Номер провадження: 11-сс/813/1618/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2025 про накладення арешту на майно в межах к/п №0001208 від 07.09.2024за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001208 від 07.09.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 10.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме на:

- предмети, ззовні схожі на банкноти номіналом 100 доларів США у кількості 40 штук;

- предмет, ззовні схожий на банкноту номіналом 50 Євро;

- планшет «iPad» з серійним номером NY7C70NXP3, IMEI: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон «iPhone 15 Pro Max» з серійним номером НОМЕР_2 та IMEI: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон «iPhone 11 Pro» з серійним номером НОМЕР_4 та IMEI: НОМЕР_5 ;

- флеш-носій «Kingston» об`ємом 16 Gb з серійним номером DTSE9H/16Gb, флеш-носій «Kingston» об`ємом 32 Gb з серійним номером DTSE9H/32Gb, флеш-носій «Wibrand» об`ємом 8 Gb, флеш-носій з написом «HW23/02», який зберігається в чохлі сіро-червоно-чорного кольору у вигляді потягу.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 речі, предмети та грошові кошти можуть свідчити про можливу причетність останнього до незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, мають ознаки майна, що було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, отримане в результаті неправомірних дій; накладення арешту на вилучені мобільні телефони, планшет та флеш-носій потрібно для проведення їх огляду з метою належної фіксації інформації, яка має доказове значення у кримінальному проваджені та проведення відповідної комп`ютерно-технічної експертизи.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її постановленою із порушенням норм кримінального процесуального закону з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_11 , які остання передала підозрюваному для придбання автомобіля для неї та оформлення нотаріальної довіреності на право переоформлення авто в м. Одесі, що підтверджується наявною в матеріалах провадження розпискою; вилучені технічні пристрої використовувались для навчання дітей, на флеш-картці містяться особисті фото та відео з сімейного архіву, внаслідок чого вказані речі жодним чином не відносяться до даного кримінального провадження та не відповідають критеріям речових доказів;

- слідчим суддею не було враховано того, що клопотання про арешт майна було подано до суду із порушенням передбачених вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України строків його подання, а саме 14.07.2025;

- всупереч вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, власник майна ОСОБА_9 не був належним чином сповіщений про розгляд клопотання слідчого про арешт майна, не зважаючи на те, що у клопотанні слідчий не просив здійснювати розгляд без повідомлення власника майна.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати арешт, накладений на майно відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали та зазначене майно повернути власнику.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі приписами ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в межах к/п №0001208 (а.с. 1-6), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно, зокрема, предмети, ззовні схожі на грошові кошти, мобільні телефони, планшет, флеш-носій, його збереження як речових доказів.

Відповідно до клопотання слідчого, витягу з ЄРДР у вищевказаному к/п №0001208 (а.с. 7-8) та інших матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Одеській обл. здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, під час досудового розслідування було встановлено, що рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського р-ну Одеської обл. від 27.10.2023 №2209 ТОВ «ДУНАЙСЬКА ГАВАНЬ» () надано дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, Вилківська міська рада Ізмаїльського р-ну Одеської обл., орієнтовною площею 2,8 га, для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту (для розміщення мультимодальних терміналів та виробничо перевантажувальних комплексів).

Єдиним учасником та бенефіціарним власником ТОВ «ДУНАЙСЬКА ГАВАНЬ» є ОСОБА_12 , яка з 29.05.2023 до 24.09.2024 перебувала на посаді директора, а з 25.09.2024 директором товариства призначено ОСОБА_13 .

Фактично ОСОБА_13 керує товариством спільно із рідним братом ОСОБА_14 ОСОБА_9 .

Згодом, рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського р-ну Одеської обл. від 30.10.2024 №2535 ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» () надано дозвіл на розробку детального плану території земельної ділянки за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Вилкове, вул. Промислова, орієнтовною площею 2,8 га, для розміщення об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури річкового транспорту (для розміщення мультимодальних терміналів та виробничо перевантажувальних комплексів).

Бенефіціарними власниками ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» є дружина ОСОБА_9 ОСОБА_15 та дружина ОСОБА_13 ОСОБА_16 .

Фактично діяльністю ТОВ «ВІКТОРІ ПОРТ» також керують ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_13 .

Після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , за відсутністю правоустановчих документів на землю та затвердженої необхідної містобудівної документації, розпочали будівництво приватного мультимодального терміналу.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за сприянням службових осіб Вилківської міської ради, в період з жовтня 2024 року до 23.01.2025 незаконно видобули корисну копалину пісок з дна ріки Дунай в межах затоки ОСОБА_17 в обсязі 7765,99 м?, який в подальшому використали в якості будівельної сировини для створення стійкої поверхні під час будівництва приватного мультимодального терміналу, зокрема, із залученням невстановлених на цей час осіб, розподілили та утрамбували на земельній ділянці площею 2,8 га, яка розташована в північно-західній околиці м. Вилкове по вул. Промисловій на розвилці 22 км правого берегу ріки Дунай, біля затоки Бузунчук та 0 км Соломонівського гирла в межах географічних координат45°25'09.3"N 29°33'09.0"E,45°25'06.6"N 29°33'07.9"E,45°25'06.3"N 29°33'03.0"E,45°25'10.9"N 29°33'01.5"E.

Усього ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за сприянням службових осіб Вилківської міської ради незаконно видобуто у великому розмірі корисну копалину місцевого значення пісок в обсязі 7765,99 м?, ринкова вартість якого станом на 23.01.2025 склала 17 456 925,5 грн.

Внаслідок самовільного користування надрами заподіяні збитки Державі в розмірі 171 911 838 грн.

Згодом, в ході проведення 10.07.2025 на підставі ухвали слідчого судді обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 (фактично є одним приміщенням) було виявлено та вилучено предмети, ззовні схожі на грошові кошти, мобільні телефони, планшет та флеш-носій (а.с. 88-91).

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Диспозиція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 240, ч. 4 ст. 358 КК України, досудове розслідування за ознаками вчинення яких на теперішній час здійснюється в межах к/п №0001208, передбачає кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці; незаконне видобування корисних копалин; легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом та використання завідомо підробленого документа.

Відтак, на переконання колегії суддів, рішення слідчого судді в частині необхідності накладення арешту на вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 технічні пристрої та предмети, ззовні схожі на грошові кошти, є виправданим на даній стадії кримінального провадження, оскільки вилучене майно відповідає критеріям речових доказів в даному кримінальному провадженні, зокрема, може містити відомості на підтвердження або спростування фактів самовільного будівництва приватного мультимодального терміну на самовільно зайнятій земельній ділянці та незаконного видобування корисної копалини місцевого значення піску.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором було надано копію протоколу огляду предметів від 20.07.2025, відповідно до якого об`єктом огляду були технічні пристрої, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 мобільні телефони «iPhone 15 Pro Max» та «iPhone 11 Pro», при огляді яких були виявлені: фотознімки стосовно здійснення будівництва приватного мультимодального терміналу ТОВ «Вікторі Порт» на земельній ділянці без кадастрового номеру, розташованої на околиці вул. Промислової в м. Вилкове Ізмаїльського р-ну Одеської обл., на яких, серед іншого, також зафіксований ОСОБА_9 з ОСОБА_13 та іншими особами; груповий чат під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що містить обговорення робочого процесу з добування піску та будівництва приватного мультимодального терміну.

Зазначені обставини безумовно свідчать про те, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 технічні пристрої містять інформацію, яка має доказове значення в даному кримінальному провадженні та ймовірно свідчить про здійснення самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці та незаконне видобування корисних копалин.

Вищевикладені обставини спростовують посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що вилучені технічні пристрої використовувались ОСОБА_9 для навчання дітей, а флеш-карти містять особисті фото та відео із сімейного архіву.

Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції, існують підстави вважати, що вилучені предмети, ззовні схожі на грошові кошти можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування в межах даного кримінального провадження.

Натомість, колегія суддів, погоджуючись із висновком слідчого судді, критично оцінює посилання захисника на наявну в матеріалах кримінального провадження розписку ОСОБА_9 про отримання грошових коштів від ОСОБА_11 , ставлячи під сумнів достовірність засвідчених нею цивільно-правових відносин, оскільки дана розписка датована 07.07.2025 (а.с. 117), проте, під час проведення 10.07.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , останній був присутній під час здійснення зазначеної слідчої дії та жодних пояснень з приводу вилучених грошових коштів та їх походження слідчому не надавав, про існування боргової розписки не повідомляв, натомість, жодних зауважень та пропозицій з приводу проведеного обшуку не висловлював (а.с. 88-91).

Відтак, зазначена надана захисником ОСОБА_8 розписка не спростовує можливого походження вилучених грошових коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд доходить переконання про те, що органом досудового розслідування була доведена необхідність накладення арешту на все майно, зазначене у клопотанні слідчого, а слідчим суддею постановлене обґрунтоване рішення про задоволення такого клопотання, оскільки перераховане у ньому майно вочевидь відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та в зазначеному кримінальному провадженні існує необхідність в збереженні такого майна задля запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, апеляційний суд окремо звертає увагу захисника на положення ч. 1 ст. 174 КПК України, відповідно до яких власникам майна або його представникам не заборонено звертатись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково, за умови доведення, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Що стосується посилань захисника на те, що власник майна ОСОБА_9 , всупереч вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не був належним чином сповіщений про розгляд клопотання слідчого, апеляційний суд такі твердження оцінює критично та зауважує на тому, що про розгляд клопотання слідчого про арешт майна своєчасно та належно було сповіщено захисника ОСОБА_8 , який 25.07.2025 звернувся до слідчого судді із заявою про проведення такого розгляду без його участі, а також надав письмові заперечення на клопотання слідчого (а.с. 112-118).

Відтак, факт обізнаності з датою, часом та місцем розгляду клопотання слідчого про арешт майна представника власника майна (в даному випадку захисника підозрюваного), який був самостійно залучений таким власником на підставі відповідного договору про надання правової допомоги, вочевидь свідчить про те, що власник майна ОСОБА_9 також був обізнаний про такий розгляд своєчасно та належним чином.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює твердження захисника стосовно допущення органом досудового розслідування порушень строку подання клопотання про арешт майна з огляду на наступне.

Вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 2 та 7 ст. 115 КПК України, при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що обшук за місцем проживання ОСОБА_9 був проведений та, як наслідок, майно було вилучене 10.07.2025 в період часу з 06:13 до 10:13 год. (а.с. 88), при цьому, клопотання про арешт майна слідчим було подано засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» наступного дня, а саме 11.07.2025, тобто із дотриманням 24-годинного строку для його подання (а.с. 98).

Той факт, що клопотання про арешт майна надійшло до Київського райсуду м. Одеси лише 14.07.2025 не свідчить про порушення слідчим встановленого вищевикладеними вимогами кримінального процесуального закону строку подання клопотання.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2025, якою в межах к/п №0001208 від 07.09.2024накладено арешт на майно, відповідно до переліку в мотивувальній частині ухвали, вилучене 10.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4