УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Вінницькою окружною прокуратурою Вінницької області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 09.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів справи встановлено, що 08.09.2025 близько 17:35, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги вул. Центральна на головну автодорогу вул. Тиврівське шосе, в межах с. Лука-Мелешківська, Вінницького району, Вінницької області, не надав переваги у русі автомобілю марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який рухався по головній дорозі у напрямку с-ща. Тиврів.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку та був госпіталізований до КНП «ВОДКЛ ВОР», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та забоїв м`яких тканин голови, грудо-поперекового відділу хребта, поверхневої травми інших частин голови, дорсалгії множинних відділів хребта.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 08.09.2025, транспортні засоби: автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику ГУНП у Вінницькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32.

За даним фактом 09.09.2025, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого від 09.09.2025, вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_4 .

Прокурор в клопотанні зазначив, що вилучені автомобілі містять на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, на підставі яких можна буде призначити інженерно-транспортні експертизи та інші експертизи, встановити кут контактування транспортних засобів, їх положення відносно елементів дороги в момент контакту та технічний стан. Після проведення експертиз можна буде стверджувати хто є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та встановити причини ДТП. При цьому накладення арешту необхідно з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та належного збереження вказаних речових доказів. У зв`язку з наведеним, постала необхідність в накладенні арешту на вказані транспортні засоби, що вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2025.

З огляду на зазначене вище, прокурор просив клопотання задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власники майна в судове засідання також не з`явились.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що Вінницькою окружною прокуратурою Вінницької області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 09.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються витягом з ЄРДР № 0000564 від 09.09.2025 року та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 09.09.2025 про визнання вилучених речей речовими доказами, тимчасово вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

Враховуючи, що вищезазначені транспортні засоби являються джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також надалі виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_4 та автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 , оскільки дані речі мають значення речових доказів, при цьому прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 4 ч. 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_4 та на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 , необхідно накласти шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.09.2025 під час огляду місця ДТП, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_4 та на автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 115 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_3 .

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Зобов`язати прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя