Рівненський апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 569/13390/24

Провадження № 11-сс/4815/18/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002088 від 08.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209, ч.3 ст.357, ч.3, ч.4 ст.358, ч.1 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 12 лютого 2026 року. Одночасно визначено підозрюваній альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 1 000 000 грн. та в разі її внесення покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17 грудня 2025 року, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням надмірного розміру застави є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В доповненні до апеляційної скарги захисник зазначає, що матеріали, на які посилається сторона обвинувачення як на докази причетності, є суперечливими та не містять беззаперечних відомостей, які б вказували на ОСОБА_6 як на суб`єкта кримінального правопорушення, тому вважає, що фактично обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах. Наголошує, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України не є доведеною, оскільки викладені в ній дані не відповідають дійсності у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 допомагала вказаним особам похилого віку, так як інших осіб, хто б міг це зробити, не було. Доводить, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу формально здійснено покликання на існування ризиків, якими керується слідчий, не наведено належного обґрунтування ймовірності існування таких та не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Зауважує, що у підозрюваної протягом останніх років померли двоє синів, її чоловік мобілізований до лав ЗСУ та перебуває на військовій службі з 07 серпня 2023 року по теперішній час, крім того в ОСОБА_6 незадовільний стан здоров`я, вона має низку тяжких захворювань та їй складно обслуговувати себе в побуті, а тим більше у місцях позбавлення волі, тому вона потребує періодичного лікування. Кріс того вона має доньку, яка також проходить лікування та потребує сторонньої допомоги. Також захисник наголошує на тому, що встановлений розмір застави є надміру обтяжливим для підозрюваної, оскільки будь-яких виняткових випадків, які б викликали необхідність визначення застави в такому неспівмірному розмірі немає.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваної та її захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_6 інкримінується вчинення з серпня 2019 року до липня 2020 року у м. Львів кримінальних правопорушень, які полягали у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому у особливо великих розмірах та завідомо неправдивих показаннях свідка.

12.12.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.1 ст.384 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, підозра у яких їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і апеляційний суд. З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді протоколів допитів потерпілих, свідків та інших наданих суду документів.

Сукупність матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. З огляду на викладене доводи захисника про недоведеність підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , є невмотивованими.

Також, при розгляді клопотання слідчого на предмет наявності ризиків слідчий суддя встановив, а колегія суддів погоджується, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній в разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпечності злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , конкретні обставини провадження, дані про особу підозрюваної, а також інші обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Зокрема колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про доведеність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів останній загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі. І хоч тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеними є й ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні шахрайства в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а на даний час не встановлено весь механізм вчинення злочину, не встановлено також і всіх інших учасників вказаної групи осіб, а тому, існує ризик того, що підозрювана знищить, сховає або спотворить інші речі та документи, які мають відношення до вчинення кримінального правопорушення. Такими речами і документами є чорнові записи, грошові кошти отримані злочинним шляхом, печатки та банківські картки тощо; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки.

Також, в разі обрання підозрюваній запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, реальним є ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочини, в яких остання наразі підозрюється, оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 є особою пенсійного віку, постійних доходів не має, тому є підстави вважати, що зайняття злочинною діяльністю є основним джерелом прибутку для неї. При цьому, прокурор під час апеляційного розгляду зазначила про 14 встановлених епізодів заволодіння чужим майном у м. Львів, а також наявність інших епізодів, у яких використана та сама схема заволодіння чужим майном, що свідчить про системність, повторюваність та продуманість її протиправної поведінки.

Таким чином слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку на підставі повного та всебічного дослідження наданих органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 ..

Посилання захисника про те, що підозрювана має доньку, яка потребує сторонньої допомоги, сама теж має незадовільний стан здоров`я та потребує періодичного лікування, враховуючи характер кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється та обставини їх вчинення, зокрема пов`язані з заволодінням чужим майном шляхом обману, вчиненому у особливо великих розмірах, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані, які б вказували про неможливість утримання її під вартою, а надання медичної допомоги можливе в місцях тимчасового утримання, яке здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 р. №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах слідчого ізолятору (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво слідчого ізолятору забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків слідчого судді, оскільки стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру, а остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Разом з тим, при постановленні ухвали судом першої інстанції, з врахуванням даних про особу підозрюваної, обставини інкримінованого правопорушення та розмір суми, в заволодінні якої вона підозрюється 2 192 500, 64 грн., врахувавши вимоги ч.3 ст.183 КПК України та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 1 000 000 грн., яка достатньою мірою гарантувала б виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та була би достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим судом ризикам.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002088 від 08.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209, ч.3 ст.357, ч.3, ч.4 ст.358, ч.1 ст.384 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3