Справа № 446/407/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/41/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 грудня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24.02.2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» (із подальшими змінами), та розуміючи про обов`язок передбачений ст.65 Конституції України, будучи військовозобов`язаним відповідно до ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також відповідно до довідки за результатами медичного огляду визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби згідно Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в збройних силах України», 13.02.2024, в обідній час доби, більш точний час не встановлено, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про висновок військово-лікарської комісії про придатність його до військової служби, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та, бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією, на особливий період, без поважних причин відмовився отримувати повістку про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.02.2024 на 18 год. 00 хв для проходження військової служби за мобілізацією та відправки до військової частини.

Однак, ОСОБА_7 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію»( із подальшими змінами), діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 за №2232-XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за №3543-XII, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, ОСОБА_7 , будучи обізнаним про дату та час для відправки, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, 13.02.2024 на 18 год. 00 хв. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На даний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати цей вирок та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

На підтримку своїх вимог покликається, що вирок є незаконним, висновки місцевого суду є необґрунтованими та передчасними, такі не враховують весь обсяг обставин справи та норм законодавства, яке регулює питання мобілізації. Також судом не досліджено належним чином питання наявності складу кримінального правопорушення у діях обвинуваченого. Вирок ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах.

Вказує, що суд не врахував позиції сторони захисту про те, що військово-лікарська комісія про дослідження стану здоров`я ОСОБА_7 та її результати була проведена з значними порушеннями, які повинні мати наслідком визнання доказів недопустимим.

Вважає, що у дані справі суд повинен був враховувати не лише факт отримання ОСОБА_7 повістки, а й включити у обсяг дослідження як законність проведення ВЛК ОСОБА_7 , законність видачі довідки ВЛК про придатність до служби обвинуваченого, законність складання повістки, законність видачі йому повістки включно з наявними доказами у справі, які лягли в основу вироку.

Звертає увагу, що відповідно до змісту ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, наказу Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 про військово-лікарську експертизу, процес мобілізації включає в себе такі стадії: військовий облік, визначення придатності військовозобов`язаного до служби у Збройних силах України, тобто проходження військово-лікарської комісії, видача наказу про мобілізацію та видача мобілізаційної повістки, відправка мобілізованого до військової частини для проходження служби.

Стверджує, що відсутність висновку про результати ВЛК у матеріалах справи або проведення ВЛК військовозобов`язаних осіб у спосіб, що не відповідає вимога наказу № 402 про військово-лікарську експертизу позбавляє ТЦК та СП права на складання та вручення військовозобов`язаному повістки на відправлення на військову службу, оскільки, виходячи із стадій мобілізації, ТЦК та СП не отримало даних про придатність особи до військової служби. Порушення порядку та процедури проведення мобілізації повинно мати наслідком незаконність мобілізації або незаконність притягнення для відповідальності за ухилення від мобілізації.

Акцентує, що відповідно до встановлених обставин цієї справи, обвинувачений ОСОБА_7 не пройшов ВЛК у встановленому порядку, який передбачений наказом МОУ від 14.08.2008 № 402. Він не пройшов огляду двох лікарів, огляд у яких є обов`язковим, а саме лікаря-офтальмолога та лікаря-психіатра. Дані обставини підтвердили, допитані у судовому засіданні свідки: голова ВЛК ОСОБА_9 , лікар-психіатр КНП Кам`янка-Бузька ЦРЛ ОСОБА_10 та член ВЛК лікар-офтальмолог ОСОБА_11 . Згідно показань цих свідків ОСОБА_7 огляд у зазначених лікарів не проходив і ці лікарі свій підпис не ставили у картку медичного огляду обвинуваченого Свідок ОСОБА_9 ствердила, що вона самостійно записала у таблиці п. 10 картки медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_7 у рядку Офтальмолог відмітку здоровий та розписалася замість іншого лікаря.

Наголошує, що підписання документів однією особою замість іншої з використанням імені іншої особи та імітування підпису цієї особи не допускається та складає собою підроблення документа, що зумовлює необхідність вирішення питання про допустимість цих документів та доказів, які були отримані внаслідок використання підробленого документа та інших подальших дій та рішень органів влади, правомірності обвинувачення у цілому.

