Справа № 527/2959/25
провадження № 1-кп/527/244/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому судовому провадженні в залі суду Глобинського районного суду Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000419 від 19.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гриньки, Кременчуцького (Глобинського) району, Полтавської області, українець, гр. України, працюючий гідротехніком СТОВ «Придніпровський край», освіта середня-технічна, не одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

14.07.2025 року, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який працює на посаді гідротехніка СТОВ «Придніпровський край» та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який працює на посаді гідротехніка вказаного товариства, в ході телефонної розмови виник конфлікт та сварка з приводу того, що ОСОБА_6 , який здійснював доставку продуктів харчування, залишив їх не на робочому місці ОСОБА_5 , а в іншому місці, яке не було зручним та не влаштовувало останнього.

Після цього 14.07.2025 року, близько 17:30 години, ОСОБА_5 , перебував на земельній ділянці СТОВ «Придніпровський край», за місцем роботи, між населеними пунктами с. Броварки та с. Петрашівка, Кременчуцького району, куди прибув на автомобілі марки ВАЗ 2103 ОСОБА_6 , щоб пояснити обставини конфлікту, у цей час у ОСОБА_5 на ґрунті виниклих неприязних відносин під час вчиненої ним сварки виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою рукою не стиснутою в кулак, а саме долонною поверхнею кисті, в ділянці першого пальця по голові, в ділянку лівої скроні ОСОБА_6 завдавши тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №164 від 17.09.2025 року у ОСОБА_6 внаслідок нанесення удару в ділянку лівої скроні ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження: у вигляді багатоуламкового перелому виличної кістки зліва, зі зміщенням відламків, що утворилися за механізмом удару від не менш, як однократної дії тупого твердого предмету, що не відобразив в ушкодженнях особливостей своєї травмуючої поверхні, які викликали тривалий розлад здоров`я і за цією ознакою відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілому.

У вказаному кримінальному провадженні 03 жовтня 2025 року між прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468,469,472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження .

Відповідно до укладеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість в зазначеному діянні, щиросердечно розкаявся.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти укладення угоди.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Її умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Підозрюваний під час досудового розслідування та обвинувачений в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України: як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, підозрюваному під час досудового розслідування та як обвинуваченому в підготовчому судовому засіданні роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_5 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, ОСОБА_5 підтвердив, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.

Згідно зі ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та санкції зазначеної статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлено. Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 314,373, 374, 468,473, 474, 475, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2025 року, укладену між прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Глобинський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1