Справа № 638/6565/16-к
Провадження № 1-кп/638/94/26
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001013 вiд 14 грудня 2015 року з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Введенка, Чугуївського району, Харківської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження №0001013 вiд 14 грудня 2015 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 13 грудня 2015 року приблизно о 20:00 год керував технічно справним автомобілем «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Клочківській в м. Харків, зі сторони вул. 23 Серпня в напрямку вул. Новгородської м. Харкова.

Під час руху в районі не регульованого пішохідного переходу, який знаходиться поблизу буд. 224 по вул. Клочківській в м. Харків, водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину на регульованому пішохідному переході, на заборонений сигнал світлофора, з ліва на право по ходу руху автомобіля «Fiat Doblo».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1313-А/15 від 22.02.2016 пішохід ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: лінійний перелом лобової кістки зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку у вигляді пластинчастого субдурального крововиливу на рівні конвекса обох гемісфер, забій головного мозку з вогнищами контузії лобових часток, садна голови, закритий перелом лонної і сідничої кісток справа без значного зсуву, закритий перелом бічних мас крижів справа; закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки у верхній третині із зсувом.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», наближаючись до регульованого пішохідного переходу не надав перевагу пішоходу та допустив наїзд на нього, що спричинило тілесні ушкодження пішоходу ОСОБА_6 . Порушення правил безпеки дорожнього руху, які встановлені у діях ОСОБА_4 згідно висновку авто-технічних експертиз № 127/16 від 22.02.2016 та №289/16 від 30.03.2016, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням події.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити. Судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, як у редакції на час вчинення правопорушення, так і на час розгляду справи, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, відповідно до положень ч. 5 ст. 12 КК України, правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином.

З обвинувального акту вбачається, що правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 13 грудня 2015 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Таким чином, строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України становив 10 років від дня вчинення кримінального правопорушення, та закінчився 13 грудня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положенням ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ця норма, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 висловив згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав у зв`язку із закінченням строків давності, повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження йому відомі.

Згідно з положеннями частин 2 та 3 ст. 49 КК України, передбачені вказаною статтею строки давності можуть зупинятися, якщо особа, що вчинила злочин, ухиляється від досудового слідства або суду та перериватися, якщо до закінчення такого строку особа вчинить новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 станом на час розгляду клопотання незнятої та непогашеної судимості не має, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, ухилення від органу досудового розслідування та суду, що мало наслідком оголошення його в розшук. Таким чином, строк давності щодо ОСОБА_4 не зупинявся та не переривався, отже на теперішній час закінчилися.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України зі згодою потерпілого на це, оскільки обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, яку обвинувачений надав та просив закрити провадження і не наполягав на продовженні розгляду справи в загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк притягнення ОСОБА_4 закінчився, відомості про зупинення чи переривання строку давності у цьому кримінальному провадженні відсутні, обвинувачений проти закриття кримінального провадження не заперечував.

За таких обставин ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд звільняє ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закриває.

Щодо цивільного позову до ОСОБА_6 , суд зазначає, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям кримінального провадження щодо нього, суд залишає без розгляду заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, поданий у цьому кримінальному провадженні, та роз`яснює потерпілому право на звернення до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Що стосується стягнення з ОСОБА_4 судових витрат по справі, суд зазначає, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21), від 01 лютого 2023 року у справі № 297/2444/21 (провадження № 51-3359км22).

З урахуванням викладеного, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у розмірі 736,56 грн.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. 284, 286, 288 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Кримінальне провадження № 0001013 вiд 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення, - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 право на звернення до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням експертизи, у розмірі 736,56 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1