Справа №582/663/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/302/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 17.12.2024, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Недригайлівським районним судом здійснювався розгляд об`єднаного кримінального провадження № 582/663/23 (провадження №1-кп/582/16/24) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України.

В ході судового розгляду захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрити.

Таке клопотання захисник мотивував тим, що відповідно до витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, військовозобов`язаному ОСОБА_8 , що працює в Недригайлівській селищній раді на посаді начальника відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Недригайлівської селищної ради відповідно до наказу Мінекономіки № 23918 від 19.09.2024 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації, а тому обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним в частині посягання на державний порядок забезпечення призову та мобілізації. Виникнення обставини, яка виключає можливість призову обвинуваченого на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно вказує на відсутність ризику повторного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

17.12.2024 ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області клопотання захисника ОСОБА_10 задоволено та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки. Об`єднане кримінальне провадження №582/663/23 (провадження №1-кп/582/16/24) щодо обвинуваченого ОСОБА_8 закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

З таким рішенням суду прокурор не погодився і подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області, скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

Прокурор цитував суть пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та зазначав, що його протиправні дії у кримінальному провадженні № 0000233 від 07.04.2023 кваліфіковані за ст. 336 КК України та у кримінальному провадженні № 0000515 від 20.06.2023 теж кваліфіковані за ст. 336 КК України

В послідуючому, вищевказані кримінальні провадження стосовно ОСОБА_8 були об`єднані судом у одне провадження.

Прокурор зауважував, що інститут звільнення від кримінальної відповідальності, передбачений ст. 48 КК України може бути застосований лише у разі, коли особа вчинила нетяжкий злочин вперше.

При цьому, ОСОБА_8 обвинувачується прокурором у вчиненні двох триваючих нетяжких злочинів, передбачених ст. 336 КК України.

Прокурор аналізував поняття «безперервність», «триваючий злочин» та що слід вважати під «початком вчинення особою певної дії чи бездіяльності» і зауважував, що за вчинення першого злочину ОСОБА_8 повідомлено про підозру 20.04.2023, а за вчинення другого злочину - 10.07.2023.

В судовому рішенні, яке оскаржується, суд констатує (абз. 4 стор. 2 та абз. 1 і 3 стор. 3), що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України. Однак, судом в обгрунтуванні прийнятого рішення, зроблено хибний висновок про те, що вчинені ОСОБА_8 протиправні діяння є одиничним злочином, вчиненим ним уперше.

Отже, невідповідність висновків суду в оцінці повторності вчинення ОСОБА_8 злочинів, призвело до неправильного застосування положень ст. 48 КК України щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Крім того, сумнівними є висновки суду (абз. 12 стор. 2) про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення та, що у результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_8 істотно змінилась морально- юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового пливу.

Також прокурор зазначав, що обстановка змінювалася не навколо обвинуваченого ОСОБА_8 , а він сам, з метою ухилитися від призову на військову службу по мобілізації, вживав заходів до створення і зміни цієї обстановки.

Фактично з часу отримання першої бойової повістки і до моменту отримання бронювання, ОСОБА_8 ігнорував свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, заявляючи в ході судового розгляду справи клопотання про допит свідків, показання яких не мали істотного значення для вирішення справи.

З урахуванням зазначених вище обставин, прокурор вважав, що ухвалу суду від 17.12.2024 стосовно ОСОБА_8 неможливо визнати законною і обґрунтованою, а тому вона підлягає повному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які проти задоволення вимог скарги прокурора заперечили, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене відповідно до вимог матеріального права з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Мотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні підстави та мотиви його ухвалення.

Даним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що будучи визнаний ВЛК придатним до військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин не прибув у вказаний час 29.03.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за бойовою повісткою від 22.03.2023 для відправлення у складі команди НОМЕР_1 до військової частини, не повідомивши заздалегідь та в подальшому про поважні причини свого неприбуття. Ці протиправні дії ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000233 від 07.04.2023 кваліфіковані за ст. 336 КК України.

Крім того, військовозобов`язаний ОСОБА_8 , не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин повторно не прибув 15.06.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за бойовою повісткою від 14.06.2023 для відправлення в складі команди НОМЕР_2 до військової частини, не повідомивши заздалегідь та в подальшому про поважні причини свого неприбуття. Ці протиправні дії ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000515 від 20.06.2023 кваліфіковані за ст. 336 КК України.

В послідуючому, вищевказані кримінальні провадження стосовно ОСОБА_8 були об`єднані судом у одне провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, як правильно зауважив прокурор, інститут звільнення від кримінальної відповідальності, передбачений ст. 48 КК України може бути застосований лише у разі, коли особа вчинила нетяжкий злочин вперше.

Натомість, ОСОБА_8 обвинувачується прокурором у вчиненні двох триваючих нетяжких злочинів, передбачених ст. 336 КК України.

При цьому, триваючий злочин має місце там, де злочинне діяння (дія чи бездіяльність) триває безперервно протягом певного часу. Він складається із одного діяння, яке розтягнуте в часі і характеризується безперервним здійсненням складу закінченого злочину за рахунок тривалого невиконання обов`язків, покладених на особу, або за рахунок тривалого порушення встановленої заборони.

Безперервність як об єктивна ознака триваючого злочину означає, по- перше, що один раз здійснений склад такого злочину продовжує безперервно існувати аж до настання обставин, що його усувають. По-друге, особа, один раз вчинивши дію (чи бездіяльність), більше нічого не чинить, однак постійно перебуває у певному суспільно небезпечному, так би мовити, «злочинному» стані. По-третє, безперервність має обумовлюватися не тільки характером вчиненого діяння, а й повинна випливати із закону, охоплюватися складом відповідного злочину.

Початком такого злочину є умисне вчинення особою певної дії чи бездіяльності. Розпочавшись однією дією, вказаний злочин триває на стадії закінченого злочину до моменту його припинення за об`єктивними (наприклад, момент притягнення особи до кримінальної відповідальності) або суб`єктивними обставинами (наприклад, явка з повинною). Неправильне визначення моменту закінчення триваючого злочину призводить до помилок у судовій практиці.

Як слідує з матеріалів справи за вчинення першого злочину ОСОБА_8 повідомлено про підозру 20.04.2023, а за вчинення другого злочину - 10.07.2023.

Триваючий злочин - це одиничний злочин. Він завжди кваліфікується за однією статтею Особливої частини Кримінального кодексу. При цьому тривалість перебування особи в «злочинному стані» на кваліфікацію такого злочину не впливає, але може бути врахована судом при призначенні покарання (п. З ППВСУ «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 № 4).

Натомість, як слідує зі змісту ухвали Недригайлівського районного суду Сумської області, суд констатує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 КК України. Однак, судом в обгрунтуванні прийнятого рішення, зроблено хибний висновок про те, що вчинені ОСОБА_8 протиправні діяння є одиничним злочином, вчиненим ним уперше.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 48 КК України, внаслідок чого безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та передчасно закрив кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

При цьому місцевим судом не було повно і всебічно з`ясовано усі юридично значущі обставини справи, та належним чином не перевірено доводи сторони обвинувачення щодо застосування положень ст. 48 КК України.

У даному випадку висновок суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, та не підтверджений належними доказами, що свідчить про порушення вказаних вимог закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

У цій справі істотне порушення полягає у тому, що суд першої інстанції фактично підмінив зміст інституту звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, ототожнивши «зміну обстановки» із загальними пом`якшуючими обставинами та фактично штучно створеними обвинуваченим навколо себе обставинами спрямованими на уникнення мобілізації, чим неправильно застосував кримінальний закон та порушив принципи повноти і всебічності судового розгляду.

Суд першої інстанції, застосовуючи відносно ОСОБА_8 ст. 48 КК України, виходив із того, що обвинувачений ОСОБА_8 влаштувався на посаду начальника житлово-комунального господарства Недригайлівської селищної ради, де отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації, також ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав, у вчиненому розкаюється, пояснює свою поведінку тим, що не міг залишити без нагляду дитину на час отримання повісток, раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 не притягувався та позитивно характеризується.

