Провадження № 1-кс/461/447/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Львів

Слідчий судя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000049 від 19.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням про скасування арешту, накладеного на грошові кошти у сумі 45 550 доларів США; грошові кошти в сумі 3 930 євро, які належать ОСОБА_3 , що були вилучені 08.01.2026 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданного клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду Львова від 12.01.2026 року у кримінальному провадженні №0000049 від 19.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, накладено арешт, серед іншого на на грошові кошти у сумі 45 550 доларів США; грошові кошти у сумі 3 930 євро, які належить ОСОБА_3 ..

Зазначає, що грошові кошти ОСОБА_3 , які були вилучені за адресою: м. Львів, вул.Героїв УПА, 78/18 не відповідають критеріям речового доказу, оскільки набуті законним шляхом, тобто на відповідних правових підставах та задекларовані у встановленому Законом порядку. Крім того, вказані грошові кошти не належать до оглянутих та ідентифікованих на підставі протоколів від 04.06.2025 року, від 19.09.2025 року та від 28.11.2025 року купюр доларів США, які були призначені для проведення негласних слідчих дій, в межах кримінального провадження №0000049 від 19.02.2025 року, оскільки як вбачається з опису вилучених речей і документів, що є Додатком до протоколу обшуку від 08.01.2026 року, серії купюр доларів США, що були вилучені у ОСОБА_3 не відповідають тим, що описані в протоколах огляду та ідентифікації грошових купюр.

Адвокат вказує, що законність походження грошових коштів, вилучених в ході обшуку, які належать ОСОБА_3 підтверджується щорічною декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 р.; довідками про дохід та податок за 2025 рік №13 від 12.01.2026 року та №7 від 14.01.2026 року, що видані ДНП «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» та КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи»; розпискою від 22.12.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , за письмової згоди дружини ОСОБА_6 , отримав у позику 20 000,00 доларів США терміном на 1 рік; попереднім договором купівлі продажу транспортного засобу від 26.12.2025 року, згідно із яким ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність, належний йому автомобіль марки «Renault Megane Scenik», 2011 року випуску, та укласти з покупцем основний договір купівлі продажу до 01.02.2026 року, умовами договору визначено, що вартість автомобіля становить 293 531,70 грн. З огляду на викладене, накладення арешту не виправдовує втручанння в права та особисті свободи ОСОБА_3 , відтак вважає клопотання підставним та просить таке задовольнити повністю.

Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, з мотивів, викладених у такому. Просив суд таке задоволити.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні проти скасування арешту заперечив. Вважає, що арешт накладено обґрунтовано та не відпала потреба у подальшому його накладенні. Обставини та підстави його накладення не зникли та продовжують існувати. Зазначив, що грошові кошти у сумі 45 550 доларів США та грошові кошти у сумі 3 930 євро, які належать ОСОБА_3 , що вилучені 08.01.2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , визнані речовим доказом у межах кримінального провадження №0000049 від 19.02.2025 року та відповідають критеріям ст. 98 КПК України. Додаткові дані, окрім тих, які були наявні під час постановлення ухвали про накладення арешту на майно у матеріалах кримінального провадження про накладення арешту відсутні, триває досудове розслідування. Крім того, вказує, що долучена до матеріалів клопотання розписка про позику та договір купівлі-продажу транспортного засобу не посвідчені нотаріально, відтак не є належними доказами. Враховуючи наведене просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_5 , вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 16 КПК України, одним з принципів кримінального провадження є недоторканість права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 2 КПК України закріплено, що завдання кримінального провадження є захист особи, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений чи засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Згідно зі ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою, зокрема, збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації майна, та може мати місце лише за наявності обґрунтованих підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається лише за умови існування достатніх підстав вважати, що таке майно є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, підлягає спеціальній конфіскації або може бути конфісковане як вид покарання. Обов`язок доведення наявності таких підстав покладається на сторону обвинувачення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, проводиться досудове розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 19.02.2025 року, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.01.2026 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.12.20205 р. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошовікошти у сумі 45 550 доларів США та грошові кошти у сумі 3 930 євро.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_11 від 27.08.2024 року майно, яке було виявлено та вилучено 26.08.2024 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.12.20205 р., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000045 від 17.07.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12.01.2026 року накладено арешт, серед іншого, на майно, яке було виявлено та вилучено 08.01.2026 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, за адресою: АДРЕСА_1 , на грошові кошти у сумі 45 550 доларів США та грошові кошти у сумі 3 930 євро, які належать ОСОБА_3 .

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, існує дві підстави для скасування арешту майна: відсутність потреби у його застосуванні або ж необґрунтованість накладення. Представник в клопотанні вказує, що нормативною підставою для скасування арешту майна є необґрунтованість накладення арешту та відсутність потреби у його подальшому застосуванні.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, для вирішення питання про скасування арешту, суду на даному етапі належить встановити, чи було доведено заявником, що арешт на майно було накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку та на них накладено арешт з мотивів необхідності їх збереження як речового доказу.

Водночас відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що серійні номери вилучених під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 17.12.20205 р. грошових коштів не співпадають із номерами ідентифікованих купюр, які фігурують у матеріалах кримінального провадження, зокрема у протоколах від 04.06.2025 року, від 19.09.2025 року та від 28.11.2025 року купюр доларів США, які були призначені для проведення негласних слідчих дій в межах кримінального провадження №0000049 від 19.02.2025 року, що унеможливлює їх ідентифікацію як предмета неправомірної вигоди та виключає відповідність таких коштів критеріям речового доказу у розумінні ст. 98 КПК України.