Захисник стверджує, що за результатами судового слідства достовірно встановлено факт неправомірного звуження обсягу медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_7 та підроблення його картки медичного огляду ВЛК від 13.02.2024. Отже результати ВЛК обвинуваченого не можуть вважатись належним та допустимим доказом у справі, зокрема, картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 від 13.02.2024 та довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 про результати ВЛК № 20/12 від 13.02.2024. Відповідно придатність ОСОБА_7 до військової служби не є встановленою.

Звертає увагу, що з метою доказування невідповідності картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 від 13.02.2024 вимогам закону та встановлення факту підроблення цього документа стороною захисту було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак суд незаконно відмовив у задоволенні такого клопотання.

Покликається, що за наведених обставин, суд не взяв до уваги відсутність належного порядку проходження ВЛК обвинуваченим та явні підстави для призначення почеркознавчої експертизи почерку та підпису лікарів офтальмолога та психіатра, які не оглядали обвинуваченого, а також не взяв до уваги відсутність належних та допустимих доказів придатності обвинуваченого ОСОБА_7 до військової служби. Відповідно питання законності видачі ОСОБА_7 повістки на відправлення до військової частини не було предметом дослідження суду та цьому факту не була надана належна правова оцінка.

Звертає увагу, що за змістом ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 про військово-лікарську експертизу відсутність даних про придатність особи до військової служби не дає права на складання та вручення такій особі повістки на відправлення до військової частини. Тому, за принципом плодів отруєного дерева всі подальші дій та рішення працівників ТЦК та СП є незаконними.

Вказує, що за даних обставин у діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого злочину за ст. 336 КК України, оскільки ТЦК та СП не мали законного права на вручення йому мобілізаційної повістки.

Крім цього стверджує, що судом не надана правова оцінки самій повістці, виданій ОСОБА_7 . Звертає увагу, що на повістці та інших документах, поданих ТЦК та СП до матеріалів справи міститься відбиток печатки ІНФОРМАЦІЯ_3 , код в ЄДРПОУ - НОМЕР_1 . Однак, у відповідь на адвокатський запит Центром надання адміністративних послуг Кам`янка-Бузької міської ради був наданий Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.03.2025, відповідно до якого за кодом 09656819 є зареєстрованою інша установа - Жовківський районний військовий комісаріат. Тобто, судом першої інстанції не досліджена сама повістка та інші супутні з нею документи, які визнані доказами у справі, та не надана правова оцінка законності видачі та чинності повістки для ОСОБА_7 , оскільки вона засвідчена печаткою іншої установи та яка знаходиться за іншою адресою.

Також вказує, що з огляду на положення Постанови КМУ від 19.07.2017 № 492-р «Про реалізацію пілотного проекту щодо утворення територіального центру комплектування та соціальної підтримки» в Україні більше не існує військових комісаріатів, повістка обвинуваченому видана установою, якої не існує.

Окремо захисником до апеляційного суду заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставити такі запитання: Чи виконано підпис у рядку Офтальмолог у колонці Підпис лікаря та напис слова здоровий у рядку Офтальмолог у колонці Діагноз" у пункті 10 карти обстеження та медичного огляду від 13.02.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 лікарем-офтальмологом КНП Кам`янка-Бузької ЦРЛ ОСОБА_12 чи іншою особою?; Чи виконано підпис у рядку Психіатр" у колонці Підпис лікаря та напис слів на Д обліку не перебуває у рядку Психіатр у колонці Діагноз у пункті 10 картки обстеження та медичного огляду від 13.02.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 лікарем-психіатром КНП Кам`янка-Бузької ЦРЛ ОСОБА_13 чи іншою особою?

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні доводи сторони захисту як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно - небезпечне діяння як конкретне кримінально каране.

Кваліфікація кримінального правопорушення це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Диспозицією ст.336 КК України передбачено відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

За приписами ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни (військовозобов`язані та резервісти) зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях (п. 1 ч. 3 цієї статті). У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз.3 ч.3 цієї статті).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка) (абз. 7 ч. 3 цієї статті).

Об`єкт правопорушення ? в широкому розумінні ним є суспільні відносини у сфері переведення економіки, діяльності органів влади, самоврядування, інших сфер і галузей країни на функціонування у період воєнного стану, а Збройних Сил України та інших воєнізованих формувань на організацію і штати воєнного часу. У більш вузькому розумінні це передбачений законом порядок підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших формувань на рівні, що забезпечує вимоги національної безпеки.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК, проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктом злочину є громадяни України (або іншої країни) чоловічої або жіночої статі військовозобов`язані, які підлягають мобілізації, резервісти.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих ним у судовому засіданні місцевого суду, останній свою вину повністю заперечив, пояснивши, що 13.02.2024, після того як він був зупинений на вулиці працівниками ТЦК та СП, які попросили у нього документи, всі вони спільно проїхали до приміщення ТЦК та СП у АДРЕСА_1 , де він проходив військово-лікарську комісію, яка тривала близько 40 хвилин. Зазначив, що всіх лікарів він не пройшов, а саме не пройшов офтальмолога і психіатра, а голова ВЛК розписалася за відсутніх лікарів. Потім йому вручили повістку, але він відмовився проходити військову службу з огляду на те, що усі лікарі не оглянули його. Також вказав, що він не може проходити військову службу через стан здоров`я, який полягає у наслідках перенесеного перелому п`ятки зі зміщенням. При чому підтвердив, що саме це питання було досліджено відповідним лікарем, який зробив йому рентген і підтвердив, що така обставина не перешкоджає його військовій службі. Обвинувачений також повідомив, що він не оскаржував такий висновок ВЛК. Крім того сказав, що у нього наявне посвідчення водія і він у 2019 році проходив медичний огляд де підтверджено його задовільний стан здоров`я для керування транспортним засобом. Також ствердив, що він не звертався до свого сімейного лікаря за допомогою після того, як проходив медичне обстеження для отримання посвідчення водія. Повідомив, що він має підробіток на будівельних роботах, а саме малярські роботи, плиточні тощо.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що у нього не має проблем зі здоров`ям, на даний час він доглядає за дружиною, яка є інвалідом 3-ї групи, та основною причиною, через яку він відмовився від отримання повістки, є боязнь померти на війні під час військової служби. Він не має військових навичок, строкову військову службу він не проходив, оскільки він є неодноразово судимим за вчинення кримінальних злочинів, а саме крадіжок.

Згідно матеріалів справи, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, що полягає в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, місцевим судом враховано, зокрема:

- показання свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні місцевого суду повідомив, що він працює у ІНФОРМАЦІЯ_4 і станом на 13.02.2024 він перебував на посаді офіцера управління та тимчасово виконував обов`язки начальника. Пригадує, що ОСОБА_7 проходив ВЛК, був визнаний придатним до військової служби, однак коли йому намагалися вручити повістку для військової служби, він відмовлявся. Причиною його відмови було те, що він не бажав служити у ЗСУ. Вказав, що ОСОБА_7 не висловлював будь-яких скарг на стан свого здоров`я, а також не мав визначених законом підстав для відстрочки від військової служби. Оскільки він відмовився від проходження військової служби, то було це розціненим як ухилення від мобілізації;

- наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 243 від 20.09.2023, згідно якого визначено організацію роботи пункту попереднього збору військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 та підпорядкованих відділах, де зокрема ІНФОРМАЦІЯ_7 дислокується у м. Кам`янка-Бузька;

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 13.02.2024, згідно якого ОСОБА_7 перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_8 і зарахований у запас 08.04.2000;

- довідку військово-лікарської комісії № 20/12 від 13.02.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої рядовому запасу ОСОБА_7 , 1980 р.н., проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 13.02.2024 та визнано придатним до військової служби;

- картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 від 13.02.2024, згідно якої встановлено, що ОСОБА_7 здоровий та придатний до військової служби;

