Справа № 439/2359/25
Провадження №1-кс/439/5/26
У Х В А Л А

про розгляд клопотання

про продовження запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

07 січня 2026 року м. Броди

Слідчий суддя Бродівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , із участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора: начальника Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 10 листопада 2025 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Броди, Бродівського (зараз - Золочівського) району, Львівської області, українця, громадянина України, особа без інвалідності, який на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, не є особою, стосовно якої згідно ст.480 КПК України застосовується особливий порядок кримінального провадження, зокрема не є депутатом, а також не є нотаріусом, адвокатом чи військовослужбовцем, із середньою освітою, одружений, не працюючого, у якого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб або осіб похилого віку чи осіб з інвалідністю немає, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в:

05 січня 2026 року до слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області надійшло клопотання прокурора, у якому просить продовжити застосування запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів щодо підозрюваного ОСОБА_4 , без визначення застави, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 10 листопада 2025 року.

Необхідність задоволення даного клопотання прокурор мотивує тим, що 10 листопада 2025 року о 16-й годині 11 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий в порядку ст.208 КПК України.

01 січня 2026 року досудове розслідування кримінального провадження №0000374 від 10 листопада 2025 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України завершено та відповідно до вимог ст.283 КПК України для розгляду по суті в Бродівський районний суд Львівської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 . Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 отримано Бродівським районним судом Львівської області 02.01.2026.

Прокурор наголошує, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням достовірно досудовим розслідуванням день третьої декади вересня 2025 року, у другій половині дня на території гаражного масиву біля вулиці Зелена міста Броди Золочівського району Львівської області, у руїнах поваленої споруди автомобільного гаражу виявив ручну осколкову гранату Ф-1, яку шляхом привласнення знайденого незаконно придбав та переслідуючи мету мати бойовий припас з метою подальшого його використання і не маючи ні дійсного, ні уявного права на зберігання бойових припасів, у порушення вимог п.п. 3, 4 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 12.10.1992 (із змінами) та п. 2.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (із змінами), незаконно переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де заховав у стосі дошок і яку почав зберігати без передбаченого законом дозволу, до 10.11.2025 року, тобто до моменту її застосування за адресою: АДРЕСА_1 , куди незаконно переніс при собі.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні, зберіганні та придбані бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того прокурор зазначив, що в подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 10.11.2025 року близько 14 години 20 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_6 перебували на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_6 , способом, небезпечним для життя багатьох осіб, який в свою чергу з метою уникнення подальшого розвитку конфлікту залишав місце виникнення сварки. В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, навздогін потерпілому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з мотивів особистої неприязні до потерпілого ОСОБА_6 , виниклої на фоні раптового конфлікту та будучи ображеним на нього за раніше нанесену образу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, дістав з кишені верхнього одягу, в який був одягнений, заготовлений раніше бойовий припас, а саме осколкову ручну гранату Ф-1, та тримаючи її в руці, знаходячись на відстані близько 5 м від потерпілого ОСОБА_6 привів у дію вищевказаний бойовий припас, відірвавши запобіжну чеку від підривача осколкової ручної гранати Ф-1 та кинув приведений в дію вказаний бойовий припас приблизно за 3 метри від місця знаходження потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого вищевказаний бойовий припас здетонував та стався вибух. Відтак ОСОБА_7 реалізуючи свій прямий умисел на умисне вбивство ОСОБА_6 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_6 будучи діючим військовослужбовцем ЗСУ та виявивши ознаки застосування щодо нього бойового припасу, розуміючи можливі наслідки його застосування, уникаючи ураження уламками бойового припасу стрибнув вперед, впав обличчям донизу та заховався за земляним насипом, у зв`язку із чим уламки утворені внаслідок вибуху тілесних ушкоджень йому не спричинили.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненого небезпечним способом для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор наголошує, що доказами, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, є:

- протокол огляду місця події від 10 листопада 2025 року, згідно якого вбачається, що місцем події є територія господарства за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглої ділянки вулиці, де виявлено шапку зеленого кольору із чорною підкладкою; епіцентр вибуху та 45 металевих уламків різних розмірів, різних форм; запобіжний важіль УЗРГМ із маркуваннями «НОМЕР_4» та маркуванням «НОМЕР_3»; два чоловічих черевики, темних кольорів; полімерний пакет білого кольору з написом «Fashion Times» та із устілкою із взуття у ньому та додатками до нього.

