Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1702/2025 Справа № 641/8673/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м.Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Харкова, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02.09.2024 вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова за ч.2 ст.309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1(один) рік,

за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001191 від 09.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № №0001191 від 09.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 09.11.2025 приблизно о 16:00, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_6 , перебував за адресою мешкання: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 . Перебуваючи в одній з кімнат квартири за вищевказаною адресою, в той момент коли ОСОБА_9 лежала на дивані на правому боці, а ОСОБА_6 сидів поряд із нею на дивані та обідав, в цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, обумовлений побутовими суперечками, в ході вказаного конфлікту, у ОСОБА_6 на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник раптовий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не визначеного ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 невизначеного ступеню тяжкості, ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, взяв в ліву руку ніж, який знаходився в кімнаті біля ліжка, розвернувся до потерпілої, яка в цей момент перебувавала в положенні лежачі на правому боці та наніс їй один удар вказаним ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, лівобічний гемопневмоторакс.

Після чого, вказаний конфлікт було зупинено, а ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_10 , щоб остання викликала швидку допомогу та в подальшому потерпілу було доставлено до лікарні.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисному тяжкому тілесному ушкодженню, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області 10.11.2025 за погодженням з прокурором, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Як вказує сторона обвинувачення, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується: Протоколом огляду місця події від 09.11.2025 в період часу з 22:01 по 22:44 за адресою: АДРЕСА_1 ; Постановою про визначення та приєднання до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу; Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.11.2025 в період часу з 23:10 по 23:40;Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 09.11.2025 в період часу з 09:15 по 09:45;Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.07.2025 в період часу з 09:20 по 09:53; Постановою визначення та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів; Протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України від 10.11.2025 в період часу з 00:59 по 01:21 та іншими доказами.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні сторона обвинувачення підтримала подане клопотання, просила про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні просив застосовувати до нього більш м`який запобіжний захід - особисте зобов`язання чи домашній арешт, оскільки має на утриманні матір похилого віку.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 посилався на недоведеність умислу інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкості спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Також захисник вважає, що стороною обвинувачення не підтверджені ризики, що передбачені п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001191 від 09.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 09.11.2025 о 20-00 год. в порядку ст. 208 КПК України та доставлений в приміщення суду в межах 60 годин.

10.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт та бо тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити неможна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88від 23жовтня 1994року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не розпочато, свідки та потерпіла не допитані, а тому існує певна ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілу з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працевлаштований, раніше судимий- відомості про звільнення від кримінальної відповідальності суду не надано, з потерпілою мешкає за однією адресою, у зв`язку з чим може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні.

Суд не може прийняти до уваги посилання захисника відносно обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, за адресою : АДРЕСА_1 , оскільки не надано згоду на це власника житла.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення в сфері проти життя та здоров`я особи, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, який вчинений із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 , не обирати.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, а саме з 20 год.00 хв. 09.11.2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 07 січня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1