Водночас, детально дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів важає, що вказане не повністю узгоджується з матеріалами та підставами для звільнення ОСОБА_8 від відповідальності.

Зокрема апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про сумнівність висновку суду про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення та, що у результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_8 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Фактично обстановка змінювалася не навколо обвинуваченого ОСОБА_8 , а він сам, з метою ухилитися від призову на військову службу по мобілізації, вживав заходів до створення і зміни цієї обстановки.

Так, тлумачення положень ст. 48 КК України вимагає від суду встановлення не формальних, а реальних і об`єктивних змін у житті особи чи в суспільних умовах, які свідчать про те, що вона перестала бути небезпечною або саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Як наголошується у правових позиціях Верховного Суду, «зміна обстановки» має охоплювати саме ті фактори, що радикально знижують або усувають ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень наприклад, стійке працевлаштування, тривале лікування від залежності, розрив зв`язків із кримінальним оточенням, докорінна зміна способу життя.

Так, зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (до відповідних процесів у масштабах країни можна віднести, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до принципово іншої).

Зазначені масштабні зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, оперативне кримінально-правове реагування на які до ухвалення такого рішення може набувати вигляду застосуванняст.48 КК України.

Зміна обстановки може стосуватись як всієї країни, так і окремих територій, населених пунктів, підприємств, установ, організацій.

Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому (принаймні подібних вже вчиненому).

Фактами об`єктивної зміни зовнішньої обстановки, яка оточує винного, можуть визнаватися зокрема: призов на строкову військову службу; зміна постійного місця проживання і розірвання зав`язків з «кримінальним» оточенням; тяжка хвороба або нещасний випадок, внаслідок чого особа стала інвалідом; залучення особи до конфіденційної співпраці з правоохоронними органами, тощо.

У новому оточенні морально-юридична оцінка конкретної особи істотно змінюється, а тому втрачається доцільність застосування щодо винного у злочині заходів кримінально-правової репресії.

Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, може бути зроблений лише на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

До такого висновку приходить і Верховний суд у своїх рішеннях.

Зокрема, у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 953/21593/19 суд роз`яснив, що «зміна обстановки» у розумінні ст. 48 КК України не може зводитися до наявності позитивних характеристик, щирого каяття чи відсутності обліку у лікарів. Такі дані, як наголосив Верховний Суд, є типовими для врахування при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, але не доводять фактичної зміни соціально-життєвих умов, яка унеможливлює повторне вчинення злочину. Суд підкреслив, що застосування ст. 48 КК України можливе лише за наявності справжньої, дієвої та об`єктивної зміни обстановки, яка реально впливає на поведінку особи.

Разом з тим, у нашому випадку, ОСОБА_8 з 02.01.2023 був прийнятий на роботу в Недригайлівську селищну раду на посаду головного спеціаліста відділу по управлінню майном та житлово-комунальним господарством. За цією посадою ОСОБА_8 не був заброньований в установленому законом порядку через відсутність підстав для цього. Бойові повістки він отримував 22 березня 2023 року та 14 червня 2023 року і відповідно не прибував у визначені дати до РТЦК. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 надійшов до суду 14 липня 2023 року, розгляд справи здійснювався більш ніж рік, і лише коли у вересні 2024 року ОСОБА_8 був заброньований, то захисник і звернувся до суду з відповідним клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Таким чином, зміна обстановки навколо обвинуваченого ОСОБА_8 створювалася ним саме з метою отримання бронювання та, таким чином, ухилення від призову по мобілізації та уникнення передбаченої законом кримінальної відповідальності за таке ухилення.

За таких обставин така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження безумовно вплинула на правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось в безпідставному звільненні ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судом допущені істотні порушення кримінального процесуального закону, які потягли за собою безпідставне застосування інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України не відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

У зв`язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу Недригайлівського районного суду Сумської області від 17.12.2024, відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4