Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9154/25
Провадження № 1-кп/644/916/25
ВИРОК

Іменем України

02 жовтня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді ОСОБА_1 розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000269 від 23.08.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився в м. Єдинци, Молдова, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, перебуваючого на посаді навідника 1 відділення охорони 2 взводу охорону 2 роти охорони в/ч НОМЕР_2 у військовому званні солдат, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

установив:

Солдат ОСОБА_2 після отримання посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 02.08.2025 року, із відкритою категорією «В» і до 09 год. 18 хв. 22.08.2025 року, усвідомлюючи, що він порушує вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», свідомо використовував завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого 02.08.2025 року, категорії «В» на власне ім`я, у власних потребах, а саме для керування транспортним засобом.

22.08.2025 року о 09 год. 18 хв. ОСОБА_2 , рухаючись автомобілем «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_4 , біля будинку № 104 по вул. Шевченка в сел. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, був зупинений співробітниками поліції для перевірки документів.

Під час перевірки документів ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що не має права на керування транспортними засобами, так як у встановленому законом порядку не отримував посвідчення водія, на законну вимогу працівників поліції надав, тим самим використав, завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданий 02.08.2025 року, з відкритою категорією «В» на власне ім`я.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-25/21809-ДД від 28.08.2025 року бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_3 (бланк серії ВВЕ 804760), виданий 02.08.2025 ТСЦ 8041 на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, в якому виклав клопотання про розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального правопорушення у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час досудового розслідування у присутності захисника ОСОБА_3 звернувся з заявою, в якій зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими слідством обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що обставини вчиненого кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового провадження, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, що призначається обвинуваченому, суд вважає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, що призначається обвинуваченому, у кримінальному провадженню не встановлено.

Частина 4 статті 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Обираючи обвинуваченому вид покарання суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 591 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, відповідно до ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Отже, для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень не доцільно застосовувати покарання у виді пробаційного нагляду або обмеження волі, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем.

Згідно ч. 1 ст. 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його наслідки, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

Таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Згідно з положеннями ст. 100 КПК України речові докази слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

З обвинуваченого підлягають стягнення на користь держави судові витрати.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_3 (бланк серії ВВЕ 804760), видане 02.08.2025 ТСЦ 8041 на ім`я « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 ; флеш-накопичувач «wibrand» 4 GB залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судові витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/21809-ДД від 28.08.2025 року у розмірі 2674 грн. 20 коп. (стягувач платежу: Держава, код доходів: 24060300).

Копію вироку направити прокурору, захиснику і обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1