Крім того, під час розгляду клопотання про скасування арешту та повернення майна стороною захисту надано належні та допустимі докази, які підтверджують законне походження грошових коштів, вилучених у ОСОБА_3 , зокрема щорічну декларацію, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, де у розділі «Грошові активи» задекларовано готівкові кошти ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_6 : 16 000 доларів США, 3500 Євро та 1105 гривень; довідку про дохід та податок за 2025 рік №13 від 12.01.2026 року №7 від 14.01.2026 року, що видані ДНП «Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького» та КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи», згідно з якими суми доходів без податків та військового збору ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_6 сукупно становить 530 976,76 грн.; розписку від 22.12.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_3 отримав у позику 20 000,00 доларів США терміном на 1 рік, письмова згода на що надана його дружиною ОСОБА_6 ; попереднім договором купівлі продажу транспортного засобу від 26.12.2025 року, згідно із яким ОСОБА_3 зобов`язується передані у власність ОСОБА_12 , належний йому автомобіль марки «Renault Megane Scenik», д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску. Відповідно до п.2.1. попереднього договору, сторони узгодили, що вартість продажу автомобіля за основним договором становить 293 531,70 грн., що еквівалентно 7000,00 доларів США по курсу НБУ встановленому на дату укладення цього договору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , відповідно до якого автомобіль марки «Renault Megane Scenik», д.н.з. НОМЕР_1 , 2011 року випуску належить ОСОБА_12 на праві власності.

Зазначені документи узгоджуються між собою, підтверджують законні джерела походження коштів та не спростовані стороною обвинувачення, що відповідає вимогам ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів у їх сукупності.

Посилання сторони обвинувачення на те, що розписка про позику та договір купівлі-продажу транспортного засобу не посвідчені нотаріально, не спростовують їх доказового значення, оскільки КПК України не встановлює вимоги щодо нотаріального посвідчення документів, які подаються для підтвердження законного походження майна при вирішенні питання про арешт. Оцінка дійсності цивільно-правових правочинів не входить до повноважень слідчого судді на стадії судового контролю, передбаченої главою 17 КПК України.

Слідчий суддя також враховує, що на момент накладення арешту на грошові кошти у сумі 45 550 доларів США та грошові кошти у сумі 3 930 євро, суду не були відомі обставини, які свідчать про їх законне походження, оскільки відповідні документи стороною захисту не подавалися та не досліджувалися. Під час розгляду клопотання про скасування арешту такі обставини були встановлені, що істотно змінює оцінку необхідності подальшого застосування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_3 , не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого чи іншого учасника кримінального провадження, а будь-яких процесуальних рішень щодо нього стороною обвинувачення не приймалося. Посилання слідчого на те, що перевіряється можлива причетність ОСОБА_3 до кримінального правопорушення, має характер припущення та не підтверджене належними і допустимими доказами.

Крім того, з урахуванням наданих стороною захисту відомостей та поданих документів, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучені грошові кошти мають ознаки спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуті у період шлюбу та відсутні дані, які б свідчили про їх набуття виключно одним із подружжя.

За таких обставин подальше утримання арешту на вказані грошові кошти може призвести до невиправданого обмеження та завдання шкоди майновим інтересам іншого з подружжя, який не є учасником кримінального провадження, не має визначеного процесуального статусу та щодо якого не наведено жодних доведених обставин причетності, що підлягає врахуванню при оцінці розумності та пропорційності такого обмеження.

При цьому слідчий суддя враховує європейський стандарт захисту права власності, відповідно до якого заходи майнового характеру, що мають тимчасовий характер, не можуть застосовуватися як приховане покарання або зберігатися без актуальної та достатньої потреби (рішення ЄСПЛ у справі Raimondo v. Italy від 22.02.1994).

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права яка є однією з засад демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи клопотання, в межах заявлених вимог, слідчий суддя встановив, щона підтвердження обставин викладених у клопотанні, адвокат долучив до матеріалів справи докази, які у сукупності підтверджують факт законного походження арештованих грошових коштів, відтак безпідставне вилучення та арешт значної суми грошових коштів є незаконним втручанням у приватне та сімейне життя, у вільне володіння власністю, гарантовані статтею 8 Конвенції та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи, без зазначення, що саме це майно було набуто кримінально-протиправним шляхом, на переконання слідчого судді неможливо дотриматись необхідного балансу та можливого обґрунтованого пропорційного співвідношення між обмеженням права власності та завданнями кримінального провадження.

Без зазначення, що саме це майно було набуто кримінально-протиправним шляхом, на переконання слідчого судді неможливо дотриматись необхідного балансу та можливого обґрунтованого пропорційного співвідношення між обмеженням права власності та завданнями кримінального провадження.

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що на теперішній час, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для задоволення клопотання заявника, та скасування арешту з грошових коштів в сумі 45 550 доларів США та грошових коштів у сумі 3 930 євро, які належить ОСОБА_3 , вилучених 08.01.2026 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження № 0000049 від 19.02.2025 року.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000049 від 19.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 12.01.2026 року на майно, вилучене 08.01.2026 року, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а сааме грошові кошти у сумі 45 550 доларів США (445 купюр номіналом 100 доларів США та 1 купюра номіналом 50 доларів США) та грошові кошти у сумі 3 930 Євро (62 купюри номіналом 50 Євро, 5 купюр номіналом 100 Євро, 1 купюра номіналом 200 Євро, 6 купюр номіналом 20 Євро та 2 купюри номіналом 5 Євро)

Повернути зазначене майно ОСОБА_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) або уповноваженій ним особі, під розписку для зберігання.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1