Провадження № 1-кс/727/2630/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави (матеріали кримінального провадження № № 0000151 від 28.02.2025 року) відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Берегомет, Вижницького р-н., Чернівецької обл., українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Посилається на те, що згідно з наказом ГУ ДПС у Чернівецькій області №152-О від 03.06.2021 ОСОБА_4 призначено з 04.06.2021 на посаду заступника начальника Вижницького відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Чернівецькій області.

В 2012 році згідно із «Планом заходів із підтримки впровадження системи «Податковий блок» в органах ДПС», затвердженим Наказом ДПС України від 08.10.2012 № 890 «Про підтримку впровадження системи «Податковий блок» та впровадження системи «Управління документами» впроваджено інформаційно-комунікаційну систему «Податковий блок».

Організація робіт структурних підрозділів визначається Регламентом експлуатації інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок», затвердженим наказом Державної податкової служби України від 28.09.2020 № 522.

ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) і при цьому, згідно із п. 295.3 ст. 295 ПКУ, платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал, а тому, відповідно, показники щодо сум грошових зобов`язань, самостійно визначених платником, в автоматичному режимі відображаються в інтегрованій картці платника (ІКП) лише по сплину вищенаведеного строку, і до цього часу податкова декларація та показники щодо сум грошових зобов`язань, самостійно визначених платником, виходячи зі змісту підрозділу 4 розділу IV Порядку, не підлягають потраплянню до реєстру "Нерознесені декларації (розрахунки)", зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи, що інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій, тобто комплексу операцій автоматизованого процесу ведення оперативного обліку, які впливають на достовірність облікових та звітних показників щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, та розуміючи, що після сплину строків подання податкових декларацій грошові зобов`язання по сплаті єдиного податку відобразяться в ІКП платників єдиного податку, з метою отримання неправомірної вигоди у вигляді несплати загальнообов`язкових платежів ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), умисно, подані засобами електронного зв`язку в електронній формі декларації платника єдиного податку (які, відповідно до Порядку є документами звітності зі статусом "Повністю введено") перевів в режим «Нерознесені декларації», що, відповідно, призводитиме до виключення нарахувань з ІКП.

Далі, користуючись тим, що відповідно до Порядку саме підрозділ, відповідальний за адміністрування платежів, заступником начальника якого він є, маючи право доступу до автоматизованої системі «Податковий блок» та її підсистем, використовуючи свої службові повноваження, передбачені в підрозділі 4 розділу IV Порядку, виключати Декларації певних платників єдиного податку з реєстру "Нерознесені декларації (розрахунки)" як документи звітності, які не підлягають рознесенню до ІКП, вчиняючи процедуру 3.9.2 Регламенту експлуатації інформаційно-телекомунікаційної системи «Податковий блок» (надалі ІКС «Податковий блок»), затвердженого Наказом ДПС України № 522 від 29.09.2020 надалі Регламент), а саме, «Виключення з Реєстру нерознесених декларацій (розрахунків) документів звітності, за якими первинні показники не підлягають відображенню в ІКП», незважаючи на те, що такі декларації рознесенню до ІКП підлягали, тобто порушуючи правила обробки інформації в ІКС «Податковий блок», що згідно із Законом України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є порушенням порядку доступу до інформації в системі, а самі такі його дії несанкціонованими діями щодо інформації в інформаційно-комунікаційній системі, усвідомлюючи, що це призведе до несплати загальнообов`язкових платежів ФОП ОСОБА_6 .

