ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2147/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000047 від 28.08.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, ФОП, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (у редакції чинній на момент вчинення розслідуваного правопорушення) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його, як підприємця без статусу юридичної особи, відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (у редакції чинній на момент вчинення розслідуваного правопорушення) визначено, що державна реєстрація базується на такому основному принципі, як обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 №222-VIII (у редакції чинній на момент вчинення розслідуваного правопорушення) ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального, вирощування тютюну, ферментація тютюнової сировини, що ліцензуються відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 № 3817-IX (надалі - Закон № 3817-IX).

Відповідними пунктами частини 1 статті 1 Закону № 3817-IX надано наступні визначення використовуваним у його тексті термінам:

- ліцензіат - суб`єкт господарювання, якому надано ліцензію на право провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;

- ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;

- зберігання пального - надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб);

- місце зберігання пального - об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого здійснюється приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного або отриманого від інших осіб), який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування;

- місце роздрібної торгівлі пальним - об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування; нафтоналивний несамохідний морський/річковий бункерувальник (далі - бункерувальник); спеціалізований транспортний засіб для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з якого здійснюється роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів. Місце роздрібної торгівлі пальним вважається місцем зберігання пального, якщо зберігання пального здійснюється за таким місцем роздрібної торгівлі пальним;

- роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден.

Частиною 2 Закону № 3817-IX встановлено, що, зокрема, терміни «акцизний склад» та «пальне», вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Податковому кодексі України.

Нижченаведеними положеннями відповідних підпунктів пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції чинній на момент вчинення розслідуваного кримінального правопорушення) встановлено наступне:

14.1.6. акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

14.1.141-1. пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу;

14.1.212. реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

до акцизного складу;

до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

Відповідно до положень ст. 212 Податкового кодексу України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

У відповідності до ст. 230 Податкового кодексу України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

В той же час, відповідно до положень пункту 57 частини 1 статті 1 Закону № 3817-IX незаконний обіг пального - ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, транспортування, зберігання, торгівля пальним з порушенням вимог законодавства, що регулює відповідні питання.

Основні вимоги до зберігання пального закріплені у положеннях ст. 28 Закону № 3817-IX, відповідно до якої зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання за наявності ліцензії на право зберігання пального або на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки на кожне місце зберігання пального. Суб`єкт господарювання має право зберігати власне пальне та пальне, що належить іншому суб`єкту господарювання, без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідну ліцензію. Суб`єкти господарювання здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки у споживчій тарі кожна об`ємом до 60 літрів включно без отримання ліцензії на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки. Забороняється зберігання та/або реалізація (використання) пального, отримання якого не підтверджено:

1) для імпортера - митною декларацією (у тому числі тимчасовою, додатковою чи іншим видом митної декларації) або документом, необхідним для розміщення товарів на тимчасове зберігання під митним контролем;

2) для суб`єкта господарювання оптової та/або роздрібної торгівлі - первинним документом, а при переміщенні в межах одного суб`єкта господарювання - документом на внутрішнє переміщення;

3) для суб`єкта господарювання, що здійснює зберігання пального (для потреб інших суб`єктів господарювання), - документом, що підтверджує прийняття товару на зберігання;

4) для суб`єкта господарювання, що здійснює зберігання пального для власних потреб, - документом, що підтверджує прийняття пального.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі пальним закріплені у положеннях ст. 29 Закону № 3817-IX, відповідно до якої роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Суб`єкти господарювання здійснюють оптову або роздрібну торгівлю пальним виключно у споживчій тарі об`ємом до 5 літрів включно без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, на право роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Забороняється роздрібна торгівля пальним, крім реалізації пального у споживчій тарі об`ємом до 5 літрів включно, в інших місцях, ніж автозаправні станції/автогазозаправні станції/автогазозаправні пункти/бункерувальники газонаповнювальних станцій/газонаповнювальних пунктів/проміжні склади балонів із скрапленим вуглеводневим газом/спеціалізовані магазини з продажу газу, крім роздрібної торгівлі скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.

Обізнаний із вищезазначними нормами чинного законодавства у сфері державного регулювання обігу підакцизних товарів, зокрема пального, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи власний злочинний намір спрямований на отримання доходів від здійснення протиправної діяльності, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання відповідно до вимог ст. 55 Господарського кодексу України, у порушення вимог п.п. 11, п. 1, п. 3 ст. 212, п. 1 ст. 213, п. 1, 2, 3 ст. 215, ст. 228, ст. 230 Податкового кодексу України, ст. ст. 1, 28 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», вчинив умисні дії, що виразилися в незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією ж метою, а також збуті незаконно виготовленого пального, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 31.03.2025 уклав з ТОВ «ТРАНСАВТОТРЕЙД» () договір суборенди нежитлового приміщення №31/03-25, відповідно до умов якого Орендар зобов`язується передати, а суборендар прийняти в суборенду групу з нежитлових приміщень загальною площею 15 м2 та майно згідно переліку в Додатку №1 до цього договору, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 31.03.2025, ТОВ «ТРАНСАВТОТРЕЙД» () передало, а ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) прийняв групу з нежитлових приміщень, загальною площею 15 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7, та майно: 1 ємність об`ємом 20 000 куб. м.; 1 ємність об`ємом 27 000 куб. м.; 4 паливно-роздаточні колонки NOVA-2 КЕД-50-0,25-А-1-0,1; будиночок оператора АЗС площею 8,4 м2; 1 сейф; 2 стільці; 2 стаціонарні вогнегасники; 1 електрощитову; 1 метрошток (мірну лінійку); 2 пожежних щита.

Продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, направленого на придбання з метою збуту, зберігання з цією ж метою, а також збут незаконно виготовленого пального, ОСОБА_5 у березні 2025 року (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) шляхом моніторингу мережі «Інтернет» знайшов оголошення про реалізацію пального.

В результаті спілкування з не встановленою у ході досудового розслідування особою, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту підакцизних товарів, а саме - палива, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності спеціальних дозволів (ліцензій), з метою незаконного збагачення, досягнув згоди на придбання пального, а саме: 3 000 л. бензину марки А95, яке буде транспортуватися засобами постачальника за готівкові кошти у сумі 15 000 грн., без відображення таких операцій в бухгалтерському та податковому обліку за ціною, нижчою від ринкової.

Надалі, у достеменно не встановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 18.06.2025 року, відповідно до усної домовленості між ОСОБА_5 та невідомою особою, на територію, обладнану під АЗС, за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7, за допомогою транспортного засобу, належного невстановленій особі, поза встановленими законодавством процедурами контролю та обліку підакцизних товарів, здійснено поставку пального загальним об`ємом 3 000 літрів, легальність походження якого документально не підтверджено, з метою його зберігання для подальшого збуту.

В свою чергу, ОСОБА_5 , переслідуючи мету особистого збагачення, у порушення податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право зберігання, роздрібної та/або оптової торгівлі пальним, будучи обізнаним про факт незаконного виготовлення відповідного пального, забезпечив його зливання до резервуару, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7, де здійснював незаконне зберігання останнього з метою подальшого збуту.

Надалі, ОСОБА_5 , керуючись корисливими мотивами, не зважаючи на відсутність передбачених діючим законодавством дозвільних документів, достовірно знаючи про незаконність походження пального, у достеменно не встановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 18.06.2025 року, здійснив збут попередньо придбаного незаконно виготовленого пального широкому колу кінцевих споживачів за готівкові кошти, загальним об`ємом 1 277 л.

18.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Автопаркова, 7, у наявних на ній ємностях виявлено та у подальшому вилучено, у тому числі, рідину схожу на бензин марки А-95, об`ємом 1 723 л.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, - рідина у наданій на дослідження скляній пляшці являє собою світлі нафтопродукти і за визначеними показниками відноситься до некондиційного «палива альтернативного для бензинових двигунів», однак не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови» та ДСТУ 8696:2016 «Паливо альтернативне для бензинових двигунів».

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні незаконного придбання з метою збуту, зберігання з цією ж метою, а також збуті незаконно виготовленого пального, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України

При цьому, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої сторони: визначили істотні для кримінального провадження обставини, констатовано факт беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні зокрема щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє положення п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, вид покарання, який буде застосований в разі затвердження угоди.

Крім того, як сторона захисту так і сторона обвинувачення щодо укладання угоди, повідомили суд, що їх позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, думку якого підтримали захисник та обвинувачений, в судовому засіданні вважає наявними всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника.

Таким чином, перевіривши угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України; інтересам суспільства; не порушують права, свободи чи інтереси сторін; наявні фактичні підстави для визнання винуватості, при цьому прокурором доведено існування суспільного інтересу щодо забезпечення більш швидкого проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень з метою захисту осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень 00 копійок, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 5088 грн. 96 коп.

Речові докази:

- грошові кошти загальною сумою 14312 грн. 00 коп., папку синього кольору із чорновими записами формату А4 на 9 арк. та фрагментами аркушів паперу із записами в кількості 18 шт.; чорнові записи формату А4 на 27 арк.; чорнові записи у вигляді фрагментів аркушів паперу в кількості 300 шт.; системний блок «Dell» - 1 шт.; договір поставки нафтопродуктів № 18/03-2 від 18.02.2024 на 5 арк.; договір поставки нафтопродуктів № 12/07-1 від 12.07.2023 на 5 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження Київської міської прокуратури - повернути ОСОБА_5 ;

- дизельне пальне в кількості 7350 л, яке передано на відповідальне зберігання ТОВ «ЄВРО АЛЬЯНС ОІЛ» (); відеореєстратор «HIKVISION» Model: DS-7104HGHI-M1, s/n AYO194911; товарний чек від 14.06.2024 на відеореєстратор «HIKVISION» з аркушем паперу із написом логіна та паролю на 2 арк.; градуювальну таблицю на резервуар № 1 на 8 арк., папку швидкозшивач з колібровочними таблицями на 3 арк.; папку швидкозшивач з колібровочними таблицями па 5 арк.; папку швидкозшивач з колібровочними таблицями на 11 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження Київської міської прокуратури - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСАВТОТРЕЙ» ();

- мобільний телефон «Samsung» SM-A127F/DSN, ІМЕІІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який зберігається при матерілах кримінального провадження Київської міської прокуратури - повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

- зразки рідини з резервуару № 1 (сейфпакети №№ 6773044 , 6773043); зразки рідини з резервуару № 3 (сейфпакети №№ 6773045 , 6773046), які зберігаються при матеріалах кримінального провадження Київської міської прокуратури - знищити.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: