У Х В А Л А

08 грудня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львів клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2025 року, у кримінальному провадженні №0001860 від 12 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешут, який накладено згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2025 року, у кримінальному провадженні №0001860 від 12 листопада 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК України.

Зокрема просить: Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2025 року у справі №463/11174/25. Зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на моєму банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».

Клопотання мотивує тим, що 01.12.2025 року слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 постановлено ухвалу у справі №463/11174/25, якою накладено арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_3 та знаходяться на банківському рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Про існування зазначеної ухвали дізнався лише 02.12.2025 року після блокування його рахунку банком. До цього часу жодних повідомлень, викликів або запитів від правоохоронних органів не отримував. Вважає накладений арешт необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав: він не є підозрюваним, обвинуваченим або стороною у вказаному кримінальному провадженні. Арешт накладено без повідомлення власника майна, що порушує вимоги ст. 172173 КПК України. Арештовані кошти є його особистими законними доходами. Кошти в сумі 54 265,28 грн, зараховані 12.11.2025 року, отримані ним внаслідок легальної фінансової операції через платформу Binance (P2P-обмін криптовалюти USDT на гривню). Продаж криптовалюти здійснювався у приватних цілях, без здійснення підприємницької діяльності. Криптовалюта була придбана ним раніше за власні особисті кошти. Жодного відношення до шахрайських, кримінальних або протиправних дій не має, а заарештовані кошти не є предметом злочину та не є доходом від кримінальної діяльності.

ОСОБА_3 до судового засідання подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, таке підтримує та просить задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак надав рапорь старшого оперуповноваженого від 08.12.2025, згідно якого останнім підтверджується хеші транзакцій за протоколом TRC.

Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно та матеріали клопотання про скасування такого, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Встановлено, що слідчими СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, за процесуального керівництва Галицької окружної прокуратури м.Львова проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001860 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочато на підставі представники ТОВ «ЗахідНадраСервіс», ТОВ «Енергопарк Яворів», щодо несанкціонованого втручання в роботу системи дистанційного банківського обслуговування «Клієнт-Банк» та викрадення коштів у особливо великих розмірах.

Встановлено, що 12.11.2025 року в період часу з 13:20 год. по 16:00 год. невідомі особи, після несанкціонованого втручання в систему керування рахунком належним ТОВ «ЗахідНадраСервіс» UA0028234 емітованим АТ «Укрексімбанк» створила 23 платіжних доручення та переказала кошти у сумі 78 млн. 445 тис. грн. на рахунки компанії ТОВ «Артбрук» НОМЕР_1 , емітований АТ «Райффайзен Банк».

У подальшому, зловмисники з метою недопущення блокування викрадених коштів переказали їх різними сумами на підконтрольні ТОВ «Артбрук» рахунки емітовані в АТ «ПУМБ».

Крім того, кіберзлочинці також несанкціонованого втрутились в систему керування рахунком належним ТОВ «Енергопарк Яворів» № 6073 емітованим АТ «Сенс Банк» та створивши 13 платіжних доручень переказала кошти на рахунки відкриті в АТ «Укрсіббанк» та ПАТ «МТБ БАНК», у сумі 48 млн. 777 тис. грн.

Загальна сума завданої ТОВ «ЗахідНадраСервіс» та ТОВ «Енергопарк Яворів» матеріальної шкоди, становить близько 127 млн. 222 тис. грн.

