УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 344/7760/21

провадження № 51-3737ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі ? КК) (в редакції Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК (в редакції Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням таіспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 наприкінці березня 2019 року дізнався від потерпілого ОСОБА_6 про те, що останній планує придбати у власних цілях транспортний засіб. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману та зловживання довірою. В подальшому, 31 березня 2019 року ОСОБА_5 , будучи у дружніх стосунках з родичами ОСОБА_6 , перебуваючи із останнім у власному будинку та розуміючи, що в потерпілого на протязі тривалого часу виникло стійке відчуття довіри до нього, з метою подальшої реалізації свого протиправного умислу, запропонував ОСОБА_6 придбати в нього транспортний засіб марки «Nisan Maxima» д.н.з. НОМЕР_1 , за грошові кошти в сумі 9000 дол США. В цей же час, з метою введення потерпілого в оману, ОСОБА_5 приховав інформацію про те, що власником транспортного засобу останній не являється. Як наслідок, ОСОБА_6 , будучи переконаним у правомірності дій ОСОБА_5 , як довіреної особи, погодився на запропоновані йому умови, після чого останні домовились про подальшу передачу грошових коштів 10 квітня 2019 року в м. Івано-Франківськ. Надалі, 10 квітня 219 року близько 14:10, діючи відповідно до попередньо встановленої домовленості, перебуваючи в приміщенні кафе «Діді Гулі», реалізуючи свій протиправний умисел, переслідуючи мету власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , обіцяючи продати автомобіль, який йому не належить, отримав від потерпілого грошові кошти в сумі 9000 дол США, що становить 240 264,88 грн. Після чого ОСОБА_5 , не маючи наміру передавати автомобіль, запевнив потерпілого, що предмет покупки передасть протягом доби. В подальшому ОСОБА_5 обумовлену домовленість не виконав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

Суд кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 190 КК (в редакції Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року) як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайством), у великих розмірах.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 25 серпня 2025 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суд та закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності. При цьому скаржник зазначає, що на даний час кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК відноситься до нетяжких злочинів (ч. 4 ст. 12 КК), оскільки санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Акцентує на ст. 5 КК, відповідно до якої закон, що пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію в часі та дозволяє застосувати нову, більш сприятливу кваліфікацію, яка передбачає менший строк давності. Також посилається на те, що з дня вчинення злочину, а саме з 10 квітня 2019 року, до набрання вироком законної сили минуло 5 років, що є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На час вчинення злочину ч. 3 ст. 190 КК, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років за шахрайство вчинене у великих розмірах.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність діяння визначаються законом, чинним на час його вчинення.

Відповідно до судових рішень, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК (в редакції Закону України № 2617-VII від 22 листопада 2018 року) як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайством), у великих розмірах, оскільки сума матеріальних збитків завданих потерпілому становить 9000 дол США (240 264,88 грн), що відповідає правилам ч. 3 примітки до ст. 185 КК у статтях 185-191, 194 цього Кодексу і є великим розміром так як в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 5 КК:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну відповідальність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, висновок про те, чи скасовує закон про кримінальну відповідальність злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, чи навпаки - встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, можна робити лише в контексті конкретних обставин справи, щодо конкретного діяння та конкретної особи.

Законом України № 3233-IX від 13 липня 2023 року було внесено зміни до ст. 190 КК та передбачено, що шахрайство, вчинене у великих розмірах тепер кваліфікується за ч. 4 цієї статті, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, як і було передбачено ч. 3 ст. 190 КК на час скоєння злочину ОСОБА_5 . У зв`язку з цим кримінальна протиправність, караність діяння, а також покарання за нього законом не змінено та не пом`якшено.

Таким чином, як на час вчинення діяння, так і після внесення змін в ст. 190 КК будь-якого скасування кримінальної протиправності діяння, пом`якшення кримінальної відповідальності або іншого поліпшення становища особи не відбулося.

Що стосується тверджень захисника про необхідність звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності відповідно ст. 49 КК, то вони є безпідставними.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке є з огляду на положення ст. 12 КК тяжким злочином, строк, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 49 КК, який складає 10 років та рахується з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, не минув, а тому і підстав для звільнення винного від кримінальної відповідальності відповідно до зазначеної норми закону немає.

З огляду на наведене підстав для скасування оскарженого судового рішення внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали, Судом не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК

у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3