Діючи відповідно до злочинного умислу, спрямованого на отримання неправомірної вигоди ФОП ОСОБА_6 у вигляді несплати єдиного податку, шляхом приховування поданих декларацій, ОСОБА_4 під власним логіном, використовуючи власний пароль для входу у систему, увійшов до ІКС «Податковий блок» в підсистему «Обробка ПЗ та платежів» і, знаючи що відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021 (надалі Порядок), інформація в ІКП ґрунтується на показниках первинних документів, оброблених ІКС ДПС, порушуючи правила обробки інформації в ІКС «Податковий блок», перевів декларацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме декларацію платника єдиного податку від 02.11.2022 року № за три квартали 2022 року в сумі 67725,74 грн., декларацію платника єдиного податку від 05.05.2022 № за 1 квартал 2022 року в сумі 17351,56 грн., декларацію платника єдиного податку від 09.08.2022 року, № за 1 півріччя 2022 року в сумі 22542,28 грн., декларацію платника єдиного податку від 04.02.2022 № за 2021 рік в сумі 24964,88 грн., декларацію платника єдиного податку від 07.05.2021 року № за 1 квартал 2021 року в сумі 23223,72 грн., декларацію платника єдиного податку від 28.10.2021 № за три квартали 2021 року в сумі 33828,78 грн., декларацію платника єдиного податку від 02.02.2023 року № за 2022 рік в сумі 82050,85 грн., декларацію платника єдиного податку від 09.05.2023 року № за 1 квартал 2023 рік в сумі 36 863, 85 грн., декларацію платника єдиного податку від 18.10.2023 року № за 3 квартали 2023 рік в сумі 83 619, 20грн., в режим «Нерознесені декларації» ІКС «Податковий блок» з виключенням нарахувань з ІКП в сумі 18876,31 грн, незважаючи на те, що такі декларації підлягали рознесенню до ІКП, усвідомлюючи, що це призведе до несплати ФОП ОСОБА_6 єдиного податку, та як наслідок, невідображення зобов`язань з єдиного податку в ІКП платників, та, вчиняючи процедуру 3.9.2 Регламенту, умисно, вилучив цю декларацію з реєстру «Нерознесених декларацій» як таку, що не підлягає рознесенню в ІКП.

В результаті таких умисних дій ОСОБА_4 у фізичної особи підприємця ОСОБА_6 виникла неправомірна вигода у виді припинення обов`язку сплачувати податки і збори в порядку і розмірах встановлених законом, визначеного ст. 67 Конституції України, а саме сплати єдиного податку в сумі 460 945, 91 гривень в підсистемі «Облік платежів» ІКС «Податковий блок» (ІКП платника) що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

10 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі сто шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 484 480 грн.

Підозрюваний в судовому засіданні клопотання визнав частково,просив визначити заставу в розмірі 120 000 грн.

Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що 28.02.2025 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000151, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.364 КК України.

10 вересня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Вважаю, що органом досудового розслідування в клопотанні наведено докази наявності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Стосовно інших ризиків наведених слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, то вони обмежуються лише загальними припущеннями без посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, враховуючи обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною п`ятою ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Конституційний суд посилався на своє рішення у справі Поліція проти ОСОБА_8 від 25 жовтня 2013 року, в якому він визнав, що повинна бути пропорційність між сумою, яку заявник повинен внести для його звільнення під заставу та його фінансовими можливостями. Розмір застави не повинен бути занадто високим і повинен забезпечити присутність обвинуваченого на різних етапах кримінального провадження (рішення Суду в Mонгурас проти Іспанії ([ВП], №. 12050/04, § 79, ЄСПЛ 2010), рішення Конституційного Суду з справі Сальваторе Гаучі проти Генерального прокурора від 31 липня 1998 року) Крім того, в даних рішеннях було визнано, що під час встановлення суми, яка повинна бути внесена як гарантія суд також повинен розглянути інші обставини, такі як серйозність правопорушення та небезпеку для суспільства.

Гарантія, передбачена статтею 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява № 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

Визначаючи розмір застави слідчий та прокурор відштовхувалися виключно із можливої заподіяної шкоди, без врахування особи підозрюваного, його матеріального та сімейного стану, що суперечить вищевказаним нормам.

Проаналізувавши, чи достатньо обґрунтували слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні свої рішення про визначення розміру застави для дотримання вимог статті 5 Конвенції, слідчий суддя приходить до висновку що визначення саме такого розміру застави 484 480 грн. є непомірним для підозрюваного.

Таким чином, визначаючи розмір застави, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя бере до уваги обставини кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , його матеріальний та сімейний стан, тому вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказаний розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків та є помірним для нього, не порушує його права та права інших осіб, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді застави, який має бути внесений протягом п`яти днів, вважаю за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ряд обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) протягом п`яти днів на наступний депозитний рахунок:

Одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області

Код

Банк: Держказначейська служба України, м. Київ

Код банку отримувача: 37567646

Рахунок: UA0008745.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 10 листопада 2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не залишати межі Чернівецької області без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити ОСОБА_4 що не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 17.09.2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1