- поіменний список резервістів (військовозобов`язаних), які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_9 № 733 від 13.02.2024, згідно якого гр. ОСОБА_7 направлений в розпорядження військової частини № НОМЕР_3 ;

- розписку про вручення повістки з вимогою про явку ОСОБА_7 прибути 13.02.2024 о 18:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для відправки у складі команди № НОМЕР_3 для проходження військової служби, з якої вбачається, що у графі «підпис військовозобов`язаного» міститься відмітка «відмовляюся»;

- акт про відмову від отримання повістки на відправку від 13.02.2024, підписаного офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 , стрілець-санітаром роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 , головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_16 , згідно якого 13.02.2024 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_7 була вручена/оголошена повістка на відправку 13.02.2024 у війська у зв`язку із призовом під час мобілізації в особливий період та необхідністю прибуття у вказаний час за вище вказаною адресою, однак такий відмовився та пояснив, що не бажає служити в ЗСУ, тому що немає військових навиків. У цьому акті наявний підпис ОСОБА_7 ;

- подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_17 № 742 від 14.02.2024, згідно якого перед відділенням поліції ініційовано питання про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, ОСОБА_7 ;

- відповідь директора КНП «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» 78/01-01 від 16.02.2024, згідно якої гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , житель АДРЕСА_3 , 13.02.2024 на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні не перебував, за медичною допомогою в КНП «Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня» не звертався;

- відповідь директора КНП «Новояричівська районна лікарня» № 38 від 16.02.2024, згідно якої гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , житель АДРЕСА_3 , 13.02.2024 не звертався за медичною допомогою і не перебував на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні в даному закладі.

Апеляційний суд визнає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.

Згідно позиції сторони захисту, яка була висловлена під час судового провадження у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді справи, сторона захисту стверджує, що обвинувачений не пройшов ВЛК у встановленому законом порядку, оскільки не оглядався лікарем офтальмологом та лікарем-психіатром, а відтак і не було встановлено факту його придатності до військової служби.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд з належною повнотою дослідив такі твердження сторони захисту, а також проаналізував і надав відповідну оцінку встановленим ним під час судового провадження обставинам, зокрема, за результатами допиту свідка ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні місцевого суду повідомила, що у лютому 2024 року вона працювала на посаді голови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 і до її повноважень належало організація і перевірка правильності ведення документації при проходженні ВЛК. Вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 під час проходження ВЛК пройшов усіх лікарів окрім лікаря офтальмолога і психіатра, однак записи про такі огляди дійсно було занесено до відповідного медичного документа. Свідок визнала, що підпис навпроти лікаря офтальмолога дійсно здійснила вона, оскільки ОСОБА_7 не висловлював будь-яких скарг щодо зору, а лікаря офтальмолога на місці не було, тому вона, як голова ВЛК, здійснила цей підпис. Щодо підпису навпроти лікаря психіатра, то вказала, що вона припускає, що це запис медсестри.

Також, у судовому засіданні місцевого суду в якості свідків було допитано лікарів офтальмолога ОСОБА_12 та психіатра ОСОБА_13 , які під час огляду записів у картці обстеження та медичного огляду ОСОБА_7 засвідчили, що такі не відповідають ані їх підпису, ані почерку, ані вимогам до заповнення, а також відсутні їхні лікарські печатки.

Отже, згідно оскаржуваного вироку, місцевий суд визнав, що у ході судового розгляду встановлено, що під час проходження 13.02.2024 військово-лікарської комісії ОСОБА_7 не був оглянутий лікарями офтальмологом та психіатром.

При цьому, за встановлених обставин місцевий суд своєю ухвалою від 17.11.2025 обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника про призначення почеркознавчої експертизи з метою дослідження справжності наявних у пункті 10 карти обстеження та медичного огляду від 13.02.2024 обвинуваченого ОСОБА_7 підписів та написів лікаря-офтальмолога ОСОБА_12 та лікаря-психіатра ОСОБА_13 , оскільки, як вже зазначалась, судом під час судового провадження було встановлено, що ОСОБА_7 не проходив 13.02.2024 огляд у лікаря-офтальмолога ОСОБА_12 та лікаря-психіатра ОСОБА_13 , та підписи таких лікарів у картці медичного огляду ОСОБА_7 були здійсненні іншими лікарями, без їхнього відома.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для призначення такої почеркознавчої експертизи і при апеляційному розгляді справи, як клопоче сторона захисту, оскільки у своєму клопотанні захисник наводить аналогічні вимоги та підстави для призначення такої експертизи.

