Справа № 632/1605/24
провадження № 1-кп/632/81/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про примирення від 17 вересня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 01 серпня 2024 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бугуруслан Оренбургзької області РФ, громадянки України, має базову середню освіту, офіційно не працевлаштована, розлучена, малолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимою особою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4

потерпілий - ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

До Златопільського міськрайонного суду Харківської області із Златопільського (раніше Первомайського) відділу Лозівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000079 від 01 серпня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час підготовчого судового засідання потерпілим та обвинуваченою було ініційовано питання щодо укладання угоди про примирення.

17 вересня 2025 року під час судового засідання сторонами кримінального провадження суду було надано угоду про примирення від 17 вересня 2025 року, у зв`язку з чим, за клопотанням сторін судом прийнято рішення про зупинення проведення процесуальних дій для розгляду угоди.

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) за таких обставин.

Так, 29 липня 2024 року приблизно о 16 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , яка мала при собі чотири сувенірні купюри номіналом по 1000 гривень, прийшла за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї раптово виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, обвинувачена ОСОБА_4 29 липня 2024 року приблизно о 16 год. 35 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи, що сувенірні купюри номіналом по 1000 гривень не є платіжними засобами на території України, але за зовнішнім виглядом схожі на гривні, скористалася неуважністю ОСОБА_5 та ввела його в оману. Обвинувачена ОСОБА_4 запропонувала провести обмін грошових коштів на загальну суму 4000 грн., надавши під виглядом справжніх грошей чотири сувенірні купюри номіналом по 1000 гривень із написами «сувенір» та «це не гроші». Унаслідок цього ОСОБА_5 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів обвинуваченої ОСОБА_4 і сприймаючи сувенірні купюри як офіційну валюту України, передав їй власні грошові кошти у сумі 4000 грн. (вісім купюр номіналом по 500 грн.). Після цього ОСОБА_4 , заволодівши чужим майном шляхом обману та отримавши реальну можливість розпоряджатися таким майном, залишила місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши отримані від ОСОБА_5 грошові кошти на свою користь і розпорядившись ними на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 4000 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

ІІ. Відомості про укладену угоду про примирення, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

17 вересня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 01 серпня 2024 року, за домовленістю потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 469, 471 КПК України було укладено угоду про примирення.

В угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання підозри (обвинувачення) та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, її відшкодування, узгоджене покарання, згода сторін на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Згідно з цією угодою потерпілий та обвинувачена дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 190 КК України. На час розгляду угоди про примирення обвинуваченою повністю відшкодовано потерпілому завдану майнову шкоду. Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 01 року обмеження волі.

Враховуючи обставини, які характеризують обвинувачену ОСОБА_4 , а саме: добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, раніше не судимої відповідно до вимог ст.89 КК України, сторонами узгоджено застосування до ОСОБА_4 ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався.

Під час судового засідання потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про примирення та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, діям обвинуваченої ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 190 КК України. Прокурор зазначив, що умови угоди щодо узгодженого сторонами покарання, відповідають загальним засадам призначення покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та особу винної, яка відповідно до ст. 89 КК України вважається несудимою особою. Умови угоди про примирення цілком відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. З огляду на зазначене, прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами в угоді міри покарання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов подальшого висновку.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_5 під час розгляду угоди про примирення підтвердив, що укладання угоди було за обопільною домовленістю, він повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, майнова шкода повністю йому відшкодована, надає згоду на призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час розгляду угоди також просила зазначену угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачена визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що її інкримінується. Підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового розслідування. Зокрема, пояснила, що 29 липня 2024 року прийшла у гості до потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі чотири сувенірні купюри номіналом по 1000 гривень. Скориставшись неуважністю ОСОБА_5 та ввівши його в оману, вона запропонувала здійснити розмін грошових коштів на загальну суму 4000 грн., надавши під виглядом справжніх грошей чотири сувенірні купюри номіналом по 1000 гривень із написами «сувенір» та «це не гроші». ОСОБА_5 , нічого не підозрюючи та сприймаючи сувенірні купюри як офіційну валюту України, передав ОСОБА_4 власні грошові кошти у сумі 4000 грн. вісім купюр номіналом по 500 грн. Отриманими коштами вона розпорядилася ними на власний розсуд. Надала згоду на призначення узгодженої міри покарання. У вчиненому щиро кається.

Отже суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Крім того, для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, судом під час проведення розгляду угоди встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Під час судового розгляду, обвинувачена підтвердила обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого її висунуто обвинувачення та які викладені в угоді та обвинувальному акті. Визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення.

Отже, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді про примирення, підтвердження цих обставин обвинуваченою дають суду підстави для висновку про існування фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В угоді зазначено про повне відшкодування майнової шкоди внаслідок вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

Також, в угоді зазначено узгоджене між сторонами покарання, а також щодо надання обвинуваченою згоди на призначення покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначена дата її укладення, угода містить підписи сторін.

Суд погоджується, шо згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , є щире каяття обвинуваченої та добровільне відшкодування завданої майнової шкоди. Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштована, підробіток приносить невеликий та нестабільний дохід, зареєстрована та має місце постійного проживання, осіб похилого віку та неповнолітніх дітей на утриманні немає, не є особою з інвалідністю, відповідно до ст. 89 КК України, вважається не судимою особою, скарг та нарікань від сусідів не надходило.

Отже, аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі, не суперечить положенням Загальної та Особливої частини КК України.

Водночас суд, враховуючи узгоджене сторонами звільнення обвинуваченої від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оцінуючи конкретні обставини справи, що характеризують вчинені діяння, наслідки, які настали, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченою, особу винної, як у загально-соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, доходить висновку щодо можливості виправлення обвинуваченої без відбування покарання реально, тобто із призначенням останній покарання із застосуванням ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання із випробуванням на строк, достатній для того, щоб вона довила своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання. Також суд вважає необхідним покласти на обвинувачену такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченою відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Суд не встановив наявність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

IV. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про примирення, укладену 17 вересня 2025 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2. ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

паперові фрагменти у кількості чотирьох штук із двостороннім кольоровим друком у вигляді грошових коштів номіналом по одній тисячі гривень, з написами: на передньому боці у верхньому лівому куті «Це не гроші», на зворотному боці в нижній частині «СУВЕНІР» червоного кольору, а також з крайньої правої сторони вертикальний напис «СУВЕНІР» чорного кольору, що знаходяться у пакеті № СКІ1078481 залишити в матеріалах справи ;

паперові фрагменти у кількості двох штук із двостороннім кольоровим друком у вигляді грошових коштів номіналом по одній тисячі гривень, з написами: на передньому боці у верхньому лівому куті «Це не гроші», на зворотному боці в нижній частині «СУВЕНІР» червоного кольору, а також з крайньої правої сторони вертикальний напис «СУВЕНІР» чорного кольору, що знаходяться у пакеті № СЕСІЇ078484 залишити в матеріалах справи.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1