Номер провадження 1-кп/175/1585/25
УХВАЛА

іменем України

27 жовтня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0020753 від 09062025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Котовськ (Подільськ) Одеської області, освіта середня, військовослужбовець за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше судимий:

18.07.2022 Малиновський райсудом м.Одеса за ч.4 ст.185, ст.69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04.09.2024 ухвалою Малиновського райсуду м.Одеси умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК з письмовою згодою командира військової частини на продовження проходження служби.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлене його захисником клопотання про закриття кримінального провадження, просив звільнити у зв`язку з наміром продовжити проходити військову службу.

Прокурор заперечував проти заявленого захисником обвинуваченого клопотання та зазначив, що відсутні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки він обвинувачується у вчиненні сукупності злочинів ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК.

Також прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики не зменшились.

Захисник заперечив проти продовження строку тримання під вартою щодо його підзахисного, оскільки прокурором не було доведено ризиків.

Обвинувачений заперечив проти продовження тримання під вартою.

Суд вислухав думку учасників судового провадження, вивчив матеріали кримінального провадження, і доходить наступного висновку.

Суду надано копію письмової згоди тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ НОМЕР_2 щодо подальшого проходження військової служби солдатом ОСОБА_4 , підозрюваним за ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 286 КПК, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 401 КК, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира військової частини про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується за ч.5 ст.407 КК у вчиненні нез`явлення вчасно без поважних причин на службу військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану в період з 16 грудня 2024 року до 25 березня 2025 року у м.Шабельківка Краматорському районі Донецької області.

Крім того ОСОБА_4 обвинувачується за ч.4 ст.408 КК у вчиненні дезертирства, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану 17 червня 2025 року з місця тимчасового розташування підрозділу у АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, однією з обов`язкових умов звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі є вчинення ним кримінального правопорушення вперше.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 грудня 2023 року (справа №715/396/23), від 21 березня 2024 року (справа№761/1571/23), від 28 вересня 2022 року (справа №447/528/22), від 29 травня 2025 (справа №559/1826/23) особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. В той же час особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попереднє, у тому числі і необережне кримінальне правопорушення, звільняти від кримінальної відповідальності як таку, що вчинила злочин вперше, неможливо.

Згідно зі ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

Сукупність кримінальних правопорушень може бути ідеальною та реальною.

Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена різними статтями КК України.

Реальна сукупність має місце тоді, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше кримінальних правопорушення.

Кожне із кримінальних правопорушень, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Відповідно до встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, що зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 408 КК України, які були розділені певним проміжком часу та є наслідком різних умисних дій обвинуваченого.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які утворили реальну сукупність злочинів, що виключає можливість звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення обох злочинів на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Оскільки однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, є вчинення особою вперше кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК України, під час дії воєнного стану, тому особу, в діях якої вбачається повторність, сукупність (крім ідеальної) чи рецидив, не можна звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цієї статті.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження слід відмовити.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується за ч.4 ст.408 КПК України.

Також, суд бере до уваги, що перебуваючи на волі і, маючи змогу вільно пересуватися, обвинувачений зможе здійснити спробу впливу різними методами та шляхами на свідків, що вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, перебуваючи на волі обвинувачений зможе продовжити ухилятись від військової служби, тобто продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відтак встановлено, що ризики, наявні на момент обрання запобіжного заходу не зменшились і залишаються реальними.

При вирішенні питання щодо продовження обраного виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Раніше судимий ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Оцінивши у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, продовження злочинної поведінки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, згідно ч.8 ст.176 КПК, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід тримання під вартою.

Таким чином, суд доходить висновку, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на даному етапі є найбільш доцільним запобіжним заходом. Відтак клопотання належить задовольнити.

Керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи встановлені у судовому підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, в даному випадку, під час дії воєнного стану слідчий суддя не вбачає підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Керуючись ст. 401 КК України, ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 284, 286, 288, 331, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів, тобто до 25 грудня 2025 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1