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 10.11.2025 року згідно якого вбачається, що він особисто був знайомим із ОСОБА_4 з 2014 року. В середині вересня 2025 року спілкувався із ним на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , під час робіт по будівництву автомобільного гаражу. Після чого, як стало відомо потерпілому від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із товаришем ОСОБА_10 почали користуватися належним потерпілому будівельним інструментом під час ремонтних робіт у сусідки, через що він неодноразово звертав увагу на те, що без його дозволу інструмент не брали. 10.11.2025 близько 11.00 год. ОСОБА_10 приніс лише перфоратор, після чого близько 12.00 год. до будови гаражу, де знаходився потерпілий ОСОБА_6 прийшов ОСОБА_4 , з котрим відбувся словесний конфлікт, котрий переріс в штовханину, після чого він пішов. В подальшому ОСОБА_4 прийшов на це ж місце близько 14.15 год. Знову відбулося з`ясування відносин, конфлікт, в ході чого ОСОБА_4 витяг з одягу гранату Ф-1, запитав: «Що, кинути?». Потерпілий почувши звук висмикування чеки та звук її падіння на землю стрибнув вбік і впав за земляний насип. Після чого за секунду - дві відбувся вибух. Тоді потерпілий виявив, що ОСОБА_4 уже за межами подвір`я та втікає.

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 11 листопада 2025 року, з якого слідує, що 10.11.2025 після обіду, часу не пригадує, до неї прийшов сусід ОСОБА_12 , він під час спілкування розповів, що мав попередньо конфлікт із військовим, що його бив і що після конфлікту пішов додому, взяв гранату та кинув її у військового. Вона ж в той час пригадала, що раніше чула звук вибуху, але тоді не знала, що вибухнула граната.

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.11.2025, з якого слідує, що попередньо у неї вдома працювало двоє чоловіків, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які перед тим раніше допомагали сусіду ОСОБА_8 по будівництву. Вони ж були у неї 10.11.2025 зранку і ремонтували комин. Близько 11.00 год. прийшов ОСОБА_14 , котрий влаштував сварку через те, що ОСОБА_12 і ОСОБА_10 не повернули його інструмент, забрав і пішов звідти. Згодом пішли ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Близько 14.20 год. вона чула звук вибуху.

- протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 11.11.2025, з якого слідує, що він товаришує із ОСОБА_4 тривалий час, крайнім часом разом працювали на різних приватних будівництвах. 10.11.2025 близько 10.00 год. він із ОСОБА_4 пішли до жінки по вул. Львівська ремонтувати комин у будинку. В подальшому близько 11.00 год. відбувся конфлікт з чоловіком по імені ОСОБА_16 через те, що вони брали його інструмент без його дозволу. Згодом ОСОБА_9 сказав, що мав із ОСОБА_17 конфлікт в ході якого він його кинув на землю і що йому не пробачить цього. І за деякий час він пішов до себе додому. Згодом він дізнався, що ОСОБА_4 кинув у ОСОБА_16 гранату.

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.11.2025 відносно ОСОБА_4 , відповідно до якого останній перебував в стані алкогольного сп`яніння без ушкоджень.

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.11.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України о 16 годин 11 хвилин 10 листопада 2025 року, і під час проведеного особистого обшуку було вилучено мобільний телефон мобільний телефон марки «Samsung» із ідентифікуючими ознаками ІМЕІ: НОМЕР_1 , в гумовому чохлі та сім-картою оператора мобільного зв`язку із абонентським номером НОМЕР_2 .

Прокурор акцентує, що 12 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2026 року включно.

Метою продовження застосовуваного до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які з моменту обрання такого не зменшились та на даний час продовжують існувати, а саме:

-обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115 КК України з урахуванням вимог ч.3, 4 ст.68 КК України загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк десяти років та не передбачено альтернативи можливості застосування до такого звільнення від відбування покарання з випробуванням та за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, і тому не виключено, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення та/або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких обґрунтовано обвинувачений, оскільки обвинувачений не працює та не має постійного джерела доходів, має міцні соціальні зв`язки, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків, спеціалістів, експертів у даному кримінальному провадженні так як такі ще в ході судового розгляду не допитувались;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад ігнорувати повістки слідчого, прокурора, слідчого судді/суду для проведення слідчих дій.

Тому при оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла таких висновків:

-наявні докази вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

-тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115 КК України з урахуванням вимог ч.ч.3, 4 ст.68 КК України, а саме такому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк 10 років, та не передбачено альтернативи можливості застосування до такого звільнення від відбування покарання з випробуванням;

-що вік і стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 дозволяють утриманню такого в слідчому ізоляторі, будь-яких даних, які б перешкоджали такому утриманню відсутні;

-обвинувачений ОСОБА_4 не працює, не має постійного джерела доходів, особа без інвалідності, має міцні соціальні зв`язки, одружений, такий, що не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб чи осіб похилого віку, має постійне місце проживання, раніше не судимий.Слідчий вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжних захід у виді тримання під вартою без можливості внесення застави.

