Справа №949/1695/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 16 червня 2025 року на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти повної середньої, непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 13 червня 2025 року з невстановленого досудовим розслідуванням часу по 17 год. 30 хв., володіючи відповідними навиками незаконного видобутку бурштину, не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, в порушення пунктів 2-5 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою КМУ від 30 травня 2011 року №615, пунктів 3,4 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №59, вимог статті 19 Кодексу України "Про надра", за допомогою мотопомпи кустарного виробництва "Mercedes-Benz", призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї, прибув на земельну діляну, площа якої становить 0,000707 га, що знаходиться в кварталі 31 виділі 1 Північного природоохоронного науково - дослідницького відділення Рівненського природного заповідника, що знаходиться неподалік с. Переброди, Сарненського району Рівненської області, з метою видобутку корисних копалин загальнодержавного значення шляхом гідророзмиву ґрунтів, а саме бурштину, який відповідно до Закону України № 637/97 ВР від 18 листопада 1997 року "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12 грудня 1994 року "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення" відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Так, в зазначений проміжок часу, коли ОСОБА_4 незаконно видобував каміння бурштину, близько 17 год. 30 хв. на вищезазначеному місці, його неправомірні дії були виявлені та зафіксовані працівниками Державної прикордонної служби України за допомогою дрона, який має функції фото та відео фіксації. Усвідомлюючи, що його діяння фіксуються, ОСОБА_4 припинив свою злочинну діяльність та зник з місця події. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, здійснено розрахунок загального розміру шкоди, завданої ОСОБА_4 внаслідок видобутку корисних копалин загальнодержавного значення шляхом гідророзмиву ґрунтів, а саме бурштину, на земельній ділянці площею 0,000707га, розташованій у кварталі 31 виділі 1 Північного природоохоронного науково-дослідного відділення Рівненського природного заповідника, що неподалік с. Переброди, Сарненського району Рівненської області. Сума завданої шкоди становить 398,82 грн., яку ОСОБА_4 відшкодував у повному обсязі.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України, так як ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування бурштину, вчинене на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду.

23 липня 2025 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статті 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000183 та ОСОБА_4 , у присутності його захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України.

Також сторони угоди визначили, що речові докази по кримінальному провадженні, а саме: 1 (одна) мотопомпа кустарного виробництва на базі двигуна "Mercedes-Benz", 4 (чотири) пожежні рукави діаметром 100 мм кожен,1 (один) металевий шрайбер, 1 (одна) тичка, підлягають спеціальній конфіскації відповідно до статті 96-1 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в порядку пункту 1 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил статей 468, 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із статтею 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування бурштину, вчинене на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, а тому приходить висновку, що кваліфікація його дій за частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України є правильною, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (чотири) роки та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі статті 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитого строк 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обиралися.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 96-1 Кримінального кодексу України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 96-2 Кримінального кодексу України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з пунктом 1 частини 9 статті 100 Кримінального кодексу України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що санкція інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення за частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне відповідно до статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації майна на користь держави.

Відповідно до частини 4 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 23 липня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240-1 Кримінального кодексу України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 липня 2025 року покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На підставі статей 96-1, 96-2 Кримінального кодексу України в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави: 1 (одну) мотопомпу кустарного виробництва на базі двигуна "Mercedes-Benz", 4 (чотири) пожежні рукави діаметром 100 мм кожен, 1 (один) металевий шрайбер, 1 (одну) тичку, які опечатано відповідними бирками та печаткою ВП №1 "Для пакетів №206", що знаходиться на відповідальному зберіганні у складському приміщенні ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1