У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Подільської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у нерозгляді клопотання,-

В С Т А Н О В И В:

03липня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Подільської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у не розгляді клопотання про його залучення як потерпілого у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 07 липня 2025 року скаргу ОСОБА_3 повернуто.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та повернуто справу в суд першої інстанції.

Скаржник ОСОБА_3 перебуває в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», однак вказаною установою на запити суду жодного разу не було забезпечено участь ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Уповноважена особа Подільської окружної прокуратури міста Києва до суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомила.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку щодо можливості розгляду скарги у відсутності учасників, з метою дотримання розумності строків розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та стислі строки розгляду скарги, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 12.05.2025 звернувся із заявою до Подільської окружної прокуратури міста Києва із заявою про залучення його до кримінального провадження № 0002248 від 23.12.2024 року як потерпілого від 12.05.2025 року.

Однак, станом на дату подання даної скарги до суду на розгляд, в порушення вимог, визначених ст. 220 КПК України, зазначене клопотання в триденний термін не розглянуто та про результати його розгляду сторону захисту не проінформовано.

Так, статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Під час підготовки до розгляду скарги та вирішення заявлених вимог, сторона обвинувачення не надала належних допустимих і достовірних доказів (постанови) про вирішення уповноваженою особою, заявленого заявником клопотання від 11.09.2025.

Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, оскільки не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо строків розгляду клопотання, в зв`язку з чим існують законні підстави зобов`язати уповноважену особу розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.05.2025, у відповідності до вимог статті 220 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 220, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Подільської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у нерозгляді клопотання, задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Подільської окружної прокуратури міста Києва розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.05.2025, прийняти вмотивоване рішення, про що повідомити заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1