Провадження № 11-кп/824/5357/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002483 від 20.09.2016 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 111 КК України до покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, власником якого є ОСОБА_8 ;

початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено обраховувати з дня його фактичного затримання.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20.02.2014 території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, на порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи у місті Севастополі упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

У подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді судді «Ленинского районного суда г. Севастополя» надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до «Федерального Конституційного Закону» РФ № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення у складі РФ нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Так, ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства РФ, перебуваючи у приміщенні так званого «Ленинского районного суда г. Севастополя» на вул. Суворова, 20 у місті Севастополь, діючи в інтересах РФ, керуючись нормами законодавства РФ 12.08.2014 виніс постанову № 5-408/2014 від 12.08.2014 у справі №5-408/2014 про притягнення особи до адміністративної відповідальності; 01.09.2014 виніс постанову № 5-416/2014 у справі № 5-416/2014 про притягнення особи до адміністративної відповідальності; 21.10.2014 виніс постанову № 1-294/2014 у справі № 1-294/2014 про притягнення особи до кримінальної відповідальності; 28.10.2014 виніс постанову № 5-740/2014 у справі № 28.10.2014 про притягнення особи до адміністративної відповідальності, 29.10.2014 виніс постанову № 5-736/2014 від 29.10.2014 у справі № 5-736/2014 про притягнення особи до адміністративної відповідальності, чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до «Федерального Конституційного Закону» РФ № 6-ФКЗ «Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворення у складі РФ нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Своїми діями, які виразилися у наданні допомоги іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - РФ, що призвело до забезпечення функціонування незаконно створених судових органів та посилення заходів тимчасової окупації Кримського півострова, ОСОБА_8 вчинив державну зраду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вказав про незаконність оскаржуваного вироку. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ присутність особи під час здійснення досудового розслідування і під час судового розгляду є правом особи, від якого він може відмовитися, однак така відмова має бути однозначно висловлена, тоді як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що обвинувачений виявляв своє бажання чи небажання особисто брати участь під час досудового розслідування чи судового розгляду, а також будь-які докази того, що він повідомлений про проведене відносно нього досудове розслідування та судовий розгляд. Вказав, що тягар доказування факту передання обвинуваченому повістки несе сторона обвинувачення, при цьому опублікування повістки в ЗМІ не є достатньою гарантією ознайомлення ОСОБА_8 про розгляд справи, а на суд покладається обов`язок перевірити чи дійсно обвинувачений повідомлений, однак суд не обґрунтував відсутність в матеріалах кримінального провадження інформації про обізнаність ОСОБА_8 про висунуте обвинувачення, а також відсутність документів про його відмову від участі в розгляді справи. Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 111 КК України, зазначив, що склад вказаного кримінального правопорушення чітко в законодавстві не окреслений, разом з цим, до недавнього часу в тексті присяги судді не було слів про вірність народу України, а лише про дотримання етичних норм і правил поведінки, а також не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, які не мають прямого зв`язку з поняттям державна зрада відповідно до ст. 111 КК України. Зауважив, що ті дії, які інкримінуються ОСОБА_8 , були здійснені іншими особами, задовго до його призначення на посаду судді РФ 19.12.2014 року. Просив оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Так, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність згоди обвинуваченого на розгляд справи за його відсутності, а також те, що обвинувачений необізнаний з існуючим кримінальним провадженням щодо нього, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, які не ґрунтуються на вимогах закону.

За змістом положень ч. 2 ст. 314, ч. 2 ст. 318, ч. 1 ст. 323, ч. 1 ст. 335 КПК України участь обвинуваченого в судовому засіданні є обов`язковою, а його відсутність допускається тільки у виняткових випадках, передбачених законом, зокрема у разі здійснення кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) (ст. 297-1 КПК України).

Частиною 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, зокрема щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року надано дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні № 0001289 від 26.06.2015 року спеціального досудового розслідування стосовно оголошеного у розшук ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про що зобов`язано прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали, слідчий суддя встановив, що заступником Генерального прокурора України 29.01.2016 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, яке відповідно до вимог ст. 111, 278 КПК України оголошено на офіційному сайті Генеральної прокуратури України, 17.05.2016 року у зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого оголошено розшук підозрюваного, підозрюваний ОСОБА_8 на виклики слідчого більш як два рази не прибув, про причини не повідомив, згідно з повідомленням Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 14.06.2016 року № 2/2/8 - 22047 підозрюваний ОСОБА_8 постійно перебуває на тимчасово окупованій території України - в АР Крим, що давало слідчому судді достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 умисно переховується від слідства та суду на території, яка є тимчасово окупованою територією України, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, який є особливо тяжким, а притягнути ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, а тому слідчий суддя вважав за необхідне надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні (том 1 а.с. 91-92).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, визначено здійснювати в порядку спеціального судового провадження. При цьому, суд першої інстанції також встановив, що наявні підстави для розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого в порядку спеціального судового провадження (in absentia) (том 1 а.с. 100-101).

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_8 перебуває на тимчасово окупованій території АРК Крим, будучи у встановленому законом порядку повідомленим в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та веб-сайті Шевченківського районного суду м. Києва, про існуюче щодо нього кримінальне провадження, а також про дату, час і місце розгляду справи, ухилявся від явки до органу досудового розслідування та суду, оголошений в розшук, про що свідчить постанова слідчого від 17.05.2016 року, колегія суддів вважає, що висновки суду про можливість проведення розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

При цьому, доводи захисника обвинуваченого про те, що опублікування повістки в ЗМІ не є достатньою гарантією ознайомлення ОСОБА_8 про розгляд справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень чинного кримінального процесуального закону, які регулюють питання щодо можливості здійснення судового розгляду за відсутності обвинуваченого, з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (ч. 1 ст. 297-5 КПК України), що підтвердив ККС ВС у постанові 25.04.2024 року у справі № 296/8416/21.

