Провадження № 1-кп/161/445/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 26 січня 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001524 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Луцька, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, з визначенням розміру застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В судовому засіданні захисник заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, зазначає наступне.

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст 185 КК України.

Ухвалою суду від 14.01.2026 року ОСОБА_5 у зв`язку із неявками на судові засідання було оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

26.01.2026 року ОСОБА_5 було затримано та 26.01.2026 року доставлено до суду для розгляду клопотання про тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. (ч. 1 ст 191 КПК України).

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Враховуючи, наведені прокурором у клопотанні ризики, відповідно до ст. 177 КПК України, суд вважає, що тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, втім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи докази надані сторонами, з метою забезпечення належного проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження, явки даної особи для надання в судові засідання тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 20-00 години до 07-00 години за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до прокурора та суду; не відлучатися з місця свого проживання у визначений судом період часу без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 20-00 години до 07-00 години за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, з 26.01.2026 року по 26.03.2026 року включно, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за викликом до прокурора та суду;

-не відлучатися з місця свого проживання у визначений судом період часу без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 26.03.2026 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно, після її проголошення.

Суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1