Справа № 396/1674/23
Провадження № 1-кп/392/83/25

У Х В А Л А

22 жовтня 2025 рокуМаловисківський районний суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретар ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 07.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, відповідно до якого прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу на 60 днів, посилаючись на те, що в судовому засіданні не допитано всіх свідків, які були допитані під час досудового розслідування, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки на даний час існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуатися від суду, оскільки обвинувачені обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, таким чином можна стверджувати, що обвинувачені можуть ухилятися від кримінальної відповідальності, у зв`язку з доведеністю їх вини та загрозою призначення покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років, можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, можливість продовжувати вчинення кримінального правопорушення за своїм місцем проживання, що останні і вчиняли, крім цього обвинувачені не працюють та не мають постійного доходу, що свідчить про можливість вчиняти нові кримінальні правопорушення для особистого збагачення шляхом збуту наркотичних засобів, для отримання винагороди.

Захисник ОСОБА_8 вказав, що дане клопотаня є цитатами з кодексу, жодного підтвердження щодо наявності ризиків не надано, щодо умислу переховуватися від суду не підтверджено доказами, щодо наявносго ризику впливу на свідків, наголосив на допит всіх свідків сторони обвинувачення, з дослідження письмових доказів залишився перегляд лише одного відеозапису, а тому просить враховуючи, що обвинуваченні перебувають під вчартою понад 2 роки і 6 місяців, стан здоров`я його підзахисного, який погіршується з кожним місяцем, просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника, вказав на те, що вдома знаходиться співмешканка, наміру порушувати процесуальні обов`язки не має, з урахуванням тривалого часу перебування під вартою та стану його здоров`я, просить змінити запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_4 підтримав свого колегу-адвоката ОСОБА_8 , та вказав на відсутність доказів наявності ризиків на які вказує прокурор у поданому клопотанні, з урахуванням тривалості судового провадження, а тому просить суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника.

Заслухавши думку учасників, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.09.2025 обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.11.2025 р.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч.2 КК України.

Даний злочин, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно, незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також у організації та утриманні місць для незаконного вживання, психотропних речовин або їх аналогів, а також надання приміщення з цією метою з корисливих мотивів, тобто у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 317 КК України.

Дані злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Відповідно до ухвал слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2023 року, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, застосовано до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжні заходи у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 17 серпня 2023 року включно із визначеною заставою.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.06.2023 року, вбачається, що ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України 19.06.2023 року о 21 год 01 хв.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.06.2023 року, вбачається, що ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України 19.06.2023 року о 21 год 46 хв.

Отже обвинуваченні перебувають під вартою з 19 червня 2023 року.

У судовому засіданні досліджено письмові докази сторони обвинувачення та допитано всіх свідків, суд перебуває на стадії допиту обвинувачених.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, суд з урахуванням приписів глави 18 КПК, зокрема вимоги ст. 178 КПК України, враховує, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані, мають постійне місце проживання, за місцем проживання зарекомендували себе посередньо, при цьому відсутні відомості про наявність компроментуючих матеріалів щодо останніх, на обліку у лікаря нарколога чи то лікаря психіатра не перебувають.

Обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2022 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання призначеного вироком Маловисківського районного суду кіровооградської області від 24.01.2022 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, відповідно до ч.1 ст. 78 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Прокурор у поданому клопотання вказує на те, що ризики, які слугували підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування запобіжного заходу. Прокурор зазначає, що є можливість обвинуваченим переховуватися від суду, оскільки вони обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, тому можна стверджувати, що можуть ухилитися від кримінальної відповідальності у зв`язку з доведеністю вини їм загрожує покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років, що свідчить про те, що останні можуть вчинити спробу направлену на ухилення від органу досудового розслідування та суду, оскільки не пов`язані трудовими відносинами; можуть впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, що не дасть всебічно, повно дослідитивсі обставини кримінального провадження; можливість продовжити вчинення кримінального правопорушення за своїм місцем проживання, що останні і вчиняли .

Однак, сторона обвинувачення не враховує, що судом досліджено в судовому засіданні всі подані прокурором письмові докази, з переглядом відеозаписів як додатків до протоколів слідчих дій, допитано всіх свідків, які було заявлено стороною обвинувачення.

Отже, стороною обвинувачення на даному етапі клопотання обгрунтовано без доведення обставин на які вказує прокурор в поданому клопотанні. Наявність ризиків, на які вказує прокурор, не підтверджена належними доказами, а лише грунтується на припущенях прокурора.

Враховуючи з`ясовані обставини справи та перевірку їх доказами, суд не входячи в надання оцінки дослідженим доказам, з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, вважає, що ризики, які мали місце під час застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються не може бути підставою для застосування запобіжного заходу-тримання під вартою який є винятковим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Авраімов проти України»(Заява № 71818/17) від 25 березня 2021 року констатував, що "обираючи запобіжний захід заявнику, суд першої інстанції встановив існування ризику його переховування. Для такої оцінки було вказано лише одну причину: покарання, яке загрожувало заявнику. У цьому контексті Суд повторює усталений принцип своєї практики, згідно з яким ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 223). Аби переконати суд, що насправді існував ризик переховування заявника, жодного іншого факту чи причини, які конкретно стосувалися справи заявника, наведено не було. З ризиком переховування не було наведено посилання на жоден конкретний факт чи доказ, аби довести фактичне існування такого ризику. Продовжуючи строк тримання заявника під вартою 03 листопада 2017 року, апеляційний суд зазначив, що «продовжував існувати» ризик продовження заявником його злочинної діяльності (див. пункт 26), хоча раніше такий ризик не обговорювався. Ще одним прикладом такої недостатньої узгодженості є те, що в ухвалі від 29 січня 2018 року національний суд зазначив, що він врахував «судимість» заявника (див. пункт 28), хоча факт її відсутності у заявника був беззаперечним. Усе це підтверджує, що національні суди просто цитували різні відповідні положення законодавства, пов`язані з триманням під вартою,- зокрема, статтю 178 Кримінального процесуального кодексу України та практику Суду, в яких визначався перелік обставин, що мали враховуватися під час ухвалення рішень про тримання під вартою під час досудового слідства (див. пункти 18 та 37) - при цьому не демонструючи, як ці положення законодавства та принципи практики стосувалися конкретних фактів та обставин справи заявника.

За таких обставин Суд вважає, що ухвали національних судів про продовження строку тримання заявника під вартою не ґрунтувалися на достатніх підставах."

А тому, враховуючи дані що характеризують обвинувачених, обставини за яких вчиненно кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченим, стадію судового розгляду, а також тривалий час перебування обвинувачених під вартою, суд вважає за можливе клопотання захисників задовільнити та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, допитано всіх свідків заявлених стороною обвинувачення.

Прокурор указує на доведення вини обвинувачених, як на підставу для продовження строку дії їм запобіжного заходу та наявність ризиків ухилення від суду, однак, ураховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, стадію судового провадження та з`ясовані обставини справи, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись, статтями 350, 331, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою-відмовити.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовільнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, тобто починаючи з 22.10.2025 по 22.12.2025, який полягає в забороні останньому цілодобово залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 на строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора, суду;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- носити електронний засіб контролю.

ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_5 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу задовільнити.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на два місяці, тобто починаючи з 22.10.2025 по 22.12.2025, який полягає в забороні останньому цілодобово залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора, суду;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- носити електронний засіб контролю.

ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю, зобов`язаний під розпис роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 роз`яснити, що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на них.

Копію ухвали направити до ВП №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження о 16 год 00 хв 27.10.2025 року.

Суддя ОСОБА_1