Так само необґрунтованими колегія суддів вважає і твердження захисника про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що обвинувачений виявляв своє бажання чи небажання особисто брати участь під час досудового розслідування чи судового розгляду, оскільки проведення спеціального досудового та судового розгляду не пов`язане з наявністю чи відсутністю відмови обвинуваченого брати участь в розгляді справи, а здійснюється за наявності інших обставин, а саме у разі, якщо у кримінальному провадженні щодо певних категорій кримінальних правопорушень, підозрюваний, переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Щодо посилання захисника на необізнаність ОСОБА_8 з існуючим кримінальним провадженням щодо нього, колегія суддів звертає увагу на те, що, окрім повідомлення у встановленому законом порядку в засобах масової інформації про існуюче щодо нього кримінальне провадження, а також про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_8 , будучи суддею, достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, не може не усвідомлювати, що робота на посаді судді у складі незаконного органу судової влади «Ленинского районного суда г. Севастополя» явно суперечить законам України та може тягнути за собою наявність відкритого щодо нього кримінального провадження.

Крім того, з метою забезпечення права на захист ОСОБА_8 , на виконання п. 8 ч. 2 ст. 52, ч. 3 ст. 323 КПК України для захисту його інтересів призначено захисника, якому в порядку визначеному законом також надсилалися судові виклики та повідомлення, а також забезпечується можливість отримання копій всіх процесуальних документів задля забезпечення принципу змагальності.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що Європейський суд з прав людини допускає можливість проведення заочного кримінального провадження, якщо будуть забезпечені права і свободи, встановлені конвенційними нормами (рішення у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, інші).

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року вказано, що, якщо судове засідання відбувається за відсутності підсудного, це не є само по собі порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не може домогтися ухвалення нового судового рішення щодо обґрунтованості обвинувачення з фактичних та юридичних підстав після того, як воно було реалізовано, якщо не було встановлено, що ця особа відмовилася від права на захист і на явку до суду.

На виконання вищевказаного, чинним КПК України передбачено можливість подання апеляційної скарги обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, і в такому разі суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України (ч. 3 ст. 400 КПК України).

Таким чином, засуджений навіть після закінчення строків на апеляційне/касаційне оскарження не позбавлений права подати скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на оскарження, якщо причини його неявки дійсно виявляться поважними, під час якого він не буде позбавлений можливості ставити питання про усунення порушень, які, на його думку, були допущені під час спеціального досудового розслідування та судового розгляду.

Щодо неправильної, на думку захисника, кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 111 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним як громадянином України умисного діяння на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості України, а саме у наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України суд першої інстанції обґрунтував повно та об`єктивно дослідженими у судовому засіданні і належним чином оціненими та наведеними у вироку доказами, а саме: - указом Президента України від 04.11.2004 № 1367/2004 про призначення ОСОБА_8 на посаду судді Ленінського районного суду м. Севастополя; постановою Верховної Ради України від 09.09.2010 № 2512-VI, про призначення ОСОБА_8 на посаду судді Ленінського районного суду м. Севастополя безстроково; протоколом огляду речей та документів від 26.09.2023 з додатками, відповідно до якого оглянуто вебсайт Вищої ради правосуддя «http://hcj.gov.ua», на якому виявлено текст Рішення Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 № 1121/0/15-17 про звільнення, зокрема, ОСОБА_8 з посади судді Ленінського районного суду м. Севастополя; протоколом огляду речей та документів від 26.09.2023 з додатками, згідно з яким оглянуто вебсайт «http://pravo.gov.ru», на якому виявлено посилання на Федеральний закон РФ від 23.06.2014 № 154-ФЗ «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», відповідно до якого утворено, зокрема, «Ленинский районный суд города Севастополя»; протоколом огляду інтернет-видань від 12.10.2015 з додатками, відповідно до якого оглянуто вебсайт «http://www.sudact.ru», де виявлено судові рішення судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_8 , ухвалені останнім 12.08.2014 (справа № 5-408/2014) та 01.09.2014 (справа № 5-416/2014); протоколом огляду інтернет-видань від 26.09.2023 з додатками, згідно з яким оглянуто вебсайт «http://www.sudact.ru», де виявлено судові рішення судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_8 , ухвалені останнім 29.10.2014 (справа № 5-736/2014), 28.10.2014 (справа № 5-740/2014), 21.10.2014 (справа № 1-294/2014), та 29.09.2014 (справа № 1-321/2014); протоколом огляду від 23.04.2024 з додатками, відповідно до якого оглянуто вебсайт «http://actofact.ru», де виявлено низку судових рішень судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_8 , ухвалені останнім 20-21.10.2014 та 12.09.2014.

За змістом ст. 111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У контексті ст. 111 КК України надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.

Відповідно до встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження ОСОБА_8 , будучи громадянином України та суддею, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією з 20.02.2014 території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, перебуваючи у місті Севастополі упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», та у подальшому, перебуваючи на посаді судді «Ленинского районного суда г. Севастополя» здійснював відправлення правосуддя відповідно до законів РФ.

Здійснення ОСОБА_8 за таких умов «правосуддя» від імені РФ свідчить про забезпечення становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення й функціонування незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України та недопущення контролю української влади на території АР Крим, а відтак надання ним допомоги РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, що вказує на правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 111 КК України.

Доводи захисника про те, що ті дії, які інкримінуються ОСОБА_8 , були здійснені іншими особами, задовго до його призначення на посаду судді РФ 19.12.2014 року, необґрунтовані та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження докази та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 111 КК України.

Інших обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга захисника не містить.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та відсутність підстав для скасування вироку і закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 рокущодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2025 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4