Провадження № 1-кс/946/2494/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 06.05.2025 у період часу з 10:00 годин по 14:06 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на озері Катлабух неподалік с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, на човнах: бортовий реєстраційний номер ЯОД 06-30 з мотором «Yamaha 60» та бортовий реєстраційний номер ЯОД 06-43 з мотором «Suzuki 225», не маючи дозволу на право здійснення любительського та спортивного рибальства, в порушення «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700 з метою незаконного лову водних біоресурсів, прибули до озера Катлабух неподалік причалу №22 с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, та всупереч вимогам Розділу IV ч. 1 п. 1 зазначених правил, згідно яких: «...забороняється лов водних живих ресурсів сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову), за винятком раколовок конструкції «хапка», підсак та ручних драг, встановлених цими Правилами розмірів,...», умисно здійснювали лов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову тралом, внаслідок чого незаконно виловили наступні біоресурси: лящ 557 одиниці; карась 96 одиниць, товстолоб 34 одиниці, судак 20 одиниць, білий амур 2 одиниці, щука 2 одиниці, білизна 1 одиниця, чехоня 1 одиниця, сазан 1 одиниця, під час заборони на вилов водних біоресурсів у зв`язку із їх нерестом, тобто незаконно займався рибним промислом, чим порушив п.п 1, ч. 1 Розділу IV «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700.

Внаслідок незаконного добування водних біоресурсів на озері Катлабух, завдано екологічної істотної шкоди навколишньому природному середовищу (державі) в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області у розмірі 1 268 849 гривень.

Потерпілою стороною - Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській областіпред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Ціна позову 1 268 849 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у власності:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

- FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., д.н.з. НОМЕР_2 ;

- САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., д.н.з. НОМЕР_3 ;

- КРД 050105, 2011р., д.н.з. НОМЕР_4 .

Крім того, встановити майно ОСОБА_5 не представилось можливим.

Метою арешту вилученого майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Отже, на теперішній час орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що невід`ємною процесуальною дією по вказаному кримінальному провадженню з метою забезпечення цивільного позову є накладення арешту на:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

- FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., д.н.з. НОМЕР_2 ;

- САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., д.н.з. НОМЕР_3 ;

- КРД 050105, 2011р., д.н.з. НОМЕР_4 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна вартість нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1 80162 гривні;

Згідно договору купівлі-продажу 5145/2023/36551010 транспортного засобу FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 ціна транспортного засобу складає 65700 гривень.

Згідно огляду сайтів продажу автомобілі у мережі Інтернет, встановлено, що:

- середня вартість ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., становить 138 360 гривень;

- середня вартість САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., становить 44 500 гривень;

- середня вартість КРД 050105, 2011р., становить 30 500 гривень.

Загальна вартість майна, що належить ОСОБА_4 становить 359 222 гривень, що не перевищує розміру завданого збитку.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза переоформлення вищезазначених об`єктів майна на інших осіб, продажу, перепродажу, розгляд даного клопотання прошу проводити без виклику особи, у володінні якої вказані об`єкти майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, дізнавач просить розглянути клопотання про арешт майна без виклику власника майна ОСОБА_4 .

Дізнавач та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, у клопотанні просили провести розгляд справи без їх участі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

З положень ст. 2 КПК України вбачається, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачається, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000129 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України.

Потерпілою стороною - Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській областіпред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Ціна позову 1 268 849 гривень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 має у власності:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

- FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., д.н.з. НОМЕР_2 ;

- САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., д.н.з. НОМЕР_3 ;

- КРД 050105, 2011р., д.н.з. НОМЕР_4 .

Крім того, встановити майно ОСОБА_5 представилось можливим.

Метою арешту вилученого майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна вартість нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1 80162 гривні;

Згідно договору купівлі-продажу 5145/2023/36551010 транспортного засобу FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 , який належить

ОСОБА_4 ціна транспортного засобу складає 65700 гривень.

Згідно огляду сайтів продажу автомобілі у мережі Інтернет, встановлено, що:

- середня вартість ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., становить 138 360 гривень;

- середня вартість САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., становить 44 500 гривень;

- середня вартість КРД 050105, 2011р., становить 30 500 гривень.

Загальна вартість майна, що належить ОСОБА_4 становить 359 222 гривень, що не перевищує розміру завданого збитку.

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

На думку слідчого судді, клопотання підлягає задоволенню саме в частині накладення арешту на вказане майно із забороною відчуження (без заборони власнику або користувачу вказаного майна зберігати та використовувати його).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання в цій частині задовольнити.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на все наявне майно, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,шляхом заборони його розпорядження та заборони його відчуження, в тому числі на:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , частка 1/1;

- транспортний засіб FORD TRANSIT, 1995 р., д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ПГМФ 8915 для перевезення човнів, 2017р., д.н.з. НОМЕР_2 ;

- САНТЕЙ 750-331 ПР-ЛЕГКОВИЙ-В, 2019 р., д.н.з. НОМЕР_3 ;

- КРД 050105, 2011р., д.н.з. НОМЕР_4 , в частині заборони відчуження (без заборони власнику або користувачу зберігати та використовувати вказане майно).

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1