Справа № 750/666/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/46/26
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 23.09.2024 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.03.2026 року, без визначення розміру застави, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лутава, Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше не судимого;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з матеріалів кримінального провадження і доводів прокурора у судовому засіданні встановлено та доведено те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 114-1 КК України, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, зокрема, до 15 років позбавлення волі. В даному випадку слідчий суддя зазначив, що наявна обґрунтована підозра, що обвинувачений вчинив злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту. При продовженні запобіжного заходу слідчий суддя прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, кількість епізодів, вчинення діянь в період воєнного стану. Слідчий суддя зазначив, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду. Може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні до їхнього допиту в ході судового розгляду з метою надання ними показань на підтвердження своєї захисної версії вчиненого діяння. Таким чином, у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, за якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з проживанням за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що всі аргументи суду носять характер сумнівної інформації, яку суд трактує односторонньо. Аргументи та факти, що надані захисником на захист обвинуваченого, суд лише констатує, але не приймає до відома, не враховує у прийнятому рішенні, а повністю сприймає на віру аргументи сторони обвинувачення.

Вважає, що вказані судом ризики не підтверджуються матеріалами справи, а його попередня поведінка свідчить про інше: має постійне місце проживання та служби, має сім`ю, двох малолітніх синів, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, в матеріалах справи відсутні докази причетності до організованої злочинної групи та вчинених злочинів.

Вказує, що при оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, судом не враховано, що: раніше застосовані до ОСОБА_7 запобіжні заходи були виконані в повному обсязі; ОСОБА_7 не переховується від органів досудового розслідування та суду, а навпаки, готовий співпрацювати з судом і стороною обвинувачення у додатковому збиранні доказів та їх закріпленні, немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, оскільки єдиний свідок є його начальник, який разом з ним перебуває в СІЗО;

ОСОБА_7 характеризується за місцем реєстрації та проживання позитивно.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити вимоги, викладені в ній; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000512 від 23.09.2024.

12.08.2025 ОСОБА_7 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.08.2025 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.10.2025, який згідно з ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2025 та від 24.11.2025 продовжено до 22.01.2026.

Досудове розслідування даного кримінального провадження закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 19.01.2026 скеровано до суду.

Дані про призначення підготовчого судового засідання відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства суддя, розглядаючи подання про продовження строку тримання під вартою, з`ясовує обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання цього запобіжного заходу, а також умови, за яких продовження строку є можливим.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя районного суду дійшов правильного висновку про те, що встановлені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку, що усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду. Крім того, останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні до їхнього допиту в ході судового розгляду з метою надання ними показань на підтвердження своєї захисної версії вчиненого діяння.

Апеляційний суд погоджується з тим, що стороною обвинувачення не було доведено належним чином існування ризиків, передбачених п.2 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчим суддею враховано особу обвинуваченого, його вік, сімейний і матеріальний стан, характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, кількість епізодів, вчинення діянь в період воєнного стану, наявність ризиків, які стали підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу та які продовжують існувати, внаслідок чого дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів приходить переконання, що слідчим суддею при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано вимоги статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Слідчий суддя, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. При цьому було розглянуто питання застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Слідчий суддя, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

При цьому було розглянуто питання застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Прокурором доведено у судовому засіданні місцевого суду, що заявлені ризики, передбачені ч.1, 3 ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даний час таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Наведені стороною захисту доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Усі обставини, на які посилається захисник, слідчим суддею враховані при постановленні рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Отже, дійшовши висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу, слідчим суддею прийнято відповідне рішення про продовження раніше обраного запобіжного заходу в цілому і колегія суддів не вбачає підстав змінювати таке рішення з наведених у апеляцій скарзі обставин щодо відмови в задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга з викладеними у ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4