Справа № 713/2707/25
Провадження №1-кп/713/159/25
Вирок

Іменем України

13.11.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 22.07.2025 р. за №0000271 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого , середньою освітою, не працевлаштованого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у житловому будинку своєї бабусі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення її майна. Далі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою, направленою на незаконне заволодіння чужим майном та особисте збагачення, під час введення на всій території України воєнного стану, підійшов до ОСОБА_7 , яка через свій похилий вік та наявність хронічних захворювань прикута до ліжка і обмежена в самостійному пересуванні та сиділа на ліжку у спальній кімнаті будинку, вимагав у ОСОБА_7 видати гроші. Але почувши відмову ОСОБА_9 , видати гроші, ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що грошові кошти його бабуся ОСОБА_9 зберігає на ліжку під подушкою, правою рукою відштовхнув за її праве плече, чим завдав фізичного болю, від чого ОСОБА_7 впала на ліжко, а ОСОБА_11 відкрито заволодів грошовими коштами потерпілої, а саме, із - під подушки дістав скляну банку, ємністю 0,5 л, в якій знаходилися грошові кошти загальною сумою 2000 гривень, 4-ма купюрами номіналом по 500 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі, у вчиненому кається, просить його суворо не карати та призначити покарання із застосуванням ст..75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судому засіданні показала, обвинуваченим повністю відшкодовано завдану матеріальну шкоду. З приводу покарання покладалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини провадження і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст..12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 сти.186 КК України класифікується як тяжкий злочин.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин, згідно ст..66 КК України, суд відносить активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечував обставини його вчинення та повідомив органи досудового розслідування про всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, шкодує про вчинене. Крім того, суд також вважає пом`якшуючою обставиною і те, що обвинувачений внаслідок молодого віку не має життєвого досвіду. Також, пом`якшуючою покарання обставиною, суд визнає і добровільне відшкодування завданої шкоди.

До обтяжуючих покарання обставин, згідно ст..67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за мiсцем проживання позитивно, є особою молодого віку, але він є непрацевлаштованим, неодруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на Д-обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, обираючи вид та мiру покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, наявність 4-х обставин, які пом`якшують покарання, та наявність двох обставин, які це покарання обтяжують, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений свою винуватість визнав, кається, активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення, відшкодував завдані збитки, і вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також приймаючи до уваги те, що обвинувачений є особою молодого віку, внаслідок чого не має життєвого досвіду, враховуючи те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, тому суд вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст..69 КК України нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції ч.4 ст.186 КК України.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування ст..75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Ті обставини, що обвинувачений вчинив злочин проти особи похилого віку, з якою перебував у сімейних відносинах та забрав у неї кошти, які вона збирала на лікування, свідчить про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

На думку суду саме такі обрані судом вид та міра покарання є необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і недопущення в подальшому вчинення злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, та буде відповідати принципам законності, справедливості та індивідуалізації кримінального покарання.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 та ст.124 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374, 381, 382, 615 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 28.07.2025 згідно ухвали від 28.07.2025 слідчого судді Вижницького районного суду про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зарахувавши, на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його затримання і по дату набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у - виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в сумі 19048,99 грн.

Речові докази:

- Склянну порожню банку , ємністю 0,5 літра, яку згідно квитанції, зареєстрованої в книзі обліку №1 за порядковим №731 передано на зберігання поліцейському ОСОБА_12 знищити;

- Змив, здійснений із зовнішньої поверхні ліхтаря марки «СОР 15 80000W», що в спальній кімнаті приміщення кухні, який після проведення генетично-молекулярної експертизи упакований в сейф пакет за №6622873; капронову кришку жовтого кольору з надписом «Для харчових продуктів», яку після проведення генетично-молекулярної експертизи упаковано в сейф пакет за №6622873, які згідно квитанції, зареєстрованої в книзі обліку №1 за порядковим №734 передано на зберігання поліцейському ОСОБА_12 знищити;

- Електронний носій для лазерних систем зчитування, який згідно постанови від 23.07.2025 приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини, згідно ч.15 ст.615 КПК України, вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_13