Провадження № 1-кс/201/4760/2025
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 , адвокат), який діє в інтересах ПП «Євроклімат Дніпро», на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПП «Євроклімат Дніпро», у якій адвокат просить, у якій адвокат просить скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) №0001472.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим відкрито кримінальне провадження №0001472 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.185 КК України та проведено досудове розслідування. Зазначає, що представнику потерпілого на електронну пошту надійшла копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) за відсутності складу кримінального правопорушення. Винесена слідчим постанова суперечить ч. 2 ст. 9 КПК України та не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Вказану постанову слідчого вважає незаконною, винесеною за неповноти досудового розслідування, невідповідності висновків слідчого, викладених у постанові, фактичним обставинам кримінального провадження, а також за істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що досудовим слідством не проведені всі можливі слідчі дії, а зазначене рішення слідчого, про закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що «…в ході досудового розслідування встановити особу, яка здійснила дане кримінальне правопорушення не вдалося, що свідчить про відсутність складу злочину…» порушує конституційні права на захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Ухвалою слідчого судді від 06 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та витребувано у відділу поліції №2 Дніпровського районного правління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, Відділ поліції) матеріали кримінального провадження №0001472 від 21 серпня 2024 року.

Адвокат у судовому засіданні доводи скарги підтримав та наполягав на її задоволенні.

Слідчий Відділу поліції в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду скаргу повідомлений належним чином.

У судове засідання, що призначене на 10 листопада 2025 року, Відділ поліції не надав матеріали кримінального провадження №0001472 від 21 серпня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді від 10 листопада 2025 року повторно витребувано матеріали кримінального провадження.

На вимогу слідчого судді було надано матеріали кримінального провадження №0001472 від 21 серпня 2024 року.

Відсутність у судовому засіданні слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Вивчивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження за №0001472 від 21 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 листопада 2025 року кримінальне провадження №0001472 від 21 серпня 2024 року закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановити особу, яка здійснила кримінальне правопорушення не вдалось, що свідчить про відсутність складу.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У відповідності до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч.1 ст. 283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналіз зазначених норм КПК України в їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження повинне ґрунтуватися на всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, бути вмотивованим і в ньому повинно бути відображено, чому визнано, що подія, про яку повідомлялось заявником не мала місце чи що в ній відсутні ознаки складу злочину, а також наведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що в ході досудового розслідування встановити особу, яка здійснила кримінальне правопорушення не вдалось, що свідчить про відсутність складу.

Водночас, текст оскаржуваної постанови не містить посилання на жодні докази, здобуті в ході досудового розслідування, які б дозволили слідчому дійти такого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001472, вбачається, що дійсно слідчим було проведено ряд процесуальних дій для всебічного розслідування кримінального провадження, однак, на думку слідчого судді, слідчим було прийнято рішення про закриття вказаного кримінального правопорушення завчасно без виконання усіх можливих і необхідних слідчих дій, зокрема: не допитано усіх свідків, не виконано вказівки прокурора щодо розгляду клопотання адвоката від 21.08.2024 року тощо.

Указані обставини свідчать про те, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про закриття провадження слідчий не виконав усіх необхідних процесуальних дій для прийняття об`єктивного, неупередженого та належним чином мотивованого рішення. Вказане свідчить про те, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9, 91-94, 110, 284 КПК України.

Відтак, проаналізувавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя робить висновок про те, що слідчим не вжито всіх можливих передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного процесуального рішення. Постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивованих та обґрунтованих висновків щодо відсутності складу кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений можливості надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, з урахуванням наведеного, дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою, доводи скарги не спростовані слідчим в суді, у зв`язку з чим постанова слідчого підлягає скасуванню.

Керуючись ст.117,303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПП «Євроклімат Дніпро», на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 04 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження №0001472 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1