СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/358/26
ун. № 759/1120/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003996 від 18.10.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Троїцьке Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 17.01.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою приводу до Святошинського районного суду міста Києва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

19.01.2026 року обвинуваченого ОСОБА_3 затримано та доставлено до суду.

Ухвалою суду від 19.01.2026 року судове провадження відновлено та призначено судове засідання.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою стосовно обвинуваченого, зазначивши про те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду; а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому прокурор звернув увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_3 переховувався від суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним вище ризикам.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначив про те, що ОСОБА_3 був затриманий у медичному закладі, останній потребує лікування, яке не може бути належним чином забезпечене в умовах СІЗО, запевнив, що його підзахисний буде справно виконувати свої процесуальні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника, повідомив, що є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , його затримали працівники поліції у медичному закладі, куди він звернувся за допомогою у зв`язку з його побиттям особами, які боргували йому грошові кошти, зазначив, що в подальшому буде з`являтись до суду за викликом та не допускатиме порушень процесуальних обов`язків.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.10.2023 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 стосовно підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави, а також визначено ряд обов`язків, які покладатимуться на підозрюваного у разі внесення застави, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві; не відлучатись із місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

07.11.2023 ОСОБА_3 був звільнений з під варти під заставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення як загальної складової підстави застосування запобіжного заходу слід розуміти як наявність "розумної підозри", тобто добросовісного, основаного на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на застосування запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Так, суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при доведенні провині за які обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Надаючи оцінку доводам прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ризик переховування від суду, обґрунтовується тим, що обвинувачений, у якого відсутні достатні стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. При цьому суд зважає на неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та ухилявся від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що останній раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які мають підвищений рівень суспільної небезпечності, з корисливих мотивів, свідомо ухилявся від суду, що об`єктивно свідчить про ймовірність повторення протиправної поведінки .

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на зазначене вище, на думку суду, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд доходить до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинуваченого на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням вищезазначеного, суд виснує про необхідність зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді застави на тримання під вартою строком на 60 днів, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Крім того, відносно ОСОБА_3 вже діяв такий запобіжний захід як застава, але він не зміг забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.182, ст.183, ст.331, ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 березня 2026 року, без визначення застави, та утримувати його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії ухвали визначити до 19 березня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.01. 2026 року.

Суддя ОСОБА_1