Провадження №: 1-кс/336/964/2025
УХВАЛА

про застосування запобіжного зпходу у вигляді тримання під вартою

24 грудня 2025 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , -

у присутності:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , подане під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738 від 12.02.2024 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, не одруженому, має середню спеціальну освіту, не має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, проходить військову службу на посаді гранатометника ВЧ НОМЕР_1 у званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якого слідчий за погодженням із прокурором просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначеного клопотання зазначено, що у провадженні СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУ НП в Запорізькій області перебуває вказане кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.408 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді гранатометника ВЧ НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 11.11.2023р. не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог законодавства не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в населеному пункті АДРЕСА_3 , заходів щодо повернення до пункту дислокації не приймав, до органів військового чи цивільного управління не заявляв та був незаконно відсутній на військовій службі до 03.12.2025, - до моменту встановлення місця знаходження працівниками поліції, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухиленні від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

За вказаним кримінальним провадженням було проведено слідчі та розшукові дії, зокрема встановлено адреса місця мешкання ОСОБА_5 , а саме АДРЕСА_4 , власником будинку є ОСОБА_8 , яка є співмешканкою останнього.

ОСОБА_5 , отримавши від слідчого направлення на проходження ВЛК та повістки, до слідчого не прибув, мобільний телефон вимкнуто, перебував не за місцем свого помешкання.

24.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за ознаками ч.4 ст.408 КК України, а саме: дезертирстві, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухиленні від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 з підстав викладених у письмовому клопотанні, долученому до матеріалів провадження.

Захисник заперечував проти вищезазначеного клопотання, зазначивши про відсутність ризиків та підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений (підозрюваний) просив суд не застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника підтримав.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Дослідивши матеріали провадження у слідчого судді не залишилося поза розумним сумнівом обґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, який є особливо тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обвинувачений (підозрюваний) раніше не судимий, неодружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем.

Слідчий у клопотанні посилається на те, що ця особа може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчий суддя вважає доведеним матеріалами клопотання ризик переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 після скоєного протиправного діяння перебував не за місцем військової служби, фактично уникаючи виконання своїх обов`язків, про своє місцезнаходження цивільне та військове керівництво не повідомляв, не докладав зусиль щодо повідомлення про місцезнаходження та з`явлення до місця військової служби, крім того, знаходився з листопада 2023 року до моменту виявлення представниками правоохоронних органів не за своїм помешканням - отже зазначений ризик є реальним та наявним.

На переконання слідчого судді, ризик незаконного впливу на свідків кримінального провадження доведені стороною обвинувачення під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки здебільшого свідки є військовослужбовцями та які проходять службу в військовій частині, де проходить службу підозрюваний, отже можуть бути піддані впливу з боку ОСОБА_5 на предмет зміни або викривлення показів. Такий ризик є реальним, а підозрюваний на даному етапі має можливість його реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється обвинувачений (підозрюваний) - слідчий суддя також вважає реальним та доведеним стороною обвинувачення, оскільки з листопада 2023 року підозрюваний ОСОБА_5 не з`являвся до військової частини та уникав військової служби, тобто наявне продовження протиправної поведінки до моменту затримання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина 1 статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Висока ймовірність на даному етапі впливу підозрюваного на учасників провадження та можливість переховуватися від органів досудового розслідування не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, суд вважає за доцільне обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

При постановлені ухвали, враховано положення статті 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Водночас, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 та статтею 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Крім того, в цьому конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке має умисну форму вини, направлену на послаблення обороноздатності країни, слідчий суддя вважає, що суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою переважає над особистим інтересом.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обмеження прав не суперечать статті 5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23.02.2026 року без визначення застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_9