Справа № 215/7041/24
УХВАЛА
29 вересня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
Ухвалою від 05.08.2025 обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту (цілодобового) відносно обвинуваченої ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання.
Обвинувачена ОСОБА_5 не заперечувала проти клопотання прокурора, але просила застосувати до неї домашній арешт у нічний час для надання можливості працевлаштуватися.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію своєї підзахисної, зазначивши, що остання виконує обов`язки, покладені на неї судом, спілкується зі своїми дітьми по телефону, і їй необхідно влаштуватись на роботу, щоб утримувати себе та своїх дітей, тому просить застосувати до неї домашній арешт на певний час доби.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно з частинами 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою від 18.06.2025 змінено обвинуваченій ОСОБА_5 раніше застосований до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (цілодобового) строком до двох місяців, по 16 серпня 2025 року включно. Ухвалою від 05.08.2025 обвинуваченій ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. На підставі частини 5 статті 194 КПК України покладено на ОСОБА_5 наступні процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; цілодобово не залишати місце проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Наразі строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту спливає.
Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, його зміни чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Суд на стадії судового розгляду не здійснює оцінку обґрунтованості підозри, оскільки її обґрунтованість вже була визнана при застосуванні до обвинуваченої на стадії досудового розслідування запобіжного заходу.
Тому в контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само оцінює обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни запобіжного заходу на стадії судового розгляду.
При вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченій запобіжного заходу, суд враховує, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Суд враховує характер висунутого обвинувачення та поряд із цим не може залишити поза увагою те, що ОСОБА_5 має місце проживання у місті Кривому Розі та малолітніх дітей.
Ризик втечі обвинуваченої не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.
Статтею 181 КПК визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, що виконується в умовах житла особи.
Суд враховує, що ризик ухилення від суду не припинив своє існування, проте суттєво зменшився.
Обвинувачена виконує зобов`язання, покладені на неї ухвалою про зміну запобіжного заходу, зокрема не ігнорує судові засідання, відомості щодо порушення покладених на неї обов`язків, відсутні.
Ризик впливу на інших обвинувачених зведено до мінімуму шляхом заборони спілкування з ними, як одного з обов`язків, визначеного у ч. 5 ст. 194 КПК України. До суду не надходили повідомлення, що обвинувачена намагалась чинити тиск на інших обвинувачених у кримінальному провадженні.
Ризик вчинити інше правопорушення (кримінальне) прокурором не доведено.
Також прокурор у своєму клопотанні вкотре зазначає про наявність ризиків, визначених пунктом 2 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проте, належних доводів та обґрунтування, що ступінь цих ризиків порівняно з початковим етапом судового розгляду залишилась незмінною, клопотання не містить.
Таким чином, доводи прокурора про те, що обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є припущеннями, яке не підтверджено жодними фактами.
З цих підстав, суд констатує відсутність вказаного ризику, оскільки судовий розгляд вже розпочато і органом досудового розслідування зібрано докази, які на думку сторони обвинувачення, підтверджують винуватість ОСОБА_5 , вони судом досліджені та долучені до матеріалів справи.
Враховуючи встановлені обставини та особу обвинуваченої, позицію сторони захисту, наявні достатні підстави вважати, що ризик, на який посилається сторона обвинувачення, зокрема, можливого переховування від суду зменшився з моменту застосування найсуворішого запобіжного заходу, але на даний час продовжує існувати.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_5 була звільнена з під варти у червні 2025 року, але з моменту зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт від обвинуваченої та від сторони захисту не надходило клопотань про дозвіл на залишення їй місця проживання для працевлаштування.
Крім того, ані обвинувачена, ані її захисник не подали суду довідок від потенційних роботодавців, які б гарантували офіційне працевлаштування ОСОБА_5 ..
За час перебування під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_5 не зверталась до суду із заявами про отримання дозволів залишати житло з метою офіційного працевлаштування чи відвідування центру зайнятості для працевлаштування.
Крім того, обвинувачена не позбавлена права укласти цивільно-правовий договір на виконання робіт чи надання послуг. Проте, такі відомості сторона захисту суду не надала.
Також суд звертає увагу, що обвинувачена, навіть перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті не позбавлена можливості шукати роботу. ОСОБА_5 має можливість зареєструватись через портал "ДіЯ" або персональний кабінет на порталі Державної служби зайнятості через КЕП або BankID, заповнити в онлайн режимі заяву із додаванням необхідних документів на отримання статусу або поновлення безробітного та на призначення виплати допомоги по безробіттю, а так само й скористатися послугами працевлаштування.
Цілодобовий домашній арешт не порушує права обвинуваченої на працю, а та обставина що вона не вживає усіх можливих заходів для працевлаштування не є підставою для зміни умов запобіжного заходу.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_5 буде достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобігання ризику переховування і можливого впливу на інших обвинувачених.
Таким чином, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до двох місяців.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 350, 370, 372, 376 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (цілодобового) строком до двох місяців, а саме по 27 листопада 2025 року включно.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду цілодобово на період з 29 вересня 2025 року по 27 листопада 2025 року включно, за виключенням випадків необхідності слідувати до укриття під час оголошення повітряної тривоги, відвідування закладів охорони здоров`я (лікарень) з метою отримання медичної допомоги, а також аптек та магазинів для придбання ліків, продуктів харчування, необхідних товарів для забезпечення потреб життєдіяльності.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 наступні процесуальні обов`язки відповідно до ч.5 статті 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до суду у визначений ним час;
2) цілодобово не залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
3) утримуватись від спілкування із іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;
4) здати, у разі наявності, на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5) носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на Відділення поліції №5 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у справі.
Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченої, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити обвинуваченій, що в разі невиконання покладених ухвалою суду обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя