ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/95/26 Справа № 211/1612/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність слідчого про неповернення тимчасово вилученого майна,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що заявник ОСОБА_6 не підтвердила письмовими доказами, що проведений обшук був саме в його кіоску і вилучені речі та грошові кошти належать саме їй. Крім того, ОСОБА_6 не підтвердила, що саме на її речі був накладений арешт.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Вважає, що слідчий суддя прийшов до хибного висновку, про відмову у задоволенні її скарги. Вказує, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду скарги. Наголошує, що всі документи підтверджуючі належність їй вилучених речей ніким не оспорювались. Також, в матеріалах справи наявні листи на її ім`я про закриття кримінального провадження.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, в тому числі - володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У відповідності до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку. При чому майно, яке вилучається під час обшуку, в залежності від зазначення в ухвалі на обшук, може мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_6 зазначила, що 26.06.2023 слідчим СВ ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було проведено обшук торговельного кіоску, розташованого біля будинку АДРЕСА_1. При проведенні обшуку було вилучено тютюнових виробів на загальну суму 120977грн. та грошові кошти в розмірі 3285грн., які належать їй на праві приватної власності. Ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023 року було накладено арешт на вилучене майно та грошові кошти.

Тобто, заявник ОСОБА_6 відповідно до вимог чинного КПК України звернулась до СВ ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області для повернення їй належного майна, однак відповіді надано не було, тому вона звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого про неповернення тимчасово вилученого її майна.

Слідчий суддя, мотивував своє рішення тим, що заявник ОСОБА_6 не підтвердила письмовими доказами, що проведений обшук був саме в її кіоску і вилучені речі та грошові кошти належать саме їй. Крім того, ОСОБА_6 не підтвердила, що саме на її речі був накладений арешт.

Разом з тим, колегія суддів, не погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявник ОСОБА_6 , жодним письмовим доказом не довела проведення вказаного обшуку і вилучення вказаних речей та грошових коштів, не довела, що зазначені в скарзі речі були вилучені у неї та на них був накладений арешт.

Таким чином, слідчий суддя формально підійшов до розгляду заяви ОСОБА_6 , щодо неповернення тимчасово вилученого їй майна.

Так, слідчий суддя проігнорував наявність в матеріалах справи копії ухвали слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Рогу Дніпропетровської області від 27.07.2023 року про накладення арешту на вилучене майно та листи ВП№1 Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області адресовані заявнику ОСОБА_6 та не надав їм належної оцінки.

Разом з тим, слідчий суддя при постановленні рішення обмежився переліком норм КПК України та жодним чином не навів мотивів з яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та не наведено законних, обґрунтованих та вмотивованих підстав.

За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості надати правову оцінку рішенню, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_6 частковому задоволенню з її поверненням до суду першої інстанції для розгляду справи по суті, оскільки фактично вона не була розглянута.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 листопада 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого про неповернення тимчасово вилученого майна скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді