Справа № 199/7032/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000388 від 02.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який спливає 05.02.2026 року, строком на 60 днів.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилався на встановлені у кримінальному провадженні обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, а також наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який був встановлений при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні. Так, тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, міра покарання, яке може бути йому призначено в разі доведення його вини дають підстави вважати можливим його переховування від суду. Крім того, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 покинув місце свого проживання, його затримання відбулося в місті під час комендантської години, що дає підстави вважати можливість вчинення обвинуваченим активних дій щодо переховування від органі поліції.

За таких обставин прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки запобігти зазначеному ним ризику не зможе інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що він не має наміру ухилятися від суду та перешкоджати судовому розгляду. Враховуючи графіки вимкнення електроенергії, його матір похилого віку залишається вдома майже без опалення, у зв`язку з чим потребує його допомоги. Підтримав клопотання захисника про зміну йому вказаного запобіжного заходу на більш м`який.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на те, що враховані при обранні запобіжного заходу ризики зменшилися та можуть бути забезпечені більш м`яким запобіжним заходом, враховуючи особу обвинуваченого, його сімейний та майновий стан. За таких обставин, просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу, крім наявності ризиків, враховується обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Також, суд враховує наявність встановлену ризиків, який дає достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер та обставини його вчинення згідно з обвинувальним актом свідчать про те, що обвинувачений, усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України»).

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішеннях у справі «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії». Зокрема, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи обсяг та обставини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , встановлений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який не зменшився та в умовах воєнного стану є реальним та дійсним, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному кримінальному провадженні, а саме: вагомість доказів про можливу причетність обвинуваченого до вчинення ним особливо тяжкого умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати реальною наявність мети продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання спробам ухилення обвинуваченим від суду.

При цьому, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд відповідно до приписів ст. 183 КПК України враховує наявність позитивних даних, які характеризують особу обвинуваченого та заслуговують на увагу, проте вважає їх такими, що не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру, обставинам та тяжкості діяння, яке йому інкримінується. Відомостей про те, що за станом здоров`я до обвинуваченого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою матеріали справи не містять.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, який спричинив загибель людини, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання сторони захисту про його зміну на інший більш м`який запобіжний захід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177,183, 194,331,369-372 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.04.2026 року включно, без визначення застави.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 11:20 год. 05.02.2026 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1