В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2025 Галицький районний суд м. Львова у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду в місті Львові у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000926 від 10 листопада 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 18.03.2025 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терпіном на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 09 листопада 2025 року, приблизно о 20 годині 38 хвилин, перебуваючи поблизу входу у ресторан швидкого харчування «McDonalds», що знаходиться за адресою: м. Львів, проспект Свободи, 35 умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, з застосуванням фізичної сили, умисно наніс два удари кулаком правої руки в лівий бік обличчя потерпілої ОСОБА_4 , від чого остання впала на землю.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці носа зліва, синці в ділянці лівого ока, на лівій щоці, на лівому плечі і передпліччі, на лівій кисті, на правій молочній залозі, на правому плечі і передпліччі, на правій кисті, що згідно до висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального правопорушення у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 подав заяву, у якій зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини другої статті 381 КПК України.

Окрім цього, у матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 12 КК України (у редакції від 1 липня 2020 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

У частині 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

У частині 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, оскільки він заподів умисні легкі тілесні ушкодження.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Водночас до обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи дані, що характеризують особу ОСОБА_3 , перебуває на обліку лікаря-нарколога та проходить лікування, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, є раніше судимий, щиро розкаявся, при цьому суд також враховує думку потерпілої, яка претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, суд, надаючи оцінку зазначеним обставинам у їх сукупності, з урахуванням майнового стану винного, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе зі застосуванням покарання у виді штрафу, у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, з урахуванням положень ст. 53 КК України, що, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки покарання, відповідно до положень цієї статті, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Положення вказаної норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терпіном на 1 рік.

За цим кримінальним провадженням ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення 09.11.2025, тобто після ухвалення вироку, покарання за яким на момент ухвалення цього вироку не відбув, отже ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за цим вироком в період іспитового строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на підставі ст. 71 КК України слід призначити покарання за сукупністю вироків та до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025, остаточно призначивши покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

2. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

3. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

4. Речові докази: оптичні диски DVD-R, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при таких.

5. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених у ч. 1 ст. 394 КПК України, а саме: цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_7