ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що позитивні зміни у поведінці засудженого відбулись, однак врахував, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався, звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, по даній справі засуджений за вчиненні злочину в період умовно-дострокового звільнення, а також протягом майже двох років відбування покарання має лише 1 заохочення, а відтак мета призначеного покарання наразі не досягнута та цей засуджений не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить оскаржену ухвалу скасувати та на підставі ст. 81 КК України задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що має два заохочення, хворіє на туберкульоз, на момент звернення з даним клопотання відбув покарання строком майже 2 роки. Також зазначає, що має на утриманні матір похилого віку, яка потребує його допомоги, має намір створити сім`ю зі своєю співмешканкою, бажає після звільнення стати на захист країни.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про своє виправлення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді подання дотримано.

Відповідно до довідки по особовій справі та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 відбуває покарання з 02.10.2023 року, кінець строку 02.04.2026 року (а.с. 9-11).

За час утримання ОСОБА_7 у Харківському слідчому ізоляторі - стягнення не застосовувались, заохочень не мав; під час утримання у Темнівській виправній колоній (№100) - стягнення не застосовувались. З 02.10.2023 року відбував покарання у СІЗО м. Києва.

З 20.11.2023 ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), характеризується задовільно, має 1 подяку. По прибуттю до установи, до суспільно-корисної оплачуваної праці не залучається за власним бажанням. Вимоги встановленого порядку відбування покарання не порушував. Перебуває на обліку як особа, яка схильна до самоушкодження відповідно до наказу № 304/ОД-24 від 29.07.2024 року. ОСОБА_7 встановлено середній ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення. Має 1 заохочення - 23.10.2024 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до робіт з благоустрою установи, стягнень не має.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів приймається до уваги, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та відбував покарання у виді позбавлення волі, втім належних висновків для себе не робив та після відбуття покарання продовжував протиправну діяльність. Більше того, останній у минулому звільнявся від відбування покарання з випробуванням а також умовно-достроково, втім у кожному випадку висловлену йому довіру не виправдовував та протягом невідбутої частини покарання вчиняв нові злочини, що тягло призначення йому покарання за наступними вироками за правилами ст. 71 КК України.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до системної протиправної поведінки, а його особа має стійку антисоціальну спрямованість, а відтак його виправлення до повного відбуття покарання має переконливо підтверджуватись вагомими обставинами, яких не вбачається.

Крім того враховується, що ОСОБА_7 в установі відбування покарання до суспільно корисної праці не залучається за власним бажанням, перебуває на обліку як особа, яка схильна до самоушкодження, а також йому встановлено середній ризик ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, що у сукупності не вказує на його виправлення до повного відбуття покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційна скарга засудженого є безпідставною, оскільки наявність одного заохочення не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення останнім свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29 серпня 2025 року про відмову у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4