Справа № 442/5821/25
Провадження № 1-в/442/301/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ ДВК-40 ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 31.07.2025 надійшло вказане клопотання засудженого ОСОБА_2 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такого, що довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримав, просить його задоволити. Засуджений зазначив, що за час відбуття покарання він жодного разу не порушував умов його відбуття, 29.09.2025 отримав заохочення, став на шлях виправлення. Був працевлаштований в установі, проте, у зв`язку зі скороченням здійснює роботи з благоустрою.

Представник адміністрації та прокурор заперечують щодо задоволення клопотання, вважають таке передчасним, оскільки передумовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, чого в даному судовому розгляді не встановлено. А відтак, оскільки засуджений, хоч і отримав одне заохочення, у них відсутнє переконання, що засуджений довів своє виправлення.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, відповідно до вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 08.08.2024, який набрав законної сили 26.11.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Даний вирок залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду в справі №443/1277/24 від 26.11.2024.

Початок строку покарання 07.01.2025, кінець строку 07.01.2026. Невідбутий строк 3 місяці 8 днів.

Отже, ОСОБА_2 засуджено за вчинення ним нетяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як половину строку покарання.

Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше половини строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний нетяжкий злочин. Застосування умовно - дострокового звільнення є можливим, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 08.08.2025 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_2 з 07.01.2025 знаходиться в місцях позбавлення, а з 12.03.2025 відбуває покарання в ДУ ДВК-40. За час відбування покарання заохочувався (згідно наданої захисником засудженого виписки з наказу від 29.09.2025), до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не працевлаштований у зв`язку з відсутністю в УВП такої можливості. Результати реалізації заходів індивідуальної програми виконані не повністю. Бажає змінити своє життя, проте це бажання має поодинокий несистемний характер. Усвідомлює, що потребує змін, але нічого для цього не робить. Оцінений як такий, що не довів свого виправлення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства середній. Крім цього, засуджений мінімізує наслідки вчиненого правопорушення, заперечує серйозність своїх дій.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, та, що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин, незважаючи на отримане не напередодні розгляду справи заохочення, суд доходить до висновку, що засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_2 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_2 , якого засуджено за нетяжкий злочин, у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 537 ч. 1 п. 2 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 30.09.2025.

Головуюча суддя ОСОБА_1