В И Р О К

іменем України

27 листопада 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000296, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , проходячи по Донецькому шосе в місті Дніпрі, більш точну адресу в ході досудового розслідування не встановлено, знайшов на землі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 8 травня 1993 року № 340 посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Згідно з п.5.1 централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як особа, яка зображена на посвідченні водія, візуальну схожа за зовнішніми та віковими ознаками на ОСОБА_3 .

Продовжуючи свою кримінальну-протиправну діяльність, ОСОБА_3 , 23 липня 2025 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, рухаючись на транспортному засобі ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_2 , неподалік буд. 280 по вул. Передова у м. Дніпро, був зупинений відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейськими управління патрульної поліції в Дніпропетровській області за порушення Правил дорожнього руху України.

Після цього, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, реалізуючи такий, що раніше виник, кримінально-протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, достовірно знаючи, що він не є особою на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вимогу працівників управління патрульної поліції в Дніпропетровській області пред`явити документ, який підтверджує його особистість та надає право на керування транспортним засобом, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використав завідомо підроблений документ. Вказане посвідчення водія не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України. У вказаному посвідченні водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненому на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображення бланка нанесені способом струминного друку за допомогою знакосинтезуючого пристрою типу струминного принтера тощо.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого.

Останній не має не знятих та непогашених судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

На обставини, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання ОСОБА_3 , сторони не посилаються і такі обставини судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами є покарання у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України. При цьому підроблене посвідчення водія відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України не підлягає знищенню, а залишається в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання (постанова ККС ВС від 06 жовтня 2025 року, справа № 462/1067/25).

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , заповнене на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке зберігається у ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер 373), долучити до матеріалів кримінального провадження та зберігати в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:

27.11.2025