З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки, очевидно не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, в обґрунтування пояснив, що обмеження конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень. Частиною 6 статті 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті. 02 січня 2026 року відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Бродівського районного суду Львівської області призначення судді або колегії суддів не відбулося, відтак Бродівським районним судом Львівської області підготовлено подання до Львівського апеляційного суду про направлення до іншого суду для розгляду по суті обвинувального акта відносно ОСОБА_4 . Вказане має наслідком неможливість проведення підготовчого судового засідання Бродівським районним судом Львівської області до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою від 12.11.2025, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 визначено до 08.01.2026(включно). Тому просить клопотання задовільнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечують проти задоволення даного клопотання. Вважають, що запобігти ризикам зможе більш м`який запобіжний захід.

Захисник зазначив, що тяжкість вчиненого злочину не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, дане клопотання не містить жодних доказів ймовірних ризиків перешкоджання правосуддю. Також слідчим не наведено жодного доводу, щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. У підозрюваного є зареєстроване місце проживання, наявні міцні соціальні зв`язки. Підозрюваний не оспорює вчинене та готовий на співпрацю зі слідством. З огляду на зазначене, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що клопотання є підставним і підлягає до задоволення з таких підстав.

Нормативними вимогами частини 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За змістом частини 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У свою чергу вимогами пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Імперативними положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Нормою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 10 листопада 2025 року.

Також слідчим суддею встановлено, що 10 листопада 2025 року о 16-й годині 11 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затриманий в порядку ст.208 Кримінального процесуального кодексу України.

11 листопада 2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15- п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

У подальшому, 12 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2026 року включно.

Слідчий суддя звертає увагу, що 01 січня 2026 року досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000374 від 10 листопада 2025 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України завершено та для розгляду по суті в Бродівський районний суд Львівської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 . Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 отримано Бродівським районним судом Львівської області 02 січня 2026 року.

02 січня 2026 року відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Бродівського районного суду Львівської області призначення судді або колегії суддів не відбулося, відтак Бродівським районним судом Львівської області підготовлено подання до Львівського апеляційного суду про визначення іншого суду для розгляду по суті обвинувального акта відносно ОСОБА_4 .

Строк запобіжного заходу визначеного ОСОБА_4 відповідно до ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 12 листопада 2025 року закінчується 08 січня 2026 року, а у відповідності до частини 6 статті 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження і розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Враховуючи, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який обраний ОСОБА_4 , закінчиться до проведення підготовчого судового засідання у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, а також, враховуючи, що прокурор звернувся із клопотання про продовження запобіжного заходу за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне не розглянути та вирішити клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні, зберіганні та придбані бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненого небезпечним способом для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115 КК України

Надані слідчому судді докази дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - п.5 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Метою продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. А саме: ризик, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування. Позаяк ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні як тяжкого, так і особливо тяжкого злочину. Відтак, у випадку визнання винним ОСОБА_4 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Також слідчий суддя зважає на те, що намагаючись уникнути можливого покарання, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати (чинити тиск) на потерпілого, свідків та експертів, які ще судом не допитані на стадії судового провадження. Такі дії обвинувачений може вчиняти власними діями, так за допомогою третіх осіб.

За таких обставин, суд, враховуючі доводи прокурора, вважає обґрунтованим наявність ризиків, передбачених пункту 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчим суддею встановлено, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до такого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ОСОБА_4 має слабкі соціальні зв`язки, не має джерела постійного доходу (не має постійного місця роботи). Застосування запобіжного заходу, який є найбільш суворим видом (тримання під вартою), враховуючи обставини справи, на даному етапі, є виправданим. Позаяк існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Обставин, передбачених частиною 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не має.

Перевіряючи обґрунтованість наданого прокурором клопотання, підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Прокурором в судовому засіданні доведено, що необхідність в продовженні строку запобіжного заходу з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Відтак, наявні усі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

За правилами частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Нормативними правилами пункту 5 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кримінального процесуального кодексу України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Нормативними правилами пункту 5 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кримінального процесуального кодексу України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи обставини справи та тяжкість правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , слідчий суддя не вважає за доцільне визначати розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою .

Враховуючи наведене, слідчий суддя керуючись статтями 177, 181-182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Клопотання начальника Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 березня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1