Справа № 442/3633/25
Провадження № 1-кп/442/88/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі об`єднане кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000505 від 02.04.2025 та № 0001078 від 18.09.2025 відносно:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимої, востаннє 07.04.2025 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.186 КК України;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м.Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого 26.11.2018 Трускавецьким міським судом Львівської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 02.12.2024,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_4

та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3

та її захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

Указом Президента України №26/2025 від 14 січня 2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4220-ІХ від 15 січня 2025 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України| від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738- IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-ІХ, та Указом від 23 липня - 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року Д № 3891-IX, Указом Президента України №740/2024 від 28 жовтня 2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29 жовтня 2024 року, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 на 90 діб.

Судом визнано доведеним, що 12 березня 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи неподалік фонтану на вул. Л. Українки в місті Дрогобичі, Львівської області, зустріла свою знайому ОСОБА_9 у якої побачила золоту каблучку на пальці лівої руки, яку вирішила умисно, повторно, таємно викрасти в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що її дії не будуть викриті іншими сторонніми особами, перебуваючи неподалік фонтану на вул. Л. Українки в місті Дрогобичі Львівської області, під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_9 та в процесі проведення обряду - гадання на лівій руці, скориставшись тим, що потерпіла перебуває у стані алкогольного сп`яніння, непомітно зняла з пальця лівої руки потерпілої ОСОБА_9 золоту каблучку з декоративним камінням, яке не становить для потерпілої будь-якої матеріальної цінності, 583 проби, загальною вагою 7,46 грам, чистою вагою золота 4,4 грами, вартістю 9749 гривень 87 копійок, та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, 25 березня 2025 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи неподалік магазину «24» на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобич Львівської області, зустріла свого знайомого ОСОБА_10 , у якого побачила мобільний телефон марки «MOTO g54 5G», який вирішила умисно, повторно, таємно викрасти в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що її дії не будуть викриті іншими сторонніми особами, перебуваючи неподалік магазину «24» на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобич Львівської області, під час спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_10 останній передав ОСОБА_3 свій мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, однак отримавши мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка ОСОБА_3 відійшла на декілька метрів від потерпілого, непомітно покинула місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, тим самим вчинила крадіжку належного ОСОБА_10 мобільного телефону «MOTO g54 5G» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) вартістю 6089 гривень 30 копійок, з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 вартістю 75 гривень, прозорого силіконового чохла вартістю 112 гривень, банківської карти AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 виданого на ім`я ОСОБА_10 , чим заподіяла потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6276 гривень 30 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, 25 березня 2025 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи неподалік магазину «24» на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобич Львівської області викрала у потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон «MOTO g54 5G» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора 1ІрАТ«ВФ Україна» НОМЕР_3 , прозорого силіконового чохла та достовірно знаючи, що під чохлом даного мобільного телефону наявне посвідчення водія серії НОМЕР_5 виданого на ім`я ОСОБА_10 та банківської карги AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , виданої на ім`я ОСОБА_10 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15,Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414 та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, яку ОСОБА_11 не повернула, а вирішила викрасти.

У подальшому, реалізуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на викрадення банківської карти, 25.03.2025 ОСОБА_3 не вчинила жодних дій щодо їх повернення власнику, а направилась у невідомому напрямку та розпорядилась нею на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснила викрадення з корисливих мотивів банківської карти AT КБ «ПРИВАТБАНК», яка є офіційним документом та належить ОСОБА_10 , тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, 25 березня 2025 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи неподалік магазину «24» на вулиці Йосипа Левицького в місті Дрогобичі, Львівської області викрала у потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон «МОТО g54 5G» (IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), з вмістом у ньому сім-карти мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , прозорого силіконового чохла та достовірно знаючи, що під чохлом даного мобільного телефону наявна банківська карта AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_10 , та посвідчення водія серії НОМЕР_5 виданого 15.04.2022 ТСЦ № 4642 на ім`я ОСОБА_10 , яке є важливим особистим документом, тим самим незаконно заволоділа шляхом викрадення посвідченням водія та направилась до свого місця проживання, де у подальшому розпорядилась ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснила незаконне заволодіння, шляхом викрадення важливого особистого документа - посвідчення водія, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України.

Окрім цього, судом визнано доведеним, що 17.09.2025 приблизно о 13 год. 55 хв. ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , з метою повторного, відкритого викрадення чужого майна, прийшла до житлового будинку ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізовуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що в будинку перебуває потерпілий ОСОБА_12 , 17.09.2025 приблизно о 23 год. 55 хв., підійшла до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_4 , з метою проникнення до будинку, умисно наніс удар ногою у вікно спальної кімнати, внаслідок чого розбив його, після чого ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 проникли через розбите вікно всередину будинку. Перебуваючи у спальній кімнаті будинку, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що за її діями спостерігає потерпілий ОСОБА_12 , який є інвалідом першої групи та не може чинити їм фізичного опору, не зважаючи на прохання останнього покинути будинок та не брати його майно, у той час, як ОСОБА_4 умисно, відкрито викрав із гаманця потерпілого, який знаходився на полиці у серванті, грошові кошти у сумі 2500 гривень, взяла поліетиленовий пакет, який був в цій же кімнаті біля телевізора, вийшла з ним у коридор будинку, де викрала з холодильника куряче м`ясо вагою 2 кг загальною вартістю 400 гривень та упаковку вареників з картоплею вагою 1 кг вартістю 120 гривень, які склала в поліетиленовий пакет, про що повідомила ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, не реагуючи на численні прохання потерпілого ОСОБА_12 не викрадати його майно, покинула місце вчинення кримінального правопорушення, вийшовши з будинку через вхідні двері та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3020 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Судом також визнано доведеним, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, достовірно знаючи, що в будинку перебуває потерпілий ОСОБА_12 , 17.09.2025 приблизно о 23 год. 55 хв., підійшов до будинку АДРЕСА_4 , де, з метою проникнення в будинок, умисно наніс удар ногою у вікно спальної кімнати, внаслідок чого розбив його, після чого разом з ОСОБА_3 проник через розбите вікно всередину будинку.

Перебуваючи у спальній кімнаті будинку ОСОБА_4 усвідомлюючи, що за його діями спостерігає потерпілий ОСОБА_12 , який є інвалідом першої групи та не може чинити їм фізичного опору, не зважаючи на прохання останнього покинути будинок та не брати його майно, у присутності ОСОБА_3 , умисно, повторно, в умовах воєнного стану, відкрито викрав із гаманця потерпілого, який знаходився на полиці у серванті, грошові кошти у сумі 2500 гривень, а ОСОБА_3 , в цей же час, взяла поліетиленовий пакет, який був в цій же кімнаті біля телевізора, вийшла з ним у коридор будинку, де викрала з холодильника куряче м`ясо вагою 2 кг загальною вартістю 400 гривень та упаковку вареників з картоплею вагою 1 кг вартістю 120 гривень, які склала у зазначений пакет, та повідомила про це ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, не реагуючи на численні прохання потерпілого ОСОБА_12 не викрадати його майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, вийшовши з будинку через вхідні двері та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 3020 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю за обставин, вказаних в обвинувальних актах. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо її не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що дійсно, 17.09.2025 приблизно о 24.00 год., разом з ОСОБА_3 проник через вікно у будинок АДРЕСА_4 . В будинку перебував ОСОБА_12 , який є інвалідом. У серванті він знайшов гаманець ОСОБА_12 і викрав з нього 2500 грн., а ОСОБА_3 в цей час викрала продукти харчування з холодильника, а саме: куряче філе та вареники. У вчиненому щиросердечно розкаюється, просить суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1, ч.3 ст.357, ч.4 ст.186 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за:

-ч.4 ст.185 КК України, оскільки вона здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану (золотої каблучки з декоративним камінням у ОСОБА_9 та мобілього телефону у ОСОБА_10 );

-ч.1 ст.357 КК України, оскільки вона здійснила викрадення з корисливих мотивів банківської карти AT КБ «ПРИВАТБАНК», яка є офіційним документом та належить ОСОБА_10 ;

-за ч.3 ст.357 КК України, оскільки вона здійснила незаконне заволодіння, шляхом викрадення важливого особистого документа - посвідчення водія, яке належить ОСОБА_10 ;

-за ч.4 ст.186 КК України, оскільки вона здійснила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану у потерпілого ОСОБА_12 ..

