Справа № 565/231/26
Провадження № 1-кс/565/91/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м.Вараш

Слідчий суддя Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 01 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

02 лютого 2026 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 01 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, про арешт майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого 01 лютого 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 31 січня 2026 року, о 23 год. 40 хв., надійшло повідомлення зі служби 102 заступника начальника СРПП ОСОБА_5 про те, що 31 січня 2026 року, о 23 год. 40 хв., за адресою мікрорайон Вараш, будинок 26А, місто Вараш, Рівненської області, був зупинений транспортний засіб - автомобіль марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який згідно з рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області позбавлений права керування транспортними засобами.

Вказаний транспортний засіб, за результатами огляду місця події від 31 січня 2026 року, був вилучений та доставлений на штрафмайданчик Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

Постановою слідчого від 01 лютого 2026 року, вилучене в ході огляду місця події майно на підставі ст.98 КПК України визнано речовим доказом та прилучено до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий стверджує, що вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та об`єктом кримінально - протиправних дій, який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, при цьому, враховуючи, що на даний час достовірно не встановлені всі обставини кримінального правопорушення та факти, які підтверджують або спростовують вину конкретних осіб, існує ризик, що у разі не накладення арешту на вилучене майно, воно буде знищене, приховане або змінене, з метою приховування протиправної діяльності та уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, слідчий зазначає, що з метою збереження доказів вчинення кримінального правопорушення, забезпечення дієвості досудового розслідування, виконання завдань кримінального провадження та, в разі визнання вини конкретних осіб, виконання покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль.

Користувачем (володільцем) даного транспорту являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу 31 січня 2026 року.

У судове засідання слідчий СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, слідчий СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , який входить в групу слідчих, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання власник майна - ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт майна без його участі.

У судове засідання користувач (володілець) майна ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт майна без його участі, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації.

У ст.98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

На підтвердження обставин, зазначених в клопотанні, слідчому судді надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000034 від 01 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України; протокол огляду місця події від 31 січня 2026 року; рапорт ЄО №458 від 31 січня 2026 року, пояснення ОСОБА_6 від 01 лютого 2026 року; постанова слідчого від 01 лютого 2026 року про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та встановлення місця їх зберігання; витяг з ІПНП щодо ОСОБА_6 .

У фабулі рапорту ЄО №458 від 31 січня 2026 року зазначено, що 31 січня 2026 року, о 23 год. 40 хв., надійшло повідомлення зі служби 102 заступника начальника СРПП ОСОБА_5 про те, що 31 січня 2026 року, о 23 год. 40 хв., за адресою мікрорайон Вараш, будинок 26А, місто Вараш, Рівненської області, зупинено транспортний засіб - автомобіль марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . В ході перевірки документів було встановлено, що останній позбавлений Володимирецьким районним судом права керування транспортними засобами.

Згідно з протоколом огляду місця події від 31 січня 2026 року, слідчим вилучено, з метою збереження речових доказів, автомобіль марки марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 .

01 лютого 2026 року постановою слідчого, вилучене в ході огляду місця події майно, автомобіль марки «Audi», моделі «А6», червоного кольору, на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , без реєстраційних документів, користувачем якого є ОСОБА_6 , на підставі ст.98 КПК України визнано речовим доказом.

У клопотанні слідчого не зазначено, хто є власником транспортного засобу - автомобіль марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 , який 31 січня 2026 року керував транспортним засобом, є його користувачем (володільцем).

Будь-яких відомостей (доказів) на підтвердження підстав користування (володіння) ОСОБА_6 автомобілем марки ««Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 , слідчим до клопотання не долучено.

Клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям ст.98 КПК України, зокрема є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набутий кримінально протиправним шляхом.

Частиною 1 статті 382 КК України передбачено відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Отже, невиконання судового рішення проявляється саме у поведінці винної особи, яка усвідомлюючи встановлену судом заборону умисно її ігнорує.

У даному випадку протиправна поведінка особи була реалізована шляхом керування транспортним засобом. Однак, склад злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, полягає не у факті керування як такому, а в умисному невиконанні судового рішення про позбавлення права керування.

Тобто, автомобіль не був засобом досягнення злочинного результату, а лише середовищем, у якому проявилася протиправна поведінка особи.

Також суд зазначає, що санкція ч.1 ст.382 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

З урахуванням санкції ч.1 ст.382 КК України, суд не вважає достатньо аргументованими доводи слідчого, щодо мети накладення арешту на майно, як забезпечення виконання покарання.

Згідно припису ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль марки «Audi», моделі «А6», на іноземній реєстрації НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 01 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, про арешт майна - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати слідчому, власнику та володільцю (користувачу) майна.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1