провадження №1-в/947/330/25
У Х В А Л А

29 грудня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за наявності кількох вироків,

В С Т А Н О В И В :

1. Зміст подання.

Начальник Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області звернувся до Київського районного суду міста Одеси з поданням про застосування до ОСОБА_3 покарання за наявності кількох вироків. В обґрунтування якого, зокрема зазначив, що ОСОБА_3 засуджено 25.08.2025 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

З 04.11.2025 року по теперішній час ОСОБА_3 перебуває на обліку в органі з питнань пробації.

06.11.2025 року до органу з питань пробації надійшов вирок Київського районного суду м.Одеси від 18.09.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на 1 рік, справа (947/35002/25).

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, просив суду вирішити питання про застосування покарання до ОСОБА_3 за наявності кількох вироків.

2. Позиції учасників судового розгляду.

Представник органу з питань пробації, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання за його відсутності. Подання просив задовольнити.

Прокурор, в судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Засуджений в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином.

3. Передумови та висновки суду

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, дослідивши матеріали подання, виходить з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області перебуває вирок Київського районного суду м.Одеси від 25.08.2025 року (справа №947/31395/25), відповідно до якого ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Дата вчинення кримінального правопорушення 06.08.2025 року.

Крім того, судом встановлено, що на виконанні Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області також перебуває вирок Київського районного суду м.Одеси від 18.09.2025 року (справа №947/35002/25), відповідно до якого ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Дата вчинення кримінального правопорушення 30.08.2025 року.

Таким чином, на виконанні Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області відносно ОСОБА_3 перебувають два вироки, за якими покарання за сукупністю вироків не призначалося.

Відповідно до ч.2 ст.2 КК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частина 1 ст.50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з п.6 ч.1 ст.368 КПК України, питання, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням, вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, системний аналіз ст.ст.2, 50 КК України та ст.ст.368, 373 КПК України, на думку суду дозволяє зробити висновок, що вид та міра покарання до особи як захід примусу, що застосовується від імені держави визначається та призначається лише судовим рішенням у формі обвинувального вироку суду.

В той же час, нормативне регулювання призначення покарання за сукупністю вироків передбачено ст.71 КК України.

Так, ч.1 ст.71 КК України передбачає, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Частина 3 ст.71 КК України встановлює, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

А відповідно до ч.5 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Отже, аналіз положень ст.71 КК України дозволяє зробити висновок, що однакові за видом та розміром покарання поглинанню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкції статей (санкцій частин статей) КК України.

Стаття 537 КПК України передбачає перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. При цьому, зміну призначеного вироком суду особі покарання за наявності кількох вироків положення вказаної статті не передбачають, оскільки відповідно до ч.2 ст.534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Отже, суд робить висновок, що під час вирішення питання пов`язаного з виконанням вироків, а саме про застосування покарання за наявності кількох вироків, слід виходити з того, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, якою він не може змінювати вже визначене та призначене вироком суду покарання та/або іншим чином погіршувати становище засудженого, оскільки не наділений такою дискрецією відповідно до закону, а наділений лише правом вирішити процесуальні (процедурні) питання пов`язані з порядком їх виконання.

Тож, суд робить висновок, що подання органу з питань пробації про застосування до ОСОБА_3 покарання за наявності кількох вироків задоволенню не підлягає, оскільки наведене у поданні питання стосується призначення покарання засудженому із застосуванням положень ст.71 КК України та не може бути вирішене судом першої інстанції на стадії виконання вироку.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні подання начальника Київського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за наявності кількох вироків відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

3. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1