У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/3050/25

Провадження № 1-кп/348/161/26

26 січня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області клопотання про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000281

щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

якого обвинувачують у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.126-1 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

встановила:

20.01.2026 в Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області надійшло клопотання про застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, що полягає у забороні цілодобовозалишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування клопотання наведено наступне. Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2025, 31.08.2025, 01.09.2023, 27.09.2025 та 14.10.2025 ОСОБА_3 систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство щодо дружини ОСОБА_6 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 , яке призвело до фізичних та психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя. Зокрема, 31 серпня 2025 року близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив відносно дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону образ та погроз. За вказаним фактом домашнього насильства постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , 1 вересня 2025 року близько 18:40 год. перебуваючи на вулиці поряд Із домоволодінням за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 . Вході конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 один удар рукою в область правого вуха, у результаті якого остання впала на землю. Після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 декілька ударів ногами в область живота та спини. В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правої вушної раковини, що згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої злочинні дії, 27 вересня 2025 року близько 19 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно дружини ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону образ, та погроз. За вказаним фактом домашнього насильства постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного насильства щодо подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст 126-1 КК України. Крім цього, ОСОБА_3 31 серпня 2025 року близько 14:20 год., перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 та її матір`ю ОСОБА_7 , Вході конфлікту у ОСОБА_3 , виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до рук дерев`яну дошку, що знаходився на землі, якою наніс ОСОБА_7 декілька ударів в голову та грудну клітку. В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_7 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломом ребер зліва із зміщенням відламків, яка відносить до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, рани лобно-скроневої ділянки справа, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синяя в ділянці правого ока, правого плеча, синця та садна в ділянці лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 ознак, перелічених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства відносно ОСОБА_7 , яка є близькою родичкою ОСОБА_3 . Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричинений середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст 122 КК України. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , 14 жовтня 2025 року близько 18:20 год. перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_6 . В ході конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс руками ОСОБА_6 , декілька ударів в область голови та спини. В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхнього краго правої лопатки, що згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, синців в ділянках голови та правого плеча, що згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 ознак, перелічених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства відносно ОСОБА_6 ,, яка є дружиною ОСОБА_3 . Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 7 листопада 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. 17 листопада 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.126-1 КК України. 26.11.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Незважаючи на обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_3 та встановлені обмежувальні заходи, ним було допущено порушення щодо утримання від спілкування з ОСОБА_6 та наближення на відстань 1 кілометра до місця, де остання проживає, а також обвинувачений будучи належно повідомленим про час і місце судового розгляду на виклики суду не з`являвся. Обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту необхідне для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, в обґрунтування клопотання навела доводи викладені у клопотанні, просила таке задовольнити.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що з потерпілими більше конфліктів не вчиняв, умови особистого зобов`язання не порушив, до суду не з`являвся тому що був хворий.

Захисник зазначив, що обвинувачений не порушував умови особистого зобов`язання, на обгрунтування цього прокурор подає рапорти з лінії "102", однак щодо обвинуваченого не було складено протоколи про адміністративні правопорушення за наслідками цих викликів та його не притягували до відповідальності, а тому говорити про порушення обов`язків покладених на обвинуваченого судом передчасно. Крім цього, обвинувачений працює, що підтверджується характеристикою, за виручені кошти сплачує аліменти потерпілій на утримання дітей. У разі обрання йому запобіжного заходу обвинувачений буде позбавлений можливості утримувати своїх дітей.

Потерпілі у ході розгляду клопотання заначили, що насправді після обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинувачений неодноразово порушував покладені на нього обов`язки, а саме: наближався до потерпілої ОСОБА_6 , вчиняв з нею конфлікти, це все відбувається при малолітній дитині, яка від такої поведінки обвинуваченого дуже лякається.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи на яких ґрунтуються вимоги прокурора, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив такі обставини та надав їм оцінку.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: злочинів протии життя та здоров`я, які пов`язані з вчинення домашнього насильства, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі. Строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого закінчився 25.01.2026.

Що стосується ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за доцільне вказати, що ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не підтверджений, оскільки обвинувачений хоча і не завжди з`являється на виклики суду, однак перебуває за місцем проживання і не намагався вчинити дії спрямовані на ухилення від правосуддя.

Що стосується ризиків, передбачених п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає що такі є повністю підтвердженими, потерпілі бояться обвинуваченого, він систематично вчиняє з ними конфлікти, що мають наслідком звернення у поліцію. Інкриміновані обвинуваченому дії є систематичними і навіть здійсненння судового розгляду кримінального провадження щодо нього не зупиняє обвинуваченого від вчинення нових конфліктів, у тому числі і у присутності малолітньої дитини.

У ході здійснення кримінального провадження обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, однак він порушував його умови 06.12.2025, 12.12.2025, 11.01.2026, що підтверджується доказами сторони обвинувачення (арк. спр. 41-43). Оскільки обвинувачений не працює у нього відсутня можливість внесення застави, а клопотання щодо взяття обвинуваченого під особисту поруку не було заявлене. За наведених обставин, суд доходить висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть нівелювати ризики, які суд вважає доведеними.

Враховуючи вищенаведене, суддя прийшла до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід задовольнити. Обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Надвірнянського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; здати до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну. Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи у виді: заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближатися на відстань 1 кілометра до місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також до місця, де вони можуть тимчасово та систематично можуть перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; заборони листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Суд при цьому відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого у такому випадку можливості утримувати себе та своїх дітей, оскільки порушення умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання обвинувачений вчиняв у денну пору, а тому застосування до нього запобіжного заходу тільки у нічний час не зможе запобігти заявленим ризикам.

Керуючись ст. 181, 194, 198 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

клопотання прокурора Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці - до 26 березня 2026 року, що полягає у забороні цілодобовозалишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Надвірнянського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи у виді:

- заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони наближатися на відстань 1 кілометра до місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також до місця, де вони можуть тимчасово та систематично можуть перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

- заборони листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою як особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1