Під час проведеного аналізу встановлено, що кіберзлочинцями після проведеної кібератаки направленої на заволодіння коштами було використано 11 банківських установ (АТ «Райффайзен Банк», АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «МТБ БАНК», АТ «Сенс Банк», ТОВ «Нова Пей», АТ КБ «ПриватБанк, АТ «Таскомбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Банк Альянс», АТ «ПУМБ») 7 розрахункових рахунків відкритих на ім`я юридичних компаній та 68 розрахункових рахунків відкритих на фізичних осіб підприємців та 100 карточних рахунків відкритих на фінансових мулів «дропів». Оперативним відпрацюванням спільно з працівниками служби безпеки банку встановлено, що невстановлені особи шляхом несанкціонованого втручання у внутрішні мережі компаній отримали доступ до їх клієнт-банку відкритого в АТ «Укрексімбанк» та АТ «СенсБанк» , що дало змогу подальшого контролю вказаних банківських рахунків та несанкціонованих перерахунків без згоди законного власника на підконтрольні банківські карти та рахунки відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на таких вона просить накласти арешт. Окрім цього отримано відповідь щодо можливо причетних осіб до вчинення вказаного кримінального провадження що надійшла каналами міжнародного поліцейського зв`язку «SIENA» від правоохоронних органів Польщі. Зазначає, що грошові кошти, які знаходяться на банківських картках та рахунках відкритих в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», визнано речовими доказами, оскільки вони є предметом кримінального правопорушення, коштами, що одержані внаслідок вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям ст. 98 КПК України. Відтак з метою збереження речових доказів, запобігання протиправним діям з використанням банківських рахунків, припиненням злочинної діяльності з привласнення та розтрати грошових коштів, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2025, накладено у кримінальному провадженні №0001860 від 12.11.2025 року, арешт шляхом заборони розпоряджатись будь-яким чином грошима у безготівковій формі та зупинення проведення всіх видаткових операцій по банківській картці, на грошові кошти у безготівковій формі, які знаходяться в тому числі на банківській карті НОМЕР_2 власник карти НОМЕР_3 , в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (),

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя постановляючи ухвалу про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках виходив з того, що вказане майно є речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Разом з тим, відповідно до ст.28 КПК України - під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак, він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечується прокурором.

Відповідно до ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України - речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Варто зауважити, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування.

Згідно положень ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.6 ст.22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З аналізу вказаних положень вбачається, що слідчий, прокурор зобов`язані самостійно обстоювати їх позицію, щодо необхідності застосування чи подальшого застосування арешту майна.

Водночас слідчий чи прокурор в судове засідання не з`явилися, не обґрунтували позицію органу досудового розслідування щодо необхідності подальшого застосування арешту майна, жодних заперечень, клопотань, а також доказів на підтвердження того, що на даний момент арештоване майно третьої особи є об`єктом кримінально-протиправних дій та набуте в результаті вчинення злочину, тобто відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України не подав. Разом з тим, органом досудового розслідування на даному етапі не доведено існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом щодо майна, на яке було накладено арешт.

Наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім цього, органом досудового розслідування не надано жодного доказу, що арештовані кошти були набуті протиправним шляхом та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують подальший ступінь втручання у права і свободи заявника, зокрема право користування своїми коштами.

Слідчому судді не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна.

Навпаки, слідчим подано до суду рапорт оперуповноваженого, на виконання доручення слідчого, яким підтверджується хеші транзакцій за протоколом TRC.

Отже, заявник є добросовісним набувачем грошових коштів, що підтверджується відповідними доказами.

Таким чином, позбавлення добросовісного власника майна можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.

При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги мету накладення арешту - забезпечення збереження речових доказів, з урахуванням недоведеності органом досудового розслідування можливої причетності заявника до даного кримінального правопорушення, а також обставин, що перешкоджали здійснити процесуальні дії, спрямовані на швидке та повне досудове розслідування у розумні строки, обґрунтованість доводів клопотання про скасування арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, оскільки органом досудового розслідування не доведено необхідність здійснення такого арешту, в кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння і розпорядження власником (третьою особою) належним йому майном, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, задоволити.

Арешт шляхом заборони розпоряджатись будь-яким чином грошима у безготівковій формі та зупинення проведення всіх видаткових операцій по банківській картці, на грошові кошти у безготівковій формі, які знаходяться на банківській карті НОМЕР_2 власник карти НОМЕР_3 , в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (),

який накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.12.2025 року (справа № 463/11174/25, провадження 1-кс/463/10919/25), скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1