістом ст. 92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

22. Згідно зі ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

23. У касаційній скарзі прокурор указує на безпідставне виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, однак такі твердження прокурора є необґрунтованими.

24. Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК, всебічно, повно дослідивши обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, даючи правову оцінку встановленим у кримінальному провадженні обставинам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, а тому, дійшов переконання, що ОСОБА_7 необхідно виправдати з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

25. Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, виходив з того, що доводи сторони обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з порушенням процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності.

26. Місцевий суд безпосередньо дослідив фактичні дані, які містяться, зокрема у:

- постанові старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області про залучення особи до конфіденційного співробітництва для проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 22 липня 2020 року, за змістом якої для проведення негласних слідчих (розшукових) дій залучено до конфіденційного співробітництва громадянку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, як зазначено у вказаному протоколі, громадянку ОСОБА_8 залучено без зміни анкетних даних;

- протоколі старшого оперуповноваженого спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області огляду та вручення грошових коштів від 12 серпня 2020 року, та копії грошових купюр номіналом 200 грн, згідно з яким ОСОБА_8 , 1973 року народження було вручено грошові купюри номіналом по 200 гривень у кількості 150 штук на загальну суму 30 000 грн для участі у проведенні контрольної та оперативної закупки у ОСОБА_7 наркотичного засобу - метадону;

- протоколі старшого оперуповноваженого 1 сектору 3 відділу ГВ БКОЗ Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області за результатами контролю за вчиненням злочину від 13 серпня 2020 року, згідно якого 12 серпня 2020 року о 16:05 годині ОСОБА_8 , отримавши грошові кошти у сумі 30 000 грн, вийшла з приміщення Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області та на автомобілі «Skoda» чорного кольору вулицями міста вирушила до місця встановлення технічних засобів аудіо-, відеоспостереження;

- протоколі старшого оперуповноваженого 1 сектору 3 відділу ГВ БКОЗ Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 13 серпня 2020 року, згідно якого описано дії ОСОБА_8 12 серпня 2020 року та відеозаписі до нього;

- протоколі слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області огляду місця події від 12 серпня 2020 року, згідно з яким поряд із будинком АДРЕСА_2 біля проїжджої частини особа жіночої статі, яка представилась ОСОБА_8 о 18:05 годині дістала із сумки один прозорий зіп-пакет, всередині якого знаходились два прозорі зіп-пакети із кристалічною речовиною білого кольору та грошові кошти у сумі 50 грн номіналом по 10 грн 4 штуки та номіналом по 5 грн 2 штуки, які добровільно видала працівникам поліції. Зі слів ОСОБА_8 , кристалічну речовину білого кольору вона придбала у ОСОБА_7 за адресою: м. Бровари, вул. Івана Сірка, 40 а, за 30 000 грн.

27. Суд також допитав ОСОБА_7 , яка винною себе не визнала, показала суду, що особу, яка до неї приходила додому, вона добре знає і це молода дівчина Крістіна, років приблизно 30-35 років, роменської національності, якій вона гадала, також зазначила, що вона добре знає і ОСОБА_8 , це жінка роменської національності, старшого віку, якій близько 50 років.

28. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона ніколи не залучалася правоохоронними органами, в тому числі співробітниками Служби безпеки України, до конфіденційного співробітництва, у слідчого Служби безпеки України вона ніколи не була, жодних документів вона не підписувала, гроші від останніх не отримувала, прізвища слідчих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 їй не знайомі, з обвинуваченою ОСОБА_7 добре знайома, часто у неї та її сім`ї була вдома, вона їй ніколи заборонених наркотичних речовин не продавала, 12 серпня 2020 року до неї додому вона не приходила.

29. Також судом була допитана свідок ОСОБА_11 - донька ОСОБА_7 , яка проживає разом зі своїми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_12 та своїм малолітнім сином. Суду повідомила, що з ОСОБА_8 вона знайома приблизно з 2018 - 2019 років, їй на вигляд 50 років, фігура середня, роменської національності, має коротке темне волосся, розмовляє виключно російською та роменською мовою, займається торгівлею, чим саме їй не відомо. Зазначила, що 12 серпня 2020 року ОСОБА_8 до них додому не приходила, у той день приходила інша дівчина, а саме ОСОБА_13 , якій приблизно 25 років, вона молода, теж роменської національності, має довге темне волосся, вона родом із м. Запоріжжя. З якою метою ОСОБА_13 приходила до їхнього будинку їй не відомо, чи передавалися у той день будь-які гроші матері вона не бачила. З ОСОБА_13 їх познайомила ОСОБА_8 , які є родичами між собою. Чи займалася її мати продажем заборонених речовин їй не відомо.

30.Такі показання ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 підтверджені відеозаписами, переглянутими місцевим судом у судовому засіданні, а саме щодо аудіо-, відеоконтролю за особою, згідно якого особа, залучена для проведення оперативної закупки є особою молодого віку.

31. При цьому, як убачається з матеріалів провадження, оперативну закупку було проведено 12 серпня 2020 року, однак обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адрсеою: АДРЕСА_1 , було проведено лише 22 грудня 2020 року під час якого було вилучено лише мобільний телефон ОСОБА_7 та мобільний телефон ОСОБА_12 .

32. Місцевий суд, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, дійшов обґрунтованого висновку, що зміст пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення свідчить, що збут наркотичних засобів відбувався невідомій особі, яка не була залучена до конфіденційного співробітництва та з наданих стороною обвинувачення доказів не вбачається, на якій підставі зазначена невідома особа була залучена для проведення оперативної закупівлі і чи вона була залучена слідчим до участі у справі в якості особи, що буде здійснювати оперативну закупку, відсутня її письмова згода на участь в оперативній закупці.

33. Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та ухвалив виправдувальний вирок з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

34. Не погодившись з виправдувальним вироком щодо ОСОБА_7 , прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК та призначити їй покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

35. Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, належним чином перевірив викладені у ній доводи, аналогічні доводам у касаційній скарзі, та визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви прийнятого рішення.

36. Як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що стороною обвинувачення не було спростовано твердження сторони захисту щодо того, що на відеозаписах контролю за вчиненням злочину не ОСОБА_8 , письмова згода на залучення до конфіденційного співробітництва на ім`я якої, міститься у матеріалах провадження, а зовсім інша особа, яка такої згоди органу досудового розслідування не надавала.

37. Суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що особі, яку залучено до конфіденційного співробітництва, присвоєно анкетні дані ОСОБА_8 , які є несправжніми, проте відомості про це у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України знищено, а тому реальний свідок ОСОБА_8 , який міг підтвердити факт збуту, не залучався та судом не допитувався, незважаючи на неодноразові клопотання сторони обвинувачення про її допит, з огляду на те, що жодних відомостей про те, що це змінені анкетні дані, матеріали справи не містять.

38. Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що під час судового розгляду провадження, прокурором неодноразово подавались клопотання до суду про необхідність організації вручення повісток про виклик у судове засідання саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , що свідчить про те, що прокурором не оспорювались анкетні дані свідка та адреса його проживання, тобто стороною обвинувачення не заявлялось про наявність свідка, щодо якого вживались заходи безпеки, після чого суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі шляхом неодноразового відкладення розгляду справи для забезпечення прокурором явки вказаного свідка.

39. Надалі, після проведення допиту свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні

14 грудня 2023 року, прокурор долучив лист від 12 лютого 2024 року, адресований начальнику СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_14 про необхідність забезпечення допиту свідків сторони обвинувачення, який приймав участь у слідчих процесуальних діях у кримінальному провадженні, однак листом СУ ГУ СБУ у

м. Києві та Київській області від 27 лютого 2024 року прокурора повідомлено, що надання інформації щодо зміни персональних даних є порушенням закону, а також повідомлено, що встановити місцезнаходження ОСОБА_8 на цей час не вдалося у зв`язку зі зміною останньою місця свого постійного проживання, що зумовлено введенням на території України воєнного стану.

40. Також, апеляційним судом встановлено, що в наступному судовому засіданні

15 березня 2024 року на запитання головуючого судді щодо можливості закінчення судового розгляду та переходу до стадії судових дебатів, прокурор просив долучити вищевказані листи та не заперечував проти переходу до стадії судових дебатів, за результатами чого судом першої інстанції було ухвалено вирок. Зазначене свідчить про те, сторона обвинувачення, на яку відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК, явку реального свідка, який міг би підтвердити факт збуту, в судові засідання не забезпечила, питання щодо з`ясування дійсного місцезнаходження ключового свідка не порушувала.

41. На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції вжив усіх можливих та необхідних заходів для надання стороні обвинувачення можливості забезпечити явку свідка до суду, однак прокурор з відповідними клопотаннями, зокрема про направлення запиту щодо місця перетинання державного кордону, надання судових доручень, не звертався, а місцевий суд був позбавлений можливості самостійно викликати свідка та провести його допит для встановлення обставин події та причетності обвинуваченої до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

42. Також прокурором не було забезпечено участь свідка і в суді апеляційної інстанції та не підтверджено жодними даними те, що анкетні дані залученої до конфіденційного співробітництва особи були змінені на ім`я ОСОБА_8 .

43. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом тієї обставини, що ОСОБА_7 вчинила інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а мотиви суду щодо провокації злочину, з огляду на встановлені місцевим судом обставини та підстави виправдання ОСОБА_7 загалом не впливають на правильність його висновків, законність та обґрунтованість судового рішення.

44. За змістом статей 7, 404, 419 КПК у їх взаємозв`язку вбачається, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зобов`язаний перевірити всі викладені у ній доводи, а також аргументи, наведені сторонами під час апеляційного провадження, у своїй ухвалі дати на них вичерпну відповідь та зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

45. Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , дотримався зазначених норм кримінального процесуального закону.

46. Зміст ухвали суду апеляційної інстанції не суперечить положенням статей 370, 419 КПК.

47. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судового рішення чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора, Верховний Суд не встановив.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3