Водночас у даному випадку слід звернути увагу і на той факт, що ОСОБА_7 проходив ВЛК ще 13.02.2024, однак, як на час розгляду справи місцевим судом, так і на час апеляційного розгляду, відсутні дані про те, що стороною захисту оскаржувався висновок ВЛК від 13.02.2024 щодо придатності ОСОБА_7 , як військовозобов`язаного, до військової служби, що передбачено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Також у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_7 бажав повторно пройти ВЛК.

Тобто, на даний час висновок ВЛК щодо придатності ОСОБА_7 , як військовозобов`язаного, до військової служби є чинним.

Також варто уваги і те, що стороною захисту не надано суду жодних документів про наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які діагностуються лікарями офтальмологом та психіатром.

При цьому, місцевий суд правильно визначив, що встановлений у судовому засіданні факт непроходження ОСОБА_7 огляду у лікарів офтальмолога та психіатра, не виключає наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, адже основними елементами об`єктивної і суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є саме факт наявності повістки про виклик до ТЦК та СП та наслідок у вигляді невиконання зазначених у ній приписів (нез`явлення до ТЦК та СП у встановлений строк).

Крім цього, при прийнятті рішення місцевий суд правильно врахував, що аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що за умов чинності рішення ВЛК про придатність військовозобов`язаного до військової служби, уповноважений працівник ТЦК СП не має права на самостійне тлумачення стану здоров`я військовозобов`язаного, а вручення йому повістки ґрунтується на законних підставах.

Наведене вищу, у даному випадку, спростовує апеляційні доводи захисника про те, що непроходження ОСОБА_7 огляду у лікарів офтальмолога та психіатра свідчить про незаконність видачі йому повістки.

Також колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи захисник про те, що повістка ОСОБА_7 була видана установою, яка за законом не має право на видачу такої, оскільки належних та допустимих доказів таких тверджень суду не надано.

Отже, у межах даного кримінального провадження доведено, що ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку і будучи військовозобов`язаним, отримав повістку про необхідність його прибуття 13.02.2024 о 18:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та відправки до військової частини, однак, не маючи поважних причин, не прибув у визначені у повістці час та місце, тобто свідомо ухилився від проходження військової служби у встановленому законом порядку.

Незважаючи на те, що впродовж усього провадження у справі обвинувачений ОСОБА_7 називав різні причини, через які він ухилився від проходження військової служби (через необхідність догляду за хворою дружиною і мамою, через порушення проведення ВЛК, через стан здоров`я, а саме негативні наслідки перенесеного перелому п`ятки зі зміщенням), колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду що справжньою причиною відмови ОСОБА_7 від проходження військової служби є його небажання служити у ЗСУ, про що обвинувачений особисто написав у акті про відмову від отримання повістки на відправку від 13.02.2024, а саме у даному акті ОСОБА_7 особисто зазначив, що не бажає служити в ЗСУ, тому що немає військових навиків.

При цьому, суд обґрунтовано зауважив, що обвинувачений у судовому засіданні сам зазначив про те, що він ніколи не висловлював будь-яких скарг щодо захворювань, і він проходив медичний огляд для отримання посвідчення водія, визнаний таким, що може керувати транспортними засобами, працює на будівництві, а на обліку у відповідних лікарів не перебуває і за такою медичною допомогою ніколи не звертався.

Таким чином колегія суддів визнає правильним та обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що за встановлених обставин у ОСОБА_7 був обов`язок з`явитися для проходження військової служби у визначений йому час, однак обвинувачений такий обов`язок свідомо не виконав, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, покарання у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.12.2025 щодо ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст.370 КПК України.

При цьому, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарги не містить правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: