Справа №212/881/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000061 від 15.01.2026, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої продавцем-консультантом в ТОВ «РУШ» магазин «Єва-186», не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України;

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в період дії воєнного стану, запровадженого на території України з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та в подальшому неодноразово продовженого відповідно до ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», вчинила умисний корисливий злочин за таких обставин.

Так, ОСОБА_3 07 січня 2026 року в період часу приблизно з 12:00 год по 14:00 год, проходячи повз кіоск «Козацька їжа» біля буд. 61-А на мкрн. 5-й Зарічний в Покровському районі м. Кривого Рогу, побачила на землі мобільний телефон у пластиковому чохлі чорного кольору, і в цей у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Так, зважаючи на обставини виявлення ОСОБА_3 вказаного мобільного телефону у пластиковому чохлі чорного кольору, в тому числі часу та місця його виявлення, у останньої були підстави вважати, що вказаний телефон не вибув з володіння власниці, його місцезнаходження відомо власниці, та остання мала підстави вважати, що власниця може за ним повернутись, в зв`язку із чим ОСОБА_3 не має на знайдене нею майно ні дійсного, ні гаданого права. При цьому, ОСОБА_3 в порушення вимог ч.1, 2 ст. 337 Цивільного кодексу України не вжила відповідних заходів щодо знайденого майна, а саме: не повідомила про знахідку майна до Національної поліції України або органу місцевого самоврядування.

Натомість, ОСОБА_3 07 січня 2026 року в період часу приблизно з 12:00 по 14:00 годину, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що її дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу, знаходячись біля вищевказаного будинку, таємно заволоділа мобільним телефоном «Самсунг А14» серійний номер НОМЕР_1 , imei-1: НОМЕР_2 , imei-2: НОМЕР_3 сірого кольору з сім-картою «Київстар» номер НОМЕР_4 та «Водафон» невстановлений номер телефону, об`ємом пам`яті 128 ГБ., вартістю 3342,33 грн. та пластиковим чохлом чорного кольору, вартістю 141,67 грн, які належать потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, обернувши викрадене на свою користь, чим завдала потерпілій ОСОБА_9 збитків на загальну суму 3484,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Потерпіла ОСОБА_9 надала письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

22 січня 2026 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та визначились з його правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, в угоді викладені всі істотні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість.

Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, а також погодилися на визначення судом тривалості іспитового строку та обсягу обов`язків, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання, зобов`язалася виконувати покладені судом обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченій, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.

Питання про долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 січня 2026 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі її захисника ОСОБА_8 ,у кримінальному провадженні № 0000061 від 15.01.2026.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/реєстрації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг А14» imei-1: НОМЕР_2 , imei-2: НОМЕР_3 сірого кольору з сім-картою «Київстар» номер НОМЕР_4 та «Водафон», у пластиковому чохлі чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - залишити у її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з моменту його проголошення: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1