КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2025 клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024задоволено частково, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 14Pro IMEI: НОМЕР_1 та IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 ; купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_9 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, які належать ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

_____________________________________________________________________________

Справа 757/38329/25Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1042/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

В іншій частині клопотання, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора у повному обсязі та накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 14Рго ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 300 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, серед яких знаходиться купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_11 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, 1 480 Євро та 53 280 гривень, які належать ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також прокурор подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому зазначав, що оскаржувана ухвала в судовому засіданні не проголошувалась та копія учасникам після судового засідання не вручалась. Копія оскаржуваної ухвали надійшла на адресу прокуратури лише 31.10.2025.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначав, що слідчий суддя залишив поза увагою ту обставину, що купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_9 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, була знайдена за місцем проживання ОСОБА_8 в тому ж самому місці, де знаходились й інші грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку.

Вказані обставини на даний час є предметом досудового розслідування, під час якого, окрім іншого, перевіряється причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також законність походження інших грошових коштів, вилучених у нього під час проведення обшуку.

Належних та допустимих доказів, достатніх для висновку про те, що вилучені при обшуку грошові кошти мають законне походження, ОСОБА_8 надано не було.

Відтак, вилучені під час обшуку у ОСОБА_8 грошові кошти, можуть мати суттєве значення для досудового розслідування та є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також апелянт зазначав, що оскільки на даний час перевіряється причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у випадку доведеності його причетності до вчинення вказаного злочину суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

18.12.2025 від представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона посилалась на безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначала, що вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти набуті останнім за рахунок легальних доходів та заощаджень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_8 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційна скарга прокурора підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто за участю прокурора ОСОБА_12 . Дані про дату, час та місце проголошення прийнятого у справі рішення за наслідками розгляду клопотання, матеріали судового провадження не містять.

Наявна у справі розписка прокурора ОСОБА_13 про отримання ним копії ухвали слідчого судді не містить даних про дату вручення такої ухвали.

Як убачається із даних супровідного листа, копію ухвали слідчого судді від 29.08.2025 направлено на адресу Офісу Генерального прокурора 31.10.2025.

У поданій апеляційній скарзі прокурор також зазначав, що копія оскаржуваної ухвали надійшла на адресу прокуратури лише 31.10.2025.

Інших відомостей про вручення стороні обвинувачення копії повного тексу оскаржуваної ухвали, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки прокурору не були відомі мотиви прийнятого рішення до отримання ним повного тексту оскаржуваної ухвали - 31.10.2025, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що заступник начальника 2 відділу УСР в Херсонській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою групою осіб із старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах 2 відділу УСР в Херсонські області ДСР НПУ ОСОБА_15 та оперуповноваженим 2 відділу УСР в Херсонські області ДСР НПУ ОСОБА_16 та іншими невстановленими працівниками правоохоронного органу, реалізуючи злочинний план, спрямований на одержання неправомірної вигоди групою осіб, перебуваючи у салоні автомобіля «Citroen Berlingo» біля буд. 59 по вул. Севастопольська у м. Херсон, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи надану їм владу та службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, одержав для себе та третіх осіб від ОСОБА_9 неправомірну у сумі 4500 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України на 17.07.2025 становило 188 158 грн. 05 коп., за не виявлення в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу та не ініціювання питання щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів.

Після чого, у невстановленій в ході досудового розслідування дату та місці, ОСОБА_14 розподілив частину здобутих грошових коштів між ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та іншими невстановленими на даний час працівниками Національної поліції України.

Крім того, як зазначено в клопотанні, органом досудового розслідування перевіряється також причетність старшого оперуповноваженого в ОВС 2 відділу УСР в Херсонські області ДСР НПУ ОСОБА_8 до одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.07.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних протоколу обшуку від 31.07.2025, цього ж дня проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 14 Pro IMEI: НОМЕР_1 та IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 та грошові кошти в сумі 300 доларів США, 40170 гривень, 15433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, серед яких знаходиться купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_9 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області. Окрім цього, вилучено 1480 Євро, а також грошові кошти в сумі 53 280 гривень.

Постановою слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_17 від 01.08.2025 вищевказане майно, виявлене та вилучене за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001144.

13.08.2025 прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024, про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 14Рго ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 300 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, серед яких знаходиться купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_11 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, 1 480 Євро та 53 280 гривень, які належать ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29.08.2025 клопотання прокуроразадоволено частково, та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Iphone 14Pro IMEI: НОМЕР_1 та IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 ; купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_9 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, які належать ОСОБА_8 , з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

В іншій частині клопотання, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень - відмовлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді оскаржена прокурором фактично лише в частині відмови в накладенні арешту на вилучені грошові кошти грошові кошти у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо відмови в накладенні арешту на вказані грошові кошти.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно, вилучене за вищевказаною адресою, зокрема мобільний телефон Iphone 14Pro IMEI: НОМЕР_1 та IMEI: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 ; купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_9 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, ніким із учасників кримінального провадження, у тому числі прокурором в поданій апеляційній скарзі, не оскаржується, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурором не доведено відповідність вказаного майна ознакам речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею не дотримані, оскільки слідчий суддя належним чином не перевірив викладені у клопотанні обставини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав у частині накладення арешту на вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти.

Посилаючись в ухвалі на те, що прокурором не доведено відповідність вилучених грошових коштів ознакам речових доказів, слідчим суддею не наведено достатніх мотивів та обгрунтування такого висновку з посиланням на відповідні матеріали, та фактично не надано оцінку викладеним прокурором у клопотанні доводам щодо необхідності арешту вказаного майна.

Як свідчать матеріали судового провадження, на час звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням, органом досудового розслідування встановлювалась причетність ОСОБА_8 до обставин вчиненого злочину, та як зазначив прокурор під час апеляційного розгляду, на даний час ОСОБА_8 має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що грошові кошти, вилучені 31.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_8 можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом та отриманими унаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, постановою слідчого від 01.08.2025 вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001144.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про недоведеність прокурором наявності підстав для арешту вилучених за місцем проживання ОСОБА_18 грошових коштів.

На переконання колегії суддів, на даному етапі досудового розслідування прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень з метою забезпечення їх збереження як речових доказів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор, окрім доводів про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, порушував також питання також про можливість арешту вилучених у ОСОБА_8 грошових коштів з метою, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - конфіскація майна як виду покарання. Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки законність постановленої ухвали перевіряється апеляційним судом в межах розгляду клопотання, поданого прокурором до суду першої інстанції. Натомість, у поданому до слідчого судді клопотанні про арешт майна не порушувалось питання про арешт вказаного майна на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою конфіскації майна як виду покарання,.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду у частині вирішення питання щодо арешту вилучених у ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 200 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, 1 480 Євро та 53 280 гривень, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 407 КПК України, які не передбачають можливості часткового скасування ухвали слідчого судді за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора у повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Iphone 14Рго ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 300 доларів США, 40 170 гривень, 15 433 доларів США, купюрами номіналом 100, 10, 5 та 1 долар, серед яких знаходиться купюра номіналом 100 доларів США із серією та номером QL30547321A, яка збігається із серією та номером купюри, яка вручалась ОСОБА_11 з метою документування злочинної діяльності працівників УСР в Херсонській області, 1 480 Євро та 53 280 гривень, які належать ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений учасникам судового провадження 22 січня 2026 року о 16 год. 30 хв.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3