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, оскільки він здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану у птрепілого ОСОБА_12 .

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинувачених в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченим суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засуджених є їх виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує те, що обвинувачені усвідомлюють про настання наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем свого проживання, є матір`ю двох малолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які відповідно до наказу відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 30.09.2025 взяті на первинний облік, як діти, які залишились без батьківського піклування взяті на облік та на даний час тимчасово влаштовані у КУ ДБ "Оранта" Дрогобицької міської ради, аналізу особи винної як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, частково прийднавши невідбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 року на підставі ч.4 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченою нових злочинів у майбутньому.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується, встановлених судом конкретних обставин події, та доходить до висновку, що останньому слід призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченими нових злочинів у майбутньому.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України та скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді.

Витрати за проведення експертизи у даному кримінальному провадженні стягнути з обвинувачених в дохід держави солідарно.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченим у виді тримання під вартою - залишити до ступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.186 КК України та обрати покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

-за ч.1 ст.357 КК України - у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень;

-за ч.3 ст.357 КК України - у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком і вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 року, остаточно визначити ОСОБА_3 - 5 ( п`ять) років 1 місяць позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені за ч.4 ст.186 КК України та обрати їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати вищезазначене обране покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України та невідбуте покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 07.04.2025 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_3 , тобто з 30.09.2025.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.4 ст.186 КК України та обрати йому покарання у виді 7 ( семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання ОСОБА_4 , тобто з 30.09.2025.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - залишити до вступу вироку в законну силу

Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні (процесуальні витрати), які становлять 73 816 грн. 28 копійок, з яких:

- витрати, пов`язані із проведенням дактилоскопічної експертизи по спеціальності 4.6 «Дактилоскопічні дослідження», висновок експерта №СЕ-19/114- 25/22964-Д від 24.09.2025 - 3565 гривень 60 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта №СЕ-19/109-25/14429-БД від 21.10.2025 - 16119 гривень 81 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта №СЕ-19/109-25/14432-БД від 21.10.2025 - 14138 гривень 61 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта №СЕ-19/109-25/14434-БД від 21.10.2025 - 13231 гривень 76 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта №СЕ-19/109-25/14427-БД від 21.10.2025 - 16119 гривень 81 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта №СЕ-19/109-25/14425-БД від 21.10.2025 - 10640 гривень 75 копійок;

- витрати, пов`язані із проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи по спеціальності 9.5. «Молекулярно-генетичні дослідження» висновок експерта № СЕ-19/109-25/14437-БД від 21.10.2025 - 10640 гривень 75 копійок.

Речові докази:

-Сліди рук на 8ПЛС; змив на ватну паличку з внутрішньої ручки розбитого вікна; змив на ватну паличку з гаманця чорного кольору; змив на ватну паличку з пластикових карт з під сім карт та сім карти; змив на ватну паличку з косметичного олівця та помади - знищити.

-Сумку рожевого кольору, косметичний олівець чорного кольору та помаду з корпусом чорного та бордового кольору; дві карти з під сім-карти з номерами НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 та сім карту з лого «Київстар» та написом « НОМЕР_8 » - повернути власнику - ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_15 від 22.09.2025.

-Мобільний телефон марки «MOTO g54 5G» з абонентським номером НОМЕР_3 в силіконовому прозорому чохлі - повернути власнику ОСОБА_10 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_16 від 04.04.2025.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1