УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000550 від 26.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_4 в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 року на майно вилучене під час обшуку 06.08.2024 року, а саме: банківські картки Приват Банк; банківську картку Райффайзен Банку; грошові кошти у розмірі 700 євро та 300 доларів США.

В обґрунтування вимог клопотання вказує на те, що в рамках кримінального провадження № 0000550 від 26.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 року було накладено арешт, із забороною його відчуження та користування в тому числі на майно яке йому належить.

Заявник зазначає, що має значні боргові зобов`язання за кредитними договорами, строк сплати яких настав і утримання арештованих коштів позбавляє його можливості виконати фінансові зобов`язання та погасити заборгованість, що призводить до додаткових штрафних санкцій і погіршення його фінансового стану. З огляду на викладене, заявник вважає, що потреба у подальшому арешті банківських карток та грошових коштів відпала.

У судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що наданий час досудове розслідування триває. Вважає за можливе частково задовольнити клопотання, скасувати арешт з банківських карток, так як після накладення арешту було встановлено, що грошові кошти в рамках кримінального провадження передавались наручно, в іншій частині заперечував проти його задоволення.

Вислухавши слідчого, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000550 від 26.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправлення осіб призивного віку за грошову винагороду через державний кордон України до Республіки Молдова (ПМР).

В рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного м. Одеси від 06.08.2024 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «КАМАЗ 5320», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено зокрема у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон Iphone 11із паролем 2129 із сім НОМЕР_2 , ІМЕІ1 НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 картки банку Приват банка, 1 картку Райфайзенбанку, грошові кошти на загальну суму 700 Євро, 300 доларів США, які вилучено до спец. пакету №PSP2243534.

В подальшому, ухвалою слідчого судді від 13.08.2024 року, за клопотанням сторони обвинувачення було накладено арешт в тому числі на вищевказане вилучене у ОСОБА_5 майно.

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовими доказами в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідали критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить представник власника майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на вилучені мобільні телефони, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства в контексті можливості скасування арешту майна з огляду на заявлену підставу в подальшому арешті відпала потреба, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На переконання слідчого судді, про відсутність подальшої потреби у застосуванні арешту майна дійсно, як зазначає заявник, може свідчити обставина спливу строку, оскільки, як вбачається з досліджених в ході розгляду клопотання матеріалів, з часу накладення слідчим суддею арешту на банківські картки, який був обумовлений потребою у огляді та досліджень (13.08.2024 року), і до часу звернення з клопотанням про його скасування (03.09.2025 року), минуло більше року, в той час коли відповідно до положень п. 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) строк проведення експертизи не повинен перевищувати 90 календарних днів, а у разі значного завантаження експерта установлюється більший розумний строк за письмовою домовленістю з органом, який призначив експертизу. При цьому, організація призначення експертизи в розумні строки, в тому числі в частині вибору експертної установи, яка матиме змогу одразу призначити та провести необхідну експертизу в межах визначених Інструкцією строків є клопотом сторони обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скасування арешту з банківських карток є доцільним та буде відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Разом з тим, що стосується подальшої дії арешту в частині вилучених грошових коштів, слідчий суддя при вирішені даного питання приймає до уваги процесуальну позицію слідчого, який у судовому засіданні повідомив, що на теперішній час потреба в арешті не відпала, вони мають відношення до обставин пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним переправленням громадян через державний кордон, досудове розслідування триває, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, в тому числі щодо призначення вказаних коштів для організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, а тому, на думку слідчого судді, на даний час існує потреба в продовженні дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилучених грошових коштів.

З урахуванням викладеного клопотання про скасування арешту майна підлягає частиковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 в рамках кримінального провадження №0000550 від 26.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, а саме на майно 2 картки банку Приват банка, 1 картку Райфайзенбанку, які були вилучені у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучені: 2 картки банку Приват банка, 1 картку Райфайзенбанку повернути особі, у якої воно було вилучено, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1