УХВАЛА

22 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 294/739/24

провадження № 51-3667 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2025 року стосовно останнього,

установив:

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2025 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року, яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років, - залишено без зміни.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями захисник оскаржив їх у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується ст. 412-414 цього Кодексу.

Підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції наведені у ст. 415 КПК України.

У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог він зазначає про порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, проте належним чином не обґрунтовує як саме це вплинуло на порушення норм закону України про кримінальну відповідальність, а лише формально зазначає про незастосування судом ст. 69 КК України.

Крім того, захисник посилається на фактичні обставини, які, на його думку, не були встановлені судом першої інстанції, проте не зазначає, які саме та яким чином вони могли вплинути на обґрунтованість висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказані обставини належать до предмета перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Водночас захисник вказує, що апеляційний суд не звернув увагу на можливе порушення права засудженого на захист через неякісну правову допомогу захисника ОСОБА_6 .

Зокрема вказується, що апеляційний суд не приєднав до провадження доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , після заміни на захисника ОСОБА_4 .

Проте, перераховуючи можливі процесуальні порушення судом апеляційної інстанції він звертається до суду касаційної інстанції із вимогою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Отже, захисник не вказує такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, які були б підставами для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, також з цієї вимогою й не кореспондується його посилання на ст. 69 КК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу належить залишити без руху, встановивши захиснику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що цей строк не пропущено.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2025 року